Справа № 817/3643/13-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"27" березня 2014 р.
Справа № 817/3643/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Моніча Б.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "23" грудня
2013 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державного підприємства МВСУкраїни
"Рівне-Інформ-Ресурси" про визнання
дій незаконними та зобов'язання
вчинення певних дій ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державного підприємства МВС
України "Рівне-Інформ-Ресурс", у якому, з
урахуванням заяви про зміну позову,
просить визнати дії по утриманню на
спеціальному майданчику автомобіля
незаконними, а також стягнути моральну
та матеріальну шкоду.

Позов обґрунтовано тим, що належним
йому на праві керування транспортний
засіб у зв'язку з порушенням ст.ст.126, 130
КУпАП був переданий на спеціальний
майданчик тимчасового утримання
транспортних засобів ДП МВС України
"Рівне-Інформ-Ресурс". Вказує, що на його
звернення про безоплатне повернення
автомобіля отримав відмову, яка
мотивована несплатою відповідної
плати за зберігання автомобіля.
Незаконні дії відповідача завдали
моральної та майнової шкода, яку
позивач оцінює у розмірі 5000,00 грн. та
8000,00 грн. відповідно.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 23.12.2013 р. в
позові відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 114,70 грн.

Не погоджуючись із цим судовим
рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову - про задоволення позову.
В апеляційній скарзі посилається на
порушення судом норм матеріального,
процесуального права та неповне
з'ясування обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги відповідно до ст.95
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції посилався на Порядок
тимчасового затримання та зберігання
транспортних засобів на спеціальних
майданчиках і стоянках затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
№1102 від 17.12.2008 р., відповідно до п.п.12-13
якого повернення тимчасово
затриманого транспортного засобу, який
зберігається на спеціальному
майданчику чи стоянці, здійснюється за
письмовим зверненням його водія,
власника (співвласника) за умови оплати
ним витрат, пов'язаних з
транспортуванням та зберіганням
такого транспортного засобу, та
пред'явлення відповідного протоколу
про адміністративне правопорушення. За
транспортування і зберігання
транспортного засобу на спеціальному
майданчику чи стоянці
Державтоінспекції справляється плата
у встановленому спільним наказом МВС,
Мінфіну та Мінекономіки розмірі.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, в якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до адміністративного суду
з адміністративним позовом має право
звернутись особа за захистом саме
публічного права, свободи чи інтересу у
сфері публічно-правових відносин.

Частиною першою ст.256-2 КУпАП
передбачено, що у разі наявності
підстав вважати, що водієм вчинено
порушення, передбачені частинами
першою, другою, третьою, четвертою,
шостою і сьомою статті 121, статтями 121-1,
122-5, 126, частинами першою, другою,
третьою і четвертою статті 130, статтями
132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник
відповідного підрозділу Міністерства
внутрішніх справ України, що
забезпечує безпеку дорожнього руху,
тимчасово затримує транспортний засіб
шляхом блокування або доставляє його
для зберігання на спеціальний
майданчик чи стоянку (якщо розміщення
затриманого транспортного засобу
суттєво перешкоджає дорожньому руху), в
тому числі за допомогою спеціального
автомобіля - евакуатора. Про тимчасове
затримання робиться відповідний запис
у протоколі про адміністративне
правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що між
Відділом державної автомобільної
інспекції УМВС України в Рівненській
області та Державним підприємством МВС
України "Рівне-Інформ-Ресурси "
укладено договір №29 від 23.03.2012 р. про
спільну діяльність та додаткову угоду
від 19.08.2013 р. до договору №29, відповідно
до якого метою співпраці сторін є
належне зберігання тимчасово
затриманих транспортних засобів.

Даним адміністративним договором
Відділ державної автомобільної
інспекції фактично передав частину
наданих йому повноважень по утриманню
тимчасово затриманих за порушення
правил дорожнього руху автомобілів
відповідачу у справі - Державному
підприємству МВС України
"Рівне-Інформ-Ресурси ".

Отже, даний спір є публічно-правовим, а
тому підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 згідно з довіреністю від 02.09.2010
року має право розпорядження
транспортним засобом - автомобілем
марки DAEWOO-NUBIRA 2003 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.5).

