Справа № 826/1620/14
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2014 року 11:12 №
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі судді Каракашьяна С.К., при
секретарі Бабич Г.Ю., за участі
представника позивача Харченка М.О.,
представника відповідача Кальковця
В.Л., розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Розумні
до Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
про визнання протиправними та
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Розумні
комунікації» звернулося до суду з
позовом, в якому просить суд визнати
протиправними та скасувати податкові
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач вказує на те, що мав право
відносити суми податку на додану
вартість, сплачені контрагентам, до
податкового кредиту, а сплачені суми -
до витрат виробництва.
Відповідач проти позовних вимог
заперечує з огляду на правомірність
прийнятих рішень. Посилання
відповідача збігаються з висновками
акту перевірки, на підставі якого
прийнято оспорювані рішення.
Розглянувши подані представником
позивача документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд м.
ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів
у м. Києві з 22.08.2013 р. по 28.08.2013р. було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку дотримання вимог
податкового законодавства ТОВ
«Розумні комунікації» при здійсненні
ним фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «ТД «Скандинавія»
за період з 01.01.2010 року по 30.06.2013 року.
За результатами вищезазначеної
перевірки було складено Акт №
326/26-55-22-08/34528625 від 4 вересня 2013 року
(далі-Акт), згідно з висновками якого
встановлено порушення позивачем
п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України, у зв'язку з тим, що до складу
валових витрат безпідставно віднесені
витрати по фінансово - господарським
відносинам з ТОВ «ТД «Скандинавія» на
загальну суму 437098 грн., в результаті
чого занижено податок на прибуток на
ст.185 Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
податку на додану вартість на загальну
листопад 2012 року - на загальну суму ПДВ
Відповідачем на підставі Акту
перевірки прийнято податкові
від 18.09.2013р., у відповідності до яких
позивачу було збільшено суму грошового
грн. за основним платежем з податку на
Актом перевірки встановлено наступне.
ТОВ «Розумні комунікації» („Замовник"),
в особі директора укладено договір від
01 вересня 2012 року №1-ПБВ з ТОВ «ТД
«Скандинавія» („Агентство"), згідно
якого з метою збільшення продажу
продукції ТМ «Агіеl», Замовник доручає,
а Агенство зобов'язуємся надати
послуги по проведенню
рекламно-інформаційної акції. Загальна
грн. (п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот
тридцять чотири грн.. 98 коп.), включаючи
ПДВ. До даного договору було укладено
звіт про надання послуг від 01 жовтня 2012
ТОВ «Розумні комунікації» („Замовник"),
в особі директора укладено договір від
16 вересня 2012 року №160912-ПСК з ТОВ «ТД
«Скандинавія» („Агентство"), згідно
якого з Замовник доручає, а Агенство
зобов'язується надати послуги по
організації та проведенню
освітньо-мотиваційної програми для
продавців в торгових точках, які
розповсюджують продукцію, що
виробляється і розповсюджується під
знаком для товарів і умов Замовника.
До даного договору 16.09.2012р. також було
укладено додатки: додаток № 1 на суму
ТОВ «Розумні комунікації» („Замовник"),
в особі директора укладено договір від
01 жовтня 2012 року №01/10/12-ПСК з ТОВ «ТД
«Скандинавія» („Виконавець"), згідно
якого Виконавець зобов'язується надати
послуги з проведення рекламної акції
Замовника, спрямованої на просування
товарів Замовника, а саме ТМ «ТАТО».
Вартість даного договору складає 5660,38
грн. Додатком 1 до даного договору
затверджено адресну програму надання
ТОВ «Розумні комунікації» („Замовник")
з ТОВ «ТД «Скандинавія» („Виконавець")
укладено договір від 05 жовтня 2012 року
№0111-12ПС на суму 1807,30грн., договір від 05
жовтня 2012 року №0111-12-2ПС на суму 903,52
грн., договір від 18 жовтня 2012 року
№2610-12ПА-Т на суму 7463,75 грн., згідно яких
Виконавець зобов'язується надати
послуги з маркетингового
обслуговування товарів, що
реалізуються клієнтом Замовника з
метою просування їх в магазинах мережі
01 листопада 2012 року ТОВ «Розумні
комунікації» („Замовник") з ТОВ «ТД
«Скандинавія» („Виконавець") укладено
договір №01/11/12СК про надання послуг з
мерчандайзингу на суму 4716,98 грн. та
додаток до нього, яким затверджено
адресну програму надання послуг.
Крім того, до перевірки надано додаток
№1 до договору №19/11/12СК від 19 листопада
2012 року (даний договір до перевірки не
надано), згідно п.1.1. якого, Замовник
доручає, а Виконавець зобов'язується
надати послуги з проведення рекламного
інформування. Вартість послуг
становить 3469,36 грн.
На виконання умов вищезазначених
Договорів ТОВ «ТД «Скандинавія» для
ТОВ «Розумні комунікації» було
складено акти здачі-прийняття
виконаних робіт (наданих послуг),
видаткові накладні та податкові
Актом перевірки встановлено, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю ТОВ «ТД
«Скандинавія», податковий номер 38214411,
зареєстровано Солом'янською районною в
м. Києві державною адміністрацією
08.05.2012р., взято на податковий облік в
органах державної податкової служби
Особою, відповідальною за
ведення фінансово-господарської
діяльності1 ТОВ «ТД «Скандинавія» є
ОСОБА_3, який пояснив, що ніяких
податкових та видаткових накладних ТОВ
«ТД «Скандинавія» ніколи не створював
та не підписував, ТОВ «ТД «Скандинавія»
на своє ім'я не реєстрував та нікого на
це не уповноважував.
Стаття 138 розділу ІІІ Податкового
кодексу України передбачає, що витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:
витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті;
інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку. ( абзац 2 підпункту 1
пункту 1 статті 138 Податкового кодексу
Отже, зазначеною нормою передбачено
безумовне включення до витрат
операційної діяльності собівартості
наданих послуг. При цьому згідно з
пунктом 8 статті 138, собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг.
Відповідно до статті 198.3 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається,
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.
Згідно зі статтею 198.1 вищезазначеного
кодексу, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.
Статтею 198.2 ПК України встановлено, що
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.
Відповідно до статті 201.10 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
При цьому, згідно із статтею 201.8, право
на нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Матеріалами справи підтверджується
фактичне отримання послуг позивачем та
використання їх у власній
господарській діяльності, зокрема,
здавання в оренду нерухомого майна, та
наявність обов'язку позивача, як
власника приміщення, забезпечити його
Матеріали справи містять податкові
накладні, виписані позивачу його
контрагентом, в той же час акт
перевірки позивача не містить жодних
зауважень щодо їх змісту та інформації
про відсутність статусу платника
податку у контрагенту позивача станом
Отже, відповідачем не заперечується
наявність у позивача податкових
накладних, виписаних зареєстрованими
З вищезазначених документів судом
вбачається правомірність формування
позивачем податкового кредиту.
Акт перевірки не містить жодних
посилань, з яких підстав відповідач
вважає угоди, здійснені позивачем,
фіктивними правочинами.
Зокрема, в акті перевірки відсутні
посилання на ухиляння контрагентами
позивача від сплати податків та зборів,
визначення їм податкових зобов'язань,
винесення вироків посадовим особам
підприємств або будь-які інші
відомості, які можуть бути визначені як
підстави та докази укладення угод з
метою, що порушує публічний порядок.
Засади регулювання, організації,
ведення бухгалтерського обліку та
складання фінансової звітності в
Україні врегульовані Законом України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні». Відповідно до ст.
9 розділу 3 Закону про бухгалтерський
облік, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Господарські операції, як
зазначено в п.5 ст.9 цього Закону,
повинні бути відображені в облікових
регістрах у тому звітному періоді, в
якому вони були здійснені. Відповідно
до ст. 11 Закону, на основі даних
бухгалтерського обліку підприємства
зобов'язані складати фінансову
Згідно п.2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.
Положення покладає на керівника
підприємства, головного бухгалтера
обов'язок обліковувати первинні
документи. За п. 2.15 Положення, Первинні
документи підлягають обов'язковій
перевірці працівниками, які ведуть
бухгалтерський облік, за формою і
змістом, тобто перевіряється наявність
у документі обов'язкових реквізитів та
відповідність господарської операції
чинному законодавству, логічна ув'язка
Положенням забороняється приймати до
виконання лише первинні документи на
операції, що суперечать
нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам. Такі документи
повинні бути передані керівнику
підприємства, установи для прийняття
рішення. (п. 2.16 Положення).

Пунктом 1 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 р. № 1379, визначено, що
податкова накладна вважається
недійсною у разі її заповнення особою,
яка не зареєстрована як платник
податку в податковому органі і якій не
присвоєно індивідуальний податковий
номер платника податку на додану
вартість, такою особою є підприємство
(установа, організація), але не її
керівник. Саме ця обставина є
визначальною при вирішенні питання про
недійсність податкової накладної.

Відповідно до п.6.2. зазначеного Порядку,
податкова накладна є підставою для
віднесення до податкового кредиту
витрат зі сплати податку на додану
вартість у покупця, зареєстрованого як
платник податку.

Господарська діяльність контрагента
позивача на момент здійснення
правочинів не була припинена, що не
заперечувалось податковим органом,
дані товариства були зареєстровані
платниками податку на додану вартість,
а тому податкові накладні складені
належними особами та не суперечить
приписам норм чинного законодавства.

Крім того, суд звертає увагу на
положення інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
20.07.2010 р. № 1112/11/13-10 щодо принципу
персональної податкової
відповідальності в спорах про податок
на додану вартість та принципу
добросовісності платника податків,
якими визначено, що сама по собі
несплата податку продавцем (серед
іншого й внаслідок ухилення від сплати)
у разі фактичного здійснення
господарської операції не впливає на
формування податкового кредиту
покупцем та суму бюджетного
відшкодування. Відповідальна за сплату
податку на додану вартість особа, що
формує дані податкового обліку з цього
податку, а не контрагент такої особи.

Якщо дії платника податку свідчать про
його добросовісність, а вчинені ним
господарські операції реальні та
відповідають дійсному економічному
змісту, для підтвердження права на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування достатньо наявності
належним чином оформлених документів,
зокрема, податкових накладних. Не
будуть підставою для відмови у праві на
податковий кредит та бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість порушення податкової
дисципліни з боку його контрагентів,
припинення чи анулювання статусу
платника податку на додану вартість,
припинення юридичної особи.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, всупереч вищезазначеним
вимогам, не довів правомірності
прийнятих рішень.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.69, 70, 71, 158-163,167 КАС України,
Окружний адміністративний суд м. Києва,
-

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення №
8, № 8 від 18.09.2013р. Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства, та може
бути оскаржена в апеляційному порядку
повністю або частково за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України,
шляхом подання через суд першої
інстанції апеляційної скарги.

Суддя
С.К. Каракашьян