Справа № 453/986/13-а 2-а/453/47/13
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
Справа № 14514/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Сколівському районі Львівської
області на постанову Сколівського
районного суду Львівської області від
08 листопада 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Сколівському районі
Львівської області про визнання права
на пенсію та зобов'язання до вчинення
дій,

В С Т А Н О
В И В :

26.06.2013 ОСОБА_1 звернувся до суду з
вищевказаним позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Сколівському районі Львівської
області (далі - УПФ) про визнання права
на пенсію за віком на пільгових умовах
та зобов'язання перевести на вказаний
вид пенсії з 11.03.2011, покликаючись на те,
що він працював повний робочий день на
роботі із шкідливими і важкими умовами
праці за Списком №2 Виробництв, робіт,
професій, посад і показників на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах (далі - Список №2), а
саме шліфувальника, а тому має право у
відповідності до п.«б» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
(далі - Закон №1788-ХІІ) на призначення
пільгової пенсії за віком.

Постановою Сколівського районного
суду Львівської області від 08
листопада 2013 року у справі №453/986/13-а
заявлений позов задоволено частково.

Не погодившись із ухваленим рішенням,
його оскаржив відповідач, який
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції і прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позову. У поданій
апеляційній скарзі вказують на те, що
оскільки позивачем не додано до своєї
заяви потрібні документи, зокрема про
проведення атестації робочих місць, то
робота позивача на пільгових умовах не
підтверджується, а тому відсутні
підстави для призначення пільгової
пенсії.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, апеляційну скаргу,
суд апеляційної інстанції приходить до
переконання, що апеляційну скаргу
належить задовольнити частково.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивач досяг потрібного віку та має
відповідний стаж роботи на посаді яка
віднесена до Списку №2, а тому підстав
для відмови у переведенні його на
пільгову пенсію за віком немає.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи проте є лише частково вірними з
таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що у
зв'язку з досягненням 55-ти річного віку
позивач 12.03.2011 звернувся до УПФ із
заявою, в якій просив перевести його з
пенсії по інвалідності на пенсію за
віком на пільгових умовах, з огляду на
наявність необхідного трудового стажу
на посадах які містяться у Списку №2.

21.03.2011 відповідачем листом №1824/03-16 було
відмовлено у переведенні позивача на
пенсію за віком на пільгових умовах у
зв'язку із відсутністю достатнього
стажу (а.с.11-14).

В судовому засіданні апеляційним судом
встановлено також, що 16.05.2013 позивач
повторно звернувся до УПФ із заявою про
переведення його на пенсію за віком на
пільгових умовах.

Однак відповідачем 12.06.2013 листом
№6692/03-37 (а.с.15-18) вдруге відмовлено йому
у такому переведенні на інший вид
пенсії.

Не погодившись з такою відмовою
позивач звернувся до суду з цим
адміністративним позовом.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
оскільки стосовно не нарахованих
пенсій ніякими нормативно-правовими
актами, крім КАС України, не визначено
строк звернення до суду, то під час
вирішення спорів, які виникають із
вказаних правовідносин слід
застосовувати шестимісячний строк
звернення до суду.

Оскільки, позивач звернувся до суду із
позовною заявою лише 26.06.2013, а позовні
вимоги заявлені ним з 11.03.2011,
апеляційний суд приходить до висновку
про те, адміністративний позов в
частині зобов'язання перевести на
пенсію за віком на пільгових умовах з
11.03.2011 слід залишити без розгляду у
зв'язку із пропуском строку звернення
до адміністративного суду.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації
прав людини, п.4 ч.1 Європейської
Соціальної хартії та ч.3 ст.46
Конституції України випливає, що кожна
особа похилого віку має право на
справедливу і задовільну винагороду,
соціальний захист, за роки важкої праці
та шкідливих робіт, - яка є основним
джерелом існування для них самих та
їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.ст.1,2 Закону №1788-ХІІ
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 100 цього Закону передбачено, що
особам, які на день введення в дію цього
Закону мають стаж на роботах із
шкідливими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, мають
право на пенсію на пільгових умовах,
яка призначається відповідно до вимог
за віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством.