07.05.2013 року відносно позивача
посадовими особами Рівненської роти
ДПС ДАІ, підпорядкованої УМВС України,
в Рівненській області було складено
два протоколи про адміністративне
правопорушення за ст. 130 КУпАП
(керування транспортним засобом в
стані алкогольного сп'яніння) та за ч. 1
ст. 126 КУпАП (керування транспортним
засобом особою, яка не має при собі або
не пред'явила для перевірки
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційного документа на
транспортний засіб) (а.с.6-7).

У відповідності до вимог ст. 265-2 КУпАП
транспортний засіб DAEWOO-NUBIRA було
доставлено на спеціальний майданчик
тимчасового тримання ТЗ, про що
складено акт №129 огляду та зберігання
транспортного засобу (а.с.94, 95).

Крім того, під час перевірки автомобіля
марки DAEWOO-NUBIRA 2003 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
встановлено, що в базі РИС ДАІ номер
кузова вказаного автомобіля не
відповідав номеру, який був наявний на
кузові під час перевірки.

Листом старшого слідчого СВ
Дубенського МВ УМВС України в
Рівненській області від 18.05.2013 р.,
адресованого для начальника
Дубенського ВДАІ, було повідомлено
останнього про те, що відпала
необхідність у подальшому утримувати
належний позивачу автомобіль та його
слід повернути позивачу безоплатно
(а.с.57).

18.05.2013 року Дубенським УДАІ УМВС
України в Рівненській області було
надано для ОСОБА_3 дозвіл на видачу
автотранспортного засобу із
спеціального майданчика (а. с.59).

Постановою старшого слідчого СВ
Дубенського МВ УМВС України в
Рівненській області від 20.05.2013 року
кримінальне провадження по факту
знищення, підробки або заміни номерів
вузлів та агрегатів транспортного
засобу, за ч. 1 ст. 290 КК України закрите,
у зв'язку з відсутністю події
кримінального правопорушення (а.с.56).

З пояснень представника відповідача
вбачається, що ними проводилося
утримання автомобіля позивача у
зв'язку із притягненням його до
адміністративної відповідальності за
ст.ст.126, 130 КУпАП, жодних листів,
повідомлень, постанов слідчого про те,
що затриманий автомобіль є речовим
доказом у будь-якій кримінальній
справі до відповідача не надходило. У
зв'язку з цим вони керувалися у своїх
діях щодо вказаного автомобіля
виключно законодавством, яке регулює
порядок тимчасового затримання
транспортних засобів при вчиненні
адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів
при вирішенні даного спору вважає за
необхідне перевірити дії відповідача
на відповідність вищезазначеним
нормам. Наявність кримінального
провадження з огляду на те, що
автомобіль не визнавався у ньому
речовим доказом і його утримання
відбувалося не в порядку передбаченому
КПК України, правого значення не має.

Як слідує з позовної заяви та пояснень
відповідача, ще 18.05.2013 р. він особисто
звертався до директора КП МВС України
"РІВНЕ-ІНФОРМ-РЕСУРС" ОСОБА_4, якому
надавав лист старшого слідчого СВ
Дубенського МВ УМВС України в
Рівненській області з проханням
безоплатно повернути конкретний
автомобіль конкретній особі - позивачу
(а.с.10). До зазначеного листа ОСОБА_3
додавався дозвіл командира підрозділу
ДАІ на видачу автомототранспортного
засобу зі спеціального майданчика
(а.с.11)

05.06.2013 року позивач звернувся до
відповідача із письмовою заявою про
безоплатну видачу транспортного
засобу (а.с.61). Листом від 21.06.2013 року за
вих. №74 Державним підприємством МВС
України "Рівне-Інформ-Ресурс" позивачу
була надана відповідь, що підстави для
безоплатного повернення транспортного
засобу відсутні, оскільки заявником не
надано документа про оплату за
збереження транспортного засобу, а
також не пред'явлено технічного
паспорта на такий автомобіль (а.с.68).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 17.12.2008 р. №1102 затверджено Порядок
тимчасового затримання та зберігання
транспортних засобів на спеціальних
майданчиках і стоянках. Відповідно до
п. 13 Порядку за транспортування і
зберігання транспортного засобу на
спеціальному майданчику чи стоянці
Державтоінспекції справляється плата
у встановленому спільним наказом МВС,
Мінфіну та Мінекономіки розмірі.

