Справа № 2а-3163/11
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
Справа № 92555/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Запотічного І.І.,

суддів
Довгої О.І., Ліщинського
А.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 01.07.2011
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Тисменицької РДА
Івано-Франківської області про
стягнення сум допомоги по догляду за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку,-

В С Т А Н О
В И В :

19.05.2011р. ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Тисменицької РДА Івано-Франківської
області про перерахунок та виплату
щомісячної грошової допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку покликаючись на те, що
вона має право на отримання грошової
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
(далі - Закон №2811-ХІІ).

Постановою Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від
01.07.2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1
до управління праці та соціального
захисту населення Тисменицької РДА
Івано-Франківської області про
стягнення сум допомоги по догляду за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку відмовлено.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржила позивач, яка вважає, що судом
при винесенні рішення допущено
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати рішення суду
першої інстанції та винести нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла до
висновку про те, що апеляційну скаргу
слід задовольнити частково, а
постанову суду першої інстанції
скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено що
позивачка є матір'ю малолітніх дітей
ОСОБА_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ІНФОРМАЦІЯ_2. відповідно, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження, та фактично здійснює
догляд за малолітніми дітьми до
досягнення ними трирічного віку.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України" -
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України "Про допомогу сім'ям з дітьми"
№2811-ХII, дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, частиною 1
статтею 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" передбачено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" були
внесені відповідні зміни до Закону
України "Про допомогу сім'ям з дітьми"
та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням". Зокрема, змінами до статті
13 Закону України "Про допомогу сім'ям з
дітьми" його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
в тому числі й пункту 25 розділу II Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" щодо
виключення статей 40-44 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням", а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України "Про допомогу сім'ям
з дітьми".

Частиною третьою статті 45 Закону
України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2011
рік"(Закон № 2154-VI) було визначено, що
допомога при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України "Про допомогу сім'ям з дітьми"
та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 саме на виконання Закону України
"Про допомогу сім'ям з дітьми" (пункт 1
Порядку). Новий акт Уряду на виконання
статті 45 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2010 рік" не приймався.

Крім того, за змістом пункту 17 цього
Порядку право на виплату допомоги
мають особи, зазначені в статті 13
Закону України "Про допомогу сім'ям з
дітьми", яка на час виникнення спірних
відносин поширювала свою дію щодо
виплати допомоги лише на
незастрахованих осіб.

Аналогічні правовідносини склалися і у
2011 році, оскільки а ні Законом України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", а ні іншими Законами, не
встановлювалось на 2011 рік іншій, ніж у
Законах №2811-ХII та №2240-III розмір
допомоги, а дії Законів про державний
бюджет діяли лише у відповідних роках.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
не погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо відсутності
підстав для задоволення позовних
вимог.

Разом з тим, при зверненні до суду
позивачкою пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ч.2 ст.99 КАС України та не наведено
поважних причин його пропуску.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення за період з 19.11.2010 року до
досягнення дитиною трирічного віку,

Відповідно до ст.202 КАС України
підставами для скасування судом
апеляційної інстанції постанови або
ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З огляду на викладене, оскільки
постанова суду першої інстанції
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, то апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, а оскаржувану
постанову слід скасувати та прийняти
нову постанову.

Керуючись ст.160, ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд,

П О С Т А Н О В
И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від
01.07.2011 року у справі №2а-3163/11 скасувати
та прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Тисменицької РДА Івано-Франківської
області щодо відмови нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до статті 15
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" за період з 19.11.2010 року
досягнення дитиною трирічного віку.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Тисменицької РДА Івано-Франківської
області провести нарахування та
виплату ОСОБА_1 допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до статті 15 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" за період 19.11.2010 року досягнення
дитиною трирічного віку. В задоволенні
решти позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п»ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі. Постанова є остаточною
і оскарженню не підлягає.

Головуючий
І.І. Запотічний

Судді
О.І. Довга

А.М. Ліщинський