Пунктом «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Відповідно до п.3 Наказу Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.11.2005 №383 «Про затвердження
Порядку застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах» (далі - Порядок
№383) при визначенні права на пенсію за
віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи. До пільгового
стажу зараховується весь період роботи
на відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.92 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21.08.92 року.

Пунктом 10 Порядку №383 передбачено, що
для підтвердження стажу роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці
необхідно подати трудову книжку із
оформленими належним чином записами
про займану посаду і період
виконуваної роботи, виписку із наказу
по підприємству про проведення
атестації на відповідному робочому
місці та, у разі відсутності в трудовій
книжці відомостей, що визначають право
на пенсію на пільгових умовах,
уточнюючу довідку.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ, п.1
«Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній»,
затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993
№637 (далі - Порядок №637), основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Звідси, слід зробити висновок, що
Законом №1788-ХІІ та Порядком №637
затверджено, що основним документом, що
підтверджує трудовий стаж для
призначення пенсії - є трудова книжка.
Якщо її немає, або в ній відсутні
свідчення, що визначають право на
пільгову пенсію, можуть бути
витребувані уточнюючі довідки
підприємств або організацій.

Судом апеляційної інстанції
встановлено та підтверджується
записами в трудовій книжці, що позивач
працював повний робочий день з 16.11.1982 по
26.03.2002 шліфувальником профільної
шліфовки зайнятого обробкою виробів
абразивними кругами сухим способом.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивачем по справі, крім трудової
книжки (а.с.5-8), було надано для
підтвердження спеціального трудового
стажу накази по підприємству, акт
атестації, архівні довідки, витяг з
ЄДРПОУ, довідки про заробіток (дохід)
для обчислення пенсії, довідку з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(а.с.19-35).

В свою чергу відповідно до Списку №2,
затвердженого постановою Ради
Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173- робота на
посаді шліфувальника дає право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Згідно роз'яснення Державного комітету
Ради Міністрів СРСР з питань праці та
заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС
від 02.04.1976 №5/8 порядок застосування
Списків №1 та №2, передбачає в тих
випадках, коли в Списках №1 і №2
передбачені працівники, які виконують
певні роботи, то правом на пільгове
пенсійне забезпечення користуються
всі працівники, постійно зайняті на цих
роботах, незалежно від найменування їх
професії.

Посада шліфувальника виробів
абразивними кругами сухим способом в
подальшому відносилася також до Списку
№2 затвердженого постановами КМУ від
26.01.1991 №10, від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 №36.

Вказане відповідачем не спростовано, а
його посилання на неможливість
врахування стажу роботи позивача на
вказаній посаді після 21.08.1992 у зв'язку
із непроведенням атестації його
робочого місця підприємством на якому
він працював, апеляційний суд вважає
безпідставними виходячи із наступного.

Відповідно до п.1 «Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці», затвердженого постановою КМУ
від 01.08.1992 №442 атестація робочих місць
за умовами праці (надалі - атестація)
проводиться на підприємствах і
організаціях незалежно від форм
власності й господарювання, де
технологічний процес, використовуване
обладнання, сировина та матеріали є
потенційними джерелами шкідливих і
небезпечних виробничих факторів, що
можуть несприятливо впливати на стан
здоров'я працюючих, а також на їхніх
нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Пунктом 4 цього Порядку передбачено, що
атестація проводиться атестаційною
комісією, склад і повноваження якої
визначається наказом по підприємству,
організації в строки, передбачені
колективним договором, але не рідше
одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Оскільки законодавцем покладено
обов'язок проведення атестації робочих
місць на керівника підприємства, то її
своєчасне та належне не проведення не
може позбавити громадян, зокрема
позивача конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питання надання пенсій за віком на
пільгових умовах відповідно до ст.13
Закону №1788-ХІІ.

Більше того, із матеріалів справи
вбачається, що посада шліфувальника
була атестована, та підтверджено
шкідливі умови праці на вказаній
посаді. Вказане підтверджується,
зокрема і актом атестації робочих
місць (а.с.26).