На час існування спірних правовідносин
такий спільний наказ прийнятий не був.

Наказом №967/1218/869 від 10.10.2013 р.
Міністерства внутрішніх справ,
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України, Міністерства
фінансів України затверджено розмір
плат за транспортування і зберігання
тимчасово затриманих транспортних
засобів на спеціальних майданчиках
(стоянках).

Таким чином, на час виникнення даних
правовідносин плата за
транспортування і зберігання
транспортного засобу на спеціальному
майданчику у встановленому порядку
встановлена не була.

Наказ №3 від 25.04.2012 р., яким введено в дію
тарифи ДП МВС України
"Рівне-Інформ-Ресурси" на платні
послуги по спецмайданчиках, суд до
уваги не приймає, оскільки чинним
законодавством не надано повноважень
керівникам відповідних спец
майданчиків самостійно встановлювати
розмір плати за транспортування і
зберігання тимчасово затриманих
транспортних засобів на спеціальних
майданчиках (стоянках).

Разом з тим відповідно до положень
ст.265-2 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, після
закінчення триденного строку
тимчасового затримання транспортного
засобу особа має право звернутися за
отриманням тимчасово затриманого
транспортного засобу. Таке звернення
особи є обов'язковим для його виконання
незалежно від стадії вирішення справи
про адміністративне правопорушення.

За подання такого звернення та
повернення особі тимчасово
затриманого транспортного засобу не
може стягуватися плата.

Наведені вище норми Кодексу України
про адміністративні правопорушення
прямо передбачають, що автомобіль на
спецмайданчику може зберігатися не
більше, ніж 3 дні, а звернення особи про
повернення транспортного засобу є
обов'язковим.

З аналізу вищенаведеного випливає, що
норми Порядку тимчасового затримання
та зберігання транспортних засобів на
спеціальних майданчиках і стоянках
суперечать нормам закону (ст.265-2
Кодексу України про адміністративні
правопорушення), які мають вищу
юридичну силу.

З огляду на це ДП МВС України
"Рівне-Інформ-Ресурси" не вправі було
вимагати оплати за зберігання
автомобіля від ОСОБА_3 (це суперечить
КУпАП), як і не вправі було вимагати
подання документів не передбачених
Порядком (відповідач вимагав надати
технічний паспорт, тоді як п.12
визначено, що необхідно подати
протокол про адміністративне
правопорушення).

Отже, дії ДП МВС України
"Рівне-Інформ-Ресурси" по утриманню на
спеціальному майданчику належного
ОСОБА_3, автомобіля Daewoo Nubira,
реєстраційний номер НОМЕР_1 з 18.05.2013
року по 27.07.2013 року є незаконними.

В своїх запереченнях проти позову
відповідач вказує, що до 05.06.2013 р.
позивач не звертався до нього із
письмовою заявою.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, колегія суддів вважає
доведеним той факт, що 18.05.2013 р. ОСОБА_3
вперше звернувся до відповідача із
вимогою повернути належний йому
автомобіль.

Суд не має підстав ставити під сумнів
такі твердження позивача, оскільки
саме 18.05.2013 р. ним були отримані
вищезазначений лист слідчого та дозвіл
на видачу автомобіля. Вже 23.05.2013 р.
ОСОБА_3 подана скарга до Дубенської
міжрайонної прокуратури, в якій він
посилається на те, що автомобіль йому
не повертають, не дивлячись на його
неодноразові звернення (а.с.12).

Крім того, з аналогічними заявами
ОСОБА_3 звертався до Начальника ВДАІ
УМВС в Рівненській області (а.с.14), до
Дубенського МВ МВС України (а.с.15).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Дослідивши наявні у ОСОБА_3 станом на
18.05.2013 р. документи, колегія суддів
вважає, що їх було цілком достатньо для
повернення належному його автомобіля.
В будь-якому випадку в день звернення
ОСОБА_3 до відповідача йому мало бути
запропоновано подати письмову заяву
про повернення автомобіля, а у разі
наявності сумнівів - додати до заяви
протокол по адміністративне
правопорушення.

Натомість при розгляді справи
встановлено, що відповідач фактично
усунувся від розгляду звернення ОСОБА_3
до подачі ним письмової заяви . Такі дії
колегія суддів вважає упередженими і
такими, що мали на меті затягнути
вирішення звернення ОСОБА_3 з метою
незаконного та безпідставного
утримання з нього оплати за зберігання
автомобіля в тому числі й за дні
зволікання.

З урахуванням наведеного суд визнає
дії відповідача неправомірними з 18.05.2013
р. по 27.07.2013 р.

Суд може частково погодитися з тим, що
після спливу триденного строку за
зберігання автомобіля могла би
стягуватися плата, але виключно за
умови, що позивачу було роз'яснено його
право безоплатно та безперешкодно
отримати автомобіль після спливу цього
строку. При цьому позивач своїми діями
мав висловити свою згоду на укладення
відповідного договору схову, а сам він
мав бути ознайомленим з усіма
істотними умовами такого договору.

Щодо стягнення з відповідача на
користь позивача 5000,00 грн. моральної
шкоди, 1500 грн. витрат на правову
допомогу та 8000,00 грн. збитків понесених
за оренду автомобіля та оплату гаража
колегія суддів зазначає таке.

Будь-яких розрахунків та
обґрунтованості сум майнової шкоди
позивачем не наведено, а тому суд
відмовляє у задоволенні цих вимог.

Так само суд не знаходить підстав для
задоволення вимог про стягнення витрат
на правову допомогу, оскільки
позивачем не надано жодного розрахунку
цих витрат з урахуванням вимог Закону
України "Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах".

Стосовно моральної шкоди, то заявлені
вимоги колегія суддів вважає частково
обґрунтованими, оскільки внаслідок
неправомірних дій відповідача позивач
був позбавлений можливості
користуватися майном, яким він володів,
також він був змушений змінювати
звичний спосіб життя тощо.

Автомобіль позивачу повернули в липні
2013 р., законних пояснень щодо тримання
автомобіля на спецмайданчику протягом
3 місяць відповідач не надав. Крім того,
під час огляду транспортного засобу
було встановлено відсутність палива у
баку, підміну акумулятора та підміну
автогуми на колесах. Працівниками
міліції Дубенського райвідділу було
відкрито кримінальне провадження
відносно працівників ДП МВС України
"Рівне-Інформ-Ресурси" по факту
крадіжки, яке в подальшому закрито.

З урахуванням наведеного позивачем
обґрунтування позовних вимог, виходячи
з принципів розумності,
справедливості, характеру та обсягу
заподіяних моральних страждань, з
урахуванням необхідних для цього
обставин, визначених Постановою
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями)
суд стягує на його користь 1 тис. грн.
моральної шкоди.

Невідповідність висновків суду першої
інстанції обставинам справи, а так само
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання є підставою для скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення згідно ст.202 КАС України.

Враховуючи викладене, судове рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового - про
часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково, постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "23" грудня
2013 р. скасувати.

Ухвалити нову постанову. Позов
задовольнити частково.

Визнати дії ДП МВС України
"Рівне-Інформ-Ресурси" по утриманню на
спеціальному майданчику належного
ОСОБА_3, автомобіля Daewoo Nubira,
реєстраційний номер НОМЕР_1 з 18.05.2013
року по 27.07.2013 року незаконними.

Стягнути з ДП МВС України
"Рівне-Інформ-Ресурси" на користь
ОСОБА_3 1000 (одну тисячу) грн. моральної
шкоди.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Б.С. Моніч

судді: (підпис)
І.Ф.Бондарчук

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено "28" березня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3-представник позивача ОСОБА_6 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Державне
підприємство МВСУкраїни
"Рівне-Інформ-Ресурси"
вул.Поповича,35,м.Рівне,33000