Справа № 809/503/14
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"10" квітня 2014 р.
Справа №
809/503/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Біньковської Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Снятинському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу в сумі 13315,30 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Снятинському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області звернулася
в суд з адміністративним позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу в сумі
13315,30 грн.

Позовні вимоги мотивовані наявністю у
відповідача заборгованості по сплаті
податку на додану вартість, що виникла
внаслідок несплати узгодженої суму
податкового зобов'язання згідно
поданої податкової декларації з
податку на додану вартість за листопад
2013 року від 30.12.2013 року в сумі 114,00 грн.,
податкової декларації з податку на
додану вартість за грудень 2013 року від
20.01.2014 року, штрафу згідно податкового
повідомлення-рішення форми "Ш" за №
від 21.11.2013 року в розмірі 536,30 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) згідно податкового
повідомлення-рішення форми "Р" за №
від 21.01.2014 року в сумі 1020,00 грн., по
сплаті єдиного податку, яка виникла
внаслідок несплати узгодженої суми
податкового зобов'язання згідно
податкової декларації платника
єдиного податку - фізичної
особи-підприємця за три квартали 2013
року від 08.08.2013 року в сумі 8521,00 грн.,
податкової декларації платника
єдиного податку - фізичної
особи-підприємця за три квартали 2013
року від 11.11.2013 року в сумі 2917,00 грн. та
згідно податкового
повідомлення-рішення форми "Р" за №
від 18.11.2013 року за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
розмірі 170,00 грн. З врахуванням
часткової сплати відповідачем
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість загальна сума
податкового боргу становить 13315,30 грн.

Представник позивача в судове
засіданні не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду справи позивач
судом повідомлений належним чином,
проте подав на адресу суду клопотання
про розгляд справи за його відсутності,
зазначивши, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання повторно не з'явився без
поважних причин та без повідомлення
ним про причини неприбуття, хоча згідно
частини 4 статті 33, частини 11 статті 35
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідач був повідомлений
належним чином про дату, час та місце
судового розгляду.

За таких обставин суд вважає, що, із
врахуванням положень частини 4 статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України, розгляд справи
можливий за відсутності позивача і
відповідача та розглянув справу в
порядку письмового провадження на
підставі частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, дослідивши
подані докази, суд прийшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.02.2013 року ОСОБА_1
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
випискою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (а.с.8) та перебуває на
обліку в Державній податковій
інспекції у Снятинському районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області як платник
податків.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до підпункту 9.1.3. пункту 9.1.
статті 9, підпункту 10.1.2. пункту 10.1.
статті 10 Податкового кодексу України
податок на додану вартість належать до
загальнодержавних податків і зборів, а
єдиний податок - до місцевих податків.

Згідно статей 15, 180 Податкового кодексу
України відповідач є платником податку
на додану вартість та згідно підпункту
3 пункту 291.4. статті 291 Податкового
кодексу України відноситься до третьої
групи платників єдиного податку, а
ставка єдиного податку встановлена для
відповідача згідно обраного виду
господарської діяльності визначена в
розмірі 3 % до розміру доходу. У
відповідності до пункту 16.1.4 статті 16
Податкового кодексу України несе
обов'язок по сплаті податків та зборів
у строки та розмірах встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1.
статті 16 Податкового кодексу України
платники податків зобов'язані
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи, що,
у відповідності до статті 36 Кодексу, є
податковим обов'язком. Податковий
обов'язок виникає у платника за кожним
податком, збором та є безумовним і
першочерговим стосовно інших
неподаткових обов'язків платника
податків, крім випадків, передбачених
законом. Підстави припинення
податкового обов'язку, крім його
виконання, визначені пунктом 37.3. статті
37 Податкового кодексу України. Згідно
пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.
Пунктом 38.2. статті 38 Податкового
кодексу України визначено, що сплата
податку та збору здійснюється
платником податку безпосередньо, а у
випадках, передбачених податковим
законодавством, - податковим агентом,
або представником платника податку.

Згідно пункту 54.1. статті 54 Податкового
кодексу України крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 202.1. статті 202
Податкового кодексу України звітним
(податковим) періодом є один
календарний місяць, а у випадках,
особливо визначених цим Кодексом,
календарний квартал.

Згідно пункту 294.1. статті 294 Податкового
кодексу України податковим (звітним)
періодом для платників єдиного податку
третьої-шостої груп є календарний
квартал.