Сама собою наявність або відсутність
окремих документів (зокрема щодо
проведення атестації), а так само
помилки у їх оформленні не є підставою
для висновків про відсутність у
позивача права на зарахування його
періоду роботи на відповідних посадах
до пільгового трудового стажу, якщо з
інших даних вбачається, що такий дійсно
був зайнятий на таких посадах із
шкідливими і важкими умовами праці.

Відтак, судом апеляційної інстанції
встановлено, що на час звернення із
заявою про переведення із пенсії по
інвалідності на пенсію за віком на
пільгових умовах за Списком №2 (як
12.03.2011 так і 16.05.2013) позивач досяг 55
років, його загальний трудовий стаж
перевищував 25 років, пільговий стаж
становив не менше 12 років та шість
місяців, що підтверджується записами в
трудовій книжці.

Таким чином, відповідач дійшов
помилкового висновку щодо відсутності
у позивача права на таке переведення на
інший вид пенсії, оскільки дані записів
зроблених в трудовій книжці позивача є
підставою для зарахування періоду
роботи на вказаних посадах в трудовий
стаж та призначення пенсії на
пільгових умовах.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
вважає правомірними висновки суду
першої інстанції щодо наявності у
позивача права на переведення із
пенсії по інвалідності на пенсію за
віком на пільгових умовах відповідно
до п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ, оскільки
він досяг віку і має трудовий стаж, які
визначені у даній нормі Закону, що
підтверджується трудовою книжкою, яка,
відповідно до вимог ст.62 Закону №1788-ХІІ
є основним документом, що підтверджує
стаж роботи.

Одночасно, слід зазначити, що оскільки
позивачем пропущено без поважних
причин встановлений ст.99 КАС України
строк звернення до суду із
адміністративним позовом для
зобов'язання відповідача перевести
його на пенсію за віком на пільгових
умовах з 11.03.2011, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне,
зобов'язати УПФ перевести ОСОБА_1 з
пенсії по інвалідності на пенсію за
віком на пільгових умовах за Списком №2
відповідно до п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ
з 16.05.2013, тобто з моменту повторної
відмови відповідача у здійсненні
такого переведення.

Також, з огляду на положення ст.ст.2, 105,
162 КАС України, апеляційний суд
вважає, що позовна вимога про визнання
права на пенсію на пільгових умовах не
підлягає розгляду та вирішенню у
порядку адміністративного
судочинства, а відповідні висновки
щодо наявності у позивача зазначеного
права суд повинен викласти у
мотивувальній частині судового
рішення при наданні правової оцінки
оспорюваному рішенню відповідача про
відмову у призначенні позивачу такої
пенсії, а відтак у цій частині
постанову суду першої інстанції слід
скасувати, а провадження закрити на
підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Відповідно до ст.202 КАС України
підставами для скасування судом
апеляційної інстанції постанови або
ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З огляду на викладене, оскільки
постанова суду першої інстанції
прийнята з неповним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи,
що призвело до неправильного вирішення
справи, то апеляційну скаргу належить
задовольнити частково, а оскаржувану
постанову слід скасувати та прийняти
нову постанову.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд,

П О С Т А
Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Сколівському районі Львівської
області задовольнити частково.

Постанову Сколівського районного суду
Львівської області від 08 листопада 2013
року скасувати та прийняти нову
постанову якою позов задовольнити
частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Сколівському районі Львівської
області в частині зобов'язання
перевести на пенсію за віком на
пільгових умовах з 11 березня 2011 року
залишити без розгляду.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Сколівському районі Львівської
області щодо відмови ОСОБА_1 у
переведенні з пенсії по інвалідності
на пенсію за віком на пільгових умовах
за Списком №2 Виробництв, робіт,
професій, посад і показників на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, відповідно до п.«б»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Сколівському районі
Львівської області перевести ОСОБА_1 з
пенсії по інвалідності на пенсію за
віком на пільгових умовах за Списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах
відповідно до п.«б» ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» з 16 травня
2013 року.

Провадження у справі в частині
позовних вимог про визнання права на
пенсію за віком на пільгових умовах
закрити.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 04 квітня 2014
року.