Справа № 816/1337/14
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі

10 квітня 2014 рокум. ПолтаваСправа №
816/1337/14

Суддя Полтавського окружного
адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до Центрального відділу
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції про
визнання неправомірними та скасування
постанов, -

В С Т А Н О В И В:

09 квітня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Центрального відділу
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції про
визнання неправомірними та скасування:

- постанови від 13.03.2014 про повернення
виконавчого документа стягувачеві, яка
винесена державним виконавцем
Центрального відділу виконавчої
служби Миколаївського міського
управління юстиції в рамках
виконавчого провадження №29980185 за
виконавчим листом № 1-86/08 від 05.12.2008,
виданим Новосанжарським районним
судом Полтавської області, про
стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача
339 грн. матеріальної шкоди, 15 000 грн.
моральної, 1 500 грн. за послуги адвоката,
всього 33 839 грн.;

-постанови від 13.03.2014 про повернення
виконавчого документа стягувачеві, яка
винесена державним виконавцем
Центрального відділу виконавчої
служби Миколаївського міського
управління юстиції в рамках
виконавчого провадження №31400550 за
виконавчим листом № 1-106 від 11.02.2011,
виданим Новосанжарським районним
судом Полтавської області, про
стягнення з засудженого ОСОБА_2 на
користь позивача в рахунок
відшкодування моральної шкоди 60 000 грн.,
3 000 грн. витрат на правову допомогу,
всього 63 000 грн.

Згідно частини 1 статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до абз.2 п.2 Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 21
травня 2012 року № 5 "Про внесення змін до
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 №3 "Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби", суди при визначенні юрисдикції
повинні виходити з того, що до
юрисдикції адміністративних судів
належать спори щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби при виконанні всіх
виконавчих документів, передбачених
частиною другою статті 17 Закону
України "Про виконавче провадження",
крім тих, відносно яких законом
установлено інший, виключний порядок
їх оскарження.

Відповідно до частини 4 статті 82 Закону
України "Про виконавче провадження"
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Пунктом 8 Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 21
травня 2012 року № 5 визначено, що
відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України
"Про виконавче провадження" до
юрисдикції адміністративних судів
належать спори щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби при виконанні
вироків судів у частині, що підлягає
примусовому виконанню державною
виконавчою службою (про стягнення
штрафів, конфіскацію майна тощо), за
винятком справ за позовами сторін
виконавчого провадження.

Отже, критеріями визначення юрисдикції
судів щодо вирішення справ з приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
є юрисдикційна належність суду, який
видав виконавчий документ, та статус
позивача, як сторони у виконавчому
провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону
України "Про виконавче провадження"
cторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник. Стягувачем є
фізична або юридична особа, на користь
чи в інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
документом. При цьому до сторін, які
можуть оскаржити рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби належать також їх
представники за законом чи договором.

В даному випадку ОСОБА_1 є стороною
виконавчого провадження, а саме
стягувачем.

З матеріалів позовної заяви
вбачається, що позивач, який є
стягувачем у вказаних виконавчих
провадженнях, оскаржує постанови від
13.03.2014 про повернення виконавчого
документа стягувачеві, винесених в
рамках виконавчих проваджень
відкритих на виконання вироку за
виконавчим листом № 1-86/08, виданим
Новосанжарським районним судом
Полтавської області 05.12.2008, про
стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача
339 грн. матеріальної шкоди, 15 000 грн.
моральної, 1 500 грн. за послуги адвоката,
всього 33 839 грн. та виконавчим листом №
1-106, виданим Новосанжарським районним
судом Полтавської області 11.02.2011, про
стягнення з засудженого ОСОБА_2 на
користь позивача в рахунок
відшкодування моральної шкоди 60 000 грн.,
3 000 грн. витрат на правову допомогу,
всього 63 000 грн.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті
324 Кримінально-процесуального кодексу
України, чинного на момент виникнення
спірних правовідносин, постановляючи
вирок, суд повинен вирішити питання чи
підлягає задоволенню пред'явлений
цивільний позов, на чию користь та в
якому розмірі, і чи підлягають
відшкодуванню збитки, заподіяні
потерпілому, а також кошти, витрачені
закладом охорони здоров'я на його
стаціонарне лікування, якщо цивільний
позов не був заявлений.

Згідно частини 1 статті 328
Кримінально-процесуального кодексу
України постановляючи обвинувальний
вирок, суд, залежно від доведеності
підстав і розміру цивільного позову,
задовольняє цивільний позов повністю
або частково чи відмовляє в ньому.

При розв'язанні цивільного позову суд у
питаннях, не врегульованих КПК України,
керується відповідними нормами
Цивільного процесуального кодексу
України, а також нормами цивільного та
іншого законодавства, які передбачають
майнову відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам, підприємствам,
установам, організаціям, державі.

На підставі частини 1 статті 368
Цивільного процесуального кодексу
України питання, пов'язані із
зверненням судового рішення до
виконання, вирішує місцевий суд, який
розглянув справу.

За змістом статті 383 Цивільного
процесуального кодексу України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Таким чином, виходячи з того, що нормами
ЦПК України встановлено порядок
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби при виконанні
судових рішень, ухвалених за правилами
цивільного судочинства, справи про
оскарження таких рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби не відносяться до
юрисдикції адміністративного суду.

З огляду на викладене, рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення оскаржуються
стороною виконавчого провадження до
суду, який видав виконавчий документ.

Таким чином, вказаний спір не підлягає
розгляду у порядку адміністративного
судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті
109 Кодексу адміністративного
судочинства України суддя відмовляє у
відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 7
Закону України "Про судовий збір",
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
відмови у відкритті провадження у
справі.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 109 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Центрального відділу виконавчої
служби Миколаївського міського
управління юстиції про визнання
неправомірними та скасування постанов.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету
України сплачену згідно квитанції №89
від 07 квітня 2014 року суму судового
збору в розмірі 73,08 грн. (сімдесят три
гривні вісім копійок).

Копію ухвали направити особі, яка
подала позовну заяву, разом із позовною
заявою та усіма доданими до неї
матеріалами.

Ухвала набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Полтавський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня отримання копії ухвали з
одночасним надісланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
Н.Ю. Алєксєєва