Пунктом 57.1. статті 57 Податкового
кодексу України передбачено, що
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 295.3. статті 295 Податкового
кодексу України передбачено, що
платники єдиного податку третьої -
шостої груп сплачують єдиний податок
протягом 10 календарних днів після
граничного строку подання податкової
декларації за податковий (звітний)
квартал.

Відповідно до пункту 203.2 статті 203
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації.

Судом встановлено, що 08.08.2013 року та
11.11.2013 року фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 подано до позивача податкові
декларації платника єдиного податку -
фізичної особи-підприємця за три
квартали 2013 року, де відповідачем
самостійно розраховано розмір
вказаних зобов'язань в сумі 8521,00 грн. та
2917,00 грн. відповідно (а.с.11-14).

Також, 30.12.2013 року відповідач подав
Державній податковій інспекції у
Снятинському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області податкову
декларацію з податку на додану
вартість, в якій самостійно визначив
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість за листопад 2013 року в
розмірі 114,00 грн. (а.с.43-46), а податковою
декларацією з податку на додану
вартість за грудень 2013 року від 20.01.2014
року розрахував визначене податкове
зобов'язання в розмірі 147,00 грн. (а.с.39-42).

Відповідно до пункту 56.11. статті 56
Податкового кодексу України
самостійно визначене платником
податків податкове зобов'язання
оскарженню не підлягає.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що самостійно обраховані податкові
зобов'язання відповідача визначені ним
в податкових деклараціях з податку на
додану вартість від 30.12.2013 року та від
20.01.2014 року відповідно, а також в
податкових деклараціях платника
єдиного податку - фізичної
особи-підприємця від 08.08.2013 року та
11.11.2013 року є узгодженими з дня подання
таких декларацій.

Частина нестягнутого у судовому
порядку та несплаченого податкового
боргу на момент розгляду справи за
вищенаведеними податковими
деклараціями з податку на додану
вартість становить 151,00 грн., а з єдиного
податку - 11438,00 грн.

Відповідно до підпункту 20.1.19. пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
контролюючі органи наділені, зокрема,
правом застосовувати до платників
податків передбачені законом
фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за
порушення податкового чи іншого
законодавства, контроль за додержанням
якого покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України.

Згідно пункту 126.1. статті 126 зазначеного
Кодексу у разі якщо платник податків не
сплачує узгоджену суму грошового
зобов'язання та/або авансових внесків з
податку на прибуток підприємств
протягом строків, визначених цим
Кодексом, такий платник податків
притягується до відповідальності у
вигляді штрафу у таких розмірах: при
затримці до 30 календарних днів включно,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 10 відсотків погашеної суми
податкового боргу; при затримці більше
30 календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, зокрема, якщо платник
податків не подає в установлені строки
податкову (митну) декларацію (підпункт
54.3.1. пункту 54.3 статті 54 Податкового
кодексу України).

Згідно приписів пункту 120.1 статті 120
Податкового кодексу України неподання
або несвоєчасне подання платником
податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), - тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання. Ті самі дії,
вчинені платником податків, до якого
протягом року було застосовано штраф
за таке порушення, - тягнуть за собою
накладення штрафу в розмірі 1020 гривень
за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

Відповідно до пункту 116.1. статті 116
зазначеного Кодексу у разі
застосування контролюючими органами
до платника податків штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) за
порушення законів з питань
оподаткування та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
такому платнику податків надсилаються
(вручаються) податкові повідомлення -
рішення.

Згідно пункту 58.1. статті 58 Податкового
кодексу України у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Приписами пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України визначено,
що у разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу. У разі
оскарження рішення контролюючого
органу про нараховану суму грошового
зобов'язання платник податків
зобов'язаний самостійно погасити
узгоджену суму, а також пеню та штрафні
санкції за їх наявності протягом 10
календарних днів, наступних за днем
такого узгодження.

Судом встановлено, що на підставі акта
про своєчасність сплати податків і
зборів від 20.11.2013 року за № 112/17/НОМЕР_4
(а.с.20), яким встановлено несвоєчасна
сплата податкового зобов'язання з
податку на додану вартість, позивачем
відповідно до податкового
повідомлення-рішення форми "Ш" за №
від 21.11.2013 року визначено суму
штрафу за платежем податок на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) у розмірі 10%
грошового зобов'язання, погашеного з
затримкою в сумі 536,30 грн. (а.с.21); на
підставі акта про результати
камеральної перевірки даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість ОСОБА_1 за
листопад 2013 року від 20.01.2014 року за №
27-17- (а.с.17), яким встановлено
несвоєчасне подання податкової
звітності з податку на додану вартість
за листопад 2013 року, Державною
податковою інспекцією у Снятинському
районі Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області винесено податкове
повідомлення-рішення форми "Р" за №
від 21.01.2014 року, яким відповідачу
збільшено грошове зобов'язання за
платежем податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) в розмірі 1020,00 грн.
(а.с.19); на підставі акта камеральної
перевірки податкової декларації
платника єдиного податку ОСОБА_1 від
18.11.2013 року за № 84/17/НОМЕР_4 (а.с.15), яким
встановлено факт несвоєчасного
подання податкової декларації
платника єдиного податку фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 за І квартал
2013 року, позивачем згідно податкового
повідомлення-рішення форми "Р" за №
від 18.11.2013 року збільшено грошове
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в розмірі 170,00 грн. (а.с.16).

Вказані податкові
повідомлення-рішення отримані
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
28.11.2013 року, 21.01.2014 року та 18.11.2013 року
відповідно, що підтверджується
підписом відповідача на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення та
корінцях даних податкових
повідомлень-рішень (а.с.22, 19, 16).

Оскільки, відповідачем у відповідності
до статті 56 Податкового кодексу
України не порушена процедура
адміністративного узгодження
податкового зобов'язання визначеного
податковими повідомленнями-рішеннями
форми "Ш" за № від 21.11.2013 року,
форми "Р" за № від 21.01.2014 року,
форми "Р" за № від 18.11.2013 року, суд
приходить до переконання, що визначена
сума податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 1556,30
грн. та єдиного податку в розмірі 170,00
грн. є узгодженою.

На виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1.
статті 59 Податкового кодексу України,
Державною податковою інспекцією у
Снятинському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області
надсилалася відповідачу податкова
вимога форми "Ф" від 30.08.2013 року за № 293-17,
яка 30.08.2013 року отримана фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, про що
свідчить підпис відповідача на корінці
вказаної податкової вимоги (а.с.23). На
час розгляду справи податкова вимога є
неоскаржена та невідкликана.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що податкове зобов'язання - це сума
коштів, яку платник податків, у тому
числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту
14.1. статті 14 Податкового кодексу
України податковий борг - це сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає,
що сума узгоджених податкових
зобов'язань відповідача з податку на
додану вартість в сумі 1707,30 грн. та з
єдиного податку в сумі 11608,00 грн., а
всього разом 13315,30 грн. є податковим
боргом відповідача, який ним не
сплачено, а тому підлягає стягненню у
судовому порядку.

Податковий борг відповідача
підтверджується податковою декларації
з податку на додану вартість за
листопад 2013 року від 30.12.2013 року (а.с.43-46),
податковою декларацією з податку на
додану вартість за грудень 2013 року від
20.01.2014 року (а.с.39-42), податковим
повідомленням-рішенням форми "Ш" за №
від 21.11.2013 року (а.с.21), податковим
повідомленням-рішенням форми "Р" за №
від 21.01.2014 року (а.с.19), податковою
декларацією платника єдиного податку -
фізичної особи-підприємця за три
квартали 2013 року від 08.08.2013 року (а.с.11-12),
податковою декларацією платника
єдиного податку - фізичної
особи-підприємця за три квартали 2013
року від 11.11.2013 року (а.с.1-14), податковим
повідомленням-рішенням форми "Р" за №
від 18.11.2013 року (а.с.16), податковою
вимогою форми "Ф" від 30.08.2013 року за №
293-17 (а.с.23), довідкою від 04.02.2014 року за №
908/9/20-030/722 (а.с.24), розрахунком
податкового боргу (а.с.47-48), а також
зворотнім боком облікових карток
платника (а.с.33-38).

Доказів, які б свідчили про погашення
зазначеної заборгованості
відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що відповідач зобов'язаний
погасити податковий борг в загальній
сумі 13315,30 грн. Наявність такого
обов'язку у відповідача є визначальною
для вирішення вказаного спору, крім
того, даний обов'язок забезпечується
статтею 67 Конституції України.

Відповідно до пункту 95.1. статті 95
Податкового кодексу України
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі..

Згідно пункту 95.3. статті 95 Податкового
кодексу України стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Державної податкової інспекції
у Снятинському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу в сумі 13315,30 грн. є
обґрунтованими, а позов таким що
підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_4) в
дохід бюджету податковий борг в сумі
13315 (тринадцять тисяч триста
п'ятнадцять) гривень 30 копійок з
розрахункових рахунків в банках, які
обслуговують фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 та за рахунок готівки, що йому
належить.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Біньковська
Н.В.