Справа № 824/1584/14-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2014-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року м.
Чернівці Справа № 824/1584/14-а

11:00

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді - Боднарюка О.В.;

суддів - Григораша В.О., Маренича І.В.;

за участю секретаря судового
засідання -Антонюка О.В.;

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача 1 - не
з'явився;

представника відповідача 2 - Мельника
В.А., Муляр Т.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Державної
міграційної служби України, Управління
Державної міграційної служби України в
Чернівецькій області, про визнання
протиправними та скасування наказів,-

ВСТАНОВИВ :

В поданому до суду адміністративному
позові ОСОБА_4 (далі-позивач), просив суд
визнати протиправними та скасувати
пункти 1, 2 наказу Державної міграційної
служби України №79-к від 24.02.2014 року "Про
звільнення ОСОБА_4";

Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління Державної
міграційної служби України в
Чернівецькій області №15-к від 25.02.2014
року "Про звільнення ОСОБА_4";

Поновити ОСОБА_4 на посаді першого
заступника начальника управління -
начальника відділу паспортної роботи,
громадянства та реєстрації фізичних
осіб Управління ДМС України у
Чернівецькій області;

Стягнути з Державної міграційної
служби України на користь ОСОБА_4
заробітну плату за час вимушеного
прогулу з моменту звільнення до
моменту виконання відповідачами
судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що пунктом 1 наказу Державної
міграційної служби України №79-к від
24.02.2014 року ОСОБА_4 звільнено з посади
першого заступника начальника
Управління - начальника відділу
паспортної роботи, громадянства та
реєстрації фізичних осіб Управління
ДМС України в Чернівецькій області у
зв'язку із нез'явленням на роботу
протягом більш чотирьох місяців підряд
внаслідок тимчасової
непрацездатності відповідно до п.5 ст.40
КЗпП України.

На виконання пункту 2 наказу Державної
міграційної служби України №79-к від
24.02.2014 року, управлінням Державної
міграційної служби України в
Чернівецькій області винесено наказ
№15-к від 25.02.2014 року "Про звільнення
ОСОБА_4".

Позивач зазначив, що з 25.09.2013 року до
01.01.2014 року перебував на лікарняних, що
підтверджується листками
непрацездатності. З листка
непрацездатності №691630 за період з
24.12.2013 по 31.12.2013 року вбачається, що
позивач мав стати до роботи 01 січня 2014
року. Загальновідомою обставиною є те,
що з 01.01.2014 року по 07.01.2014 року в Україні
були святкові (вихідні) дні, через що
Управління ДМС України в Чернівецькій
області не працювало, і саме через це не
працював і позивач. 08 січня 2014 року
позивач потрапив у лікарню і прохворів
до 28.02.2014 року, що підтверджується
листками непрацездатності.

Отже позивач вважає, що наявність 7
календарних днів перерви між
лікарняними унеможливлює вважати
тимчасовому непрацездатність
безперервною та стверджувати про його
нез'явлення на роботі протягом більш як
чотири місяці підряд. Позивач вважає,
що зазначеними вище наказами порушені
його права та інтереси, а тому накази,
як протиправні рішення підлягають
скасуванню.

Відповідач1, не погоджуючись із
позовними вимогами надав суду письмові
заперечення в яких зазначив, що листом
УДМС України в Чернівецькій області
від 19.02.2014 №73.01.-К/1978 повідомлено ДМС
України про відсутність ОСОБА_4 на
роботі протягом більш як 4-х місяців
підряд внаслідок тимчасової
непрацездатності, а також надіслано
копії листків непрацездатності
вказаного працівника.

За результатами розгляду листа
встановлено, що ОСОБА_4 у період з 25.09.2013
по 24.02.2014 року, тобто більше 4-х місяців,
був відсутній на робочому місці
внаслідок тимчасової
непрацездатності.

Наказом ДМС України від 24.02.2014 №79-к
ОСОБА_4 звільнено з посади першого
заступника начальника Управління -
начальника відділу паспортної роботи,
громадянства та реєстрації фізичних
осіб УДМС України в Чернівецькій
області у зв'язку із нез'явленням на
роботу протягом більш чотирьох місяців
підряд внаслідок тимчасової
непрацездатності, відповідно до пункту
5 статті 40 КЗпП України.

Також відповідач 1 зазначив, що перерви
у роботі позивача мали місце у вихідні,
святкові та неробочі дні, зокрема 1-7
січня 2014 року, а тому на думку
останнього, трудовий договір зі ОСОБА_4
розірвано правомірно.

Аналогічна позиція викладена
відповідачем 2 у запереченнях на
позовну заяву.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представники відповідача 2 в судовому
засіданні заперечували проти позовних
вимог та просили суд відмовити у їх
задоволенні у повному обсязі з підстав
викладених в запереченні.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, дослідивши та оцінивши надані
докази в сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
у задоволенні адміністративного
позову слід відмовити у повному обсязі
з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини у
справі та відповідні їм
правовідносини.

Наказом ДМС України від 27.04.2012 №250-к
ОСОБА_4 переведено на посаду першого
заступника начальника Управління -
начальника відділу паспортної роботи,
громадянства та реєстрації фізичних
осіб УДМС України в Чернівецькій
області, як такого, що успішно пройшов
стажування, із збереженням раніше
встановленої надбавки за стаж
державної служби, увільнивши його з
посади начальника Першотравневого
районного відділу УДМС України в
Чернівецькій області на підставі його
заяви, матеріалів стажування та
погодження Міністра Захарченка В.Ю., що
зазначено в запереченні на позовну
заяву відповідача1 та не
заперечувалось сторонами в судовому
засіданні.

ОСОБА_4 перебував на лікарняному:

1) з 25.09.2013 по 04.10.2013 року, стати до роботи
- 05.10.2013 року;

2) з 07.10.2013 по 18.10.2013 року, стати до роботи
- 19.10.2013 року;

3) з 21.10.2013 по 22.11.2013 року, стати до роботи
- 23.11.2013 року;

4) з 25.11.2013 по 06.12.2013 року, стати до роботи
- 07.12.2013 року;

5) з 09.12.2013 по 23.12.2013 року, продовжує
хворіти;

6) з 24.12.2013 по 31.12.2013 року, стати до роботи
- 01.01.2014 року;

7) з 08.01.2014 по 23.01.2014 року, стати до роботи
- 24.01.2014 року;

8) з 24.01.2014 по 08.02.2014 року, стати до роботи
- 09.02.2014 року;

9) з 09.02.2014 по 21.02.2014 року, стати до роботи
- 22.02.2014 року;

10) з 22.02.2014 по 28.02.2014 року, стати до роботи
-01.03.2014 року (а.с. 12-15, 24-33).

24 лютого 2014 року наказом голови
Державної міграційної служби України
№79-к звільнено ОСОБА_4 з посади першого
заступника начальника Управління -
начальника відділу паспортної роботи,
громадянства та реєстрації фізичних
осіб Управління ДМС України у
Чернівецькій області, у зв'язку із
нез'явленням на роботу протягом більш
чотирьох місяців підряд внаслідок
тимчасової непрацездатності,
відповідно до п.5 ст.40 КЗпП
України(а.с.10).

25 лютого 2014 року наказом т.в.о.
начальника Управління ДМС України в
Чернівецькій області оголошено наказ
ДМС України від 24.02.2014 року №79-к "Про
звільнення ОСОБА_4". Вважати ОСОБА_4
звільненим 25.02.2014 року з посади першого
заступника начальника Управління -
начальника відділу паспортної роботи,
громадянства та реєстрації фізичних
осіб Управління ДМС України у
Чернівецькій області, у зв'язку із
нез'явленням на роботу протягом більш
чотирьох місяців підряд внаслідок
тимчасової непрацездатності,
відповідно до п.5 ст.40 КЗпП України(а.с.9).

До вказаних правовідносин суд
застосовує наступні положення
законодавства та робить висновки по
суті спору.

Відповідно до п. 5 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках нез'явлення на
роботу протягом більш як чотирьох
місяців підряд внаслідок тимчасової
непрацездатності, не рахуючи відпустки
по вагітності і родах, якщо
законодавством не встановлений
триваