Справа № П/805/54/14
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Олішевська
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
справа №П/805/54/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Васильєвої І. А., Казначеєва Е.Г.,
Яманко В.Г.,

Секретар судового засідання Коханюк
А.Р.,

За участі позивача ОСОБА_4

За участі представника позивача ОСОБА_5
(на підставі довіреності)

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекці Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
03 березня 2014 року у справі № П/805/54/14 за
позовом ОСОБА_4 до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про визнання незаконною
вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07
грудня 2013 року №
Ф-291473-17 на суму недоїмки зі сплати
єдиного внеску, штрафів та пені на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі недоїмки
9846,15 грн. та штрафу 170 грн., на загальну
суму 10016,15 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області, в якому просив визнати
незаконною вимогу Красноармійської
об'єднаної державної подат кової
інспекції ГУ Міндоходів у Донецькій
області «Про сплату боргу (недоїмки)»
від 07 грудня 2013 року №Ф-29143-17, на суму
недоїмки зі сплати єдиного внеску,
штрафів та пені на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
недоїмки 9846,15 грн. та штрафу 170 грн., на
загальну суму 10016,15 грн. (а.с. 3-4).

27 січня 2014 року позивач звернувся до
суду з уточненим адміністративним
позовом в якому просив визнати
незаконною вимогу Красноармійської
об'єднаної державної подат кової
інспекції ГУ Міндоходів у Донецькій
області «Про сплату боргу (недоїмки)»
від 07 грудня 2013 року №Ф-29143-17, на суму
недоїмки зі сплати єдиного внеску,
штрафів та пені на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
недоїмки 9846,15 грн. та штрафу 170 грн., на
загальну суму 10016,15 грн. (а.с. 40-41).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 03 березня
2014 року адміністративний позов ОСОБА_4
задоволений частково, визнано
незаконною та скасовано вимогу
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про сплату боргу (недоїмки) від
07 грудня 2013 року № Ф - 29143-17 на суму
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 9846,15
грн. В іншій частині у задоволенні
позовних вимог відмовлено (а.с. 73-75).

Красноармійська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області з постановою суду першої
інстанції не погодилася, подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просили скасувати постанову суду
першої інстанції, та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі (а.с.79-80).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що особа, яка обрала
спрощену систему оподаткування і, яка
отримує пенсію, але не досягла віку,
визначеного ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», не звільняється від
сплати за себе єдиного внеску згідно
ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

В судовому засіданні позивач та
представник позивача заперечували
проти доводів апеляційної скарги,
просили апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідачі в судове засідання не
прибули, належним чином повідомлені
про розгляд справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Вислухавши пояснення позивача та
представника позивача, дослідивши
письмові матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
встановила наступне.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8), є суб'єктом
підприємницької діяльності
(ідентифікаційний код НОМЕР_1),
зареєстрований в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців 17 червня 2004 року за №
1000517, що підтверджується
свідоцтвом В01 №495604 (а.с. 12).

ОСОБА_4 є пенсіонером з 20 листопада 2001
року, що підтверджується пенсійним
посвідченням виданим 19 лютого 2001 року
(а.с. 11). Відповідно до довідки
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області від 21 лютого 2014 року 3592/10/23,
ОСОБА_4 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного Фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області на отримує пенсію за віком
працівників, зайнятим на підземних і
відкритих гірничих роботах (ст. 14 ч.1
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з 20.11.2000 року довічно.

Відповідно до законодавства контроль
за дотриманням законодавства зі збору
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
покладено на органи Міністерства
доходів і зборів.

07 грудня 2013 року Красноармійською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Донецькій області, на
підставі ст. 25 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та облікової
картки прийнято Вимогу № Ф - 29143-17 про
сплату боргу (недоїмки) зі сплати
єдиного внеску, штрафів та пені на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 10016,15 грн.,
а саме: недоїмка - 9846,15 грн. та штраф - 170
грн. (а.с. 7).

Як вбачається з тексту спірної вимоги,
ОСОБА_4 вказана заборгованість
розрахована станом на 31 жовтня 2013.

Відповідно до довідки Управління
Пенсійного Фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області від 25 лютого
2014 року № 39500223, станом на 30.09.2013 року
ОСОБА_4 має заборгованість зі сплати
єдиного соціального внеску у розмірі
8822,12 грн. Заборгованість нарахована за
періоди: з 2011 рік, 2012 рік, січень -
червень 2013 року та штраф за неподання
річного звіту за 2012 рік. Разом з тим
загальна сума заборгованості з вересня
2011 року по червень 2013 року становить 8325,
59 грн. (8822,12 - 326,53 - 170,00) (а.с. 55).

Як вбачається з матеріалів справи, 08
квітня 2013 року УПФУ в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі проведено перевірку та складно
акт № 244 про неподання звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Актом перевірки
встановлено, що позивачем не подано
звіт за 2012 рік, тоді як граничний строк
подання звіту за 2012 року - 11 лютого 2013
року (а.с. 56).

На підставі акту перевірки УПФУ в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі від 25 квітня 2013 року прийнято
рішення № 790 - ф про застосування
штрафних санкцій за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою звітності,
передбаченої Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» яким
застосовано до позивача штраф в
розмірі 170 грн. (а.с. 57).

Судова колегія наголошує, що позивачем
не надано суду першої та апеляційної
інстанції доказів того, що рішення про
застосування штрафних санкцій від 25
квітня 2013 року № 790 - ф оскаржено в
адміністративному або судовому
порядку, за результатом якого воно є
скасованим.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Спірним питанням у справі є наявність
правових підстав у позивача для
звільнення від сплати за себе єдиного
внеску згідно ч.4 ст.4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент складання вимоги про сплату
боргу № Ф - 29143-17 від 07 грудня 2013 року за
позивачем обліковувалась
заборгованість в розмірі 170 грн.
відповідно до рішення про
застосування штрафних санкцій від 25
квітня 2013 року № 790 - ф, яке є чинним на
момент розгляду справи, тому
відповідачем правомірно складено цю
вимогу в частині суми боргу зі штрафних
санкцій в розмірі 170 грн.

Стосовно визначення суми боргу в
розмірі 9846,15 грн. відповідно до вимоги
№ Ф - 29143-17 від 07 грудня 2013 року судова
колегія зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року № 2464 - VІ єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У частині 4 статті 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» зазначено, що
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення, надсилає платникам єдиного
внеску, які мають недоїмку, вимогу про
її сплату. Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом. Платник єдиного
внеску зобов'язаний протягом десяти
робочих днів з дня надходження вимоги
про сплату недоїмки сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею. У разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки платник
єдиного внеску узгоджує її з органом
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення. У разі якщо згоди з органом
Пенсійного фонду не досягнуто, платник
єдиного внеску зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» №2464-VI від 08
липня 2010 року визначено, що платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України №
2464 платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Частинами 1, 5 статті 9 Закону України №
2464 визначено, що єдиний внесок
обчислюється виключно у національній
валюті, у тому числі з виплат (доходу),
що здійснюються в натуральній формі.
Сплата єдиного внеску здійснюється
виключно у національній валюті шляхом
внесення відповідних сум єдиного
внеску на рахунки територіальних
органів Пенсійного фонду, відкриті в
органах Державного казначейства
України для його зарахування.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону
України № 2464 платники єдиного внеску
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітний період, не пізніше 20 числа
місяця, що настає за базовим звітним
періодом. Єдиний внесок підлягає
сплаті незалежно від фінансового стану
платника, як передбачено частиною 12
статті 9 Закону України № 2464.

Судова колегія звертає увагу, що
правовою нормою, яка міститься в ч. 4 ст.
4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», рівно
як і іншими нормами права не
встановлено, що звільненню від сплати
єдиного внеску підлягають лише ті
фізичні особи-підприємці, які є
пенсіонерами за віком відповідно до
Закону № 1058.

Відповідно до абз. 2 п. 16 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» положення Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05
листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №
1788) застосовуються в частині
визначення права на пенсію за віком на
пільгових умовах і за вислугу років.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 є пенсіонером згідно пенсійного
посвідчення НОМЕР_2 виданого 19 лютого
2002 року довічно та відповідно до вимог
Закону України № 2464 може бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови його добровільної участі у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.
Відповідачем не надано як суду першої
так і апеляційної інстанції доказів
того, що позивач виявив бажання на
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Виходячи з вищенаведеного, судова
колегія звертає увагу, що відповідач не
мав підстав для прийняття вимоги про
сплату боргу (недоїмки) зі сплати
єдиного внеску за період з вересня 2011
року по червень 2013 року в загальній
сумі 8325,59 грн.

Щодо суми єдиного внеску в розмірі 326,53
грн. яка увійшла до суми недоїмки
згідно вимоги про сплату боргу за
період січень 2011 року, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції виходячи з того, що позивачем
була сплачена сума єдиного внеску за
січень 2011 року в розмірі 326,53 грн., ще в
лютому 2011 року (зворотній бік арк.
справи 16), тому відповідач не мав права
визначати цю суму як недоїмку та
включати її до вимоги.

Колегія суддів дійшла висновку, що
аналіз норм наведених законів дає
підстави для висновку, що «пенсіонер за
віком» - це та особа, яка перебуває на
обліку у відповідному територіальному
управлінні Пенсійного Фонду України та
отримує пенсію за віком, незважаючи на
те, що його вік менший ніж визначений
частиною першої статті 26 Закону №1058,
оскільки норми діючого пенсійного
законодавства при наявності певних,
визначених законом умов, передбачають
призначення пенсії за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а судового
рішення без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 03 березня
2014 року у справі № П/805/54/14 - залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 03 березня
2014 року у справі № П/805/54/14 -залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 14 квітня 2014
року.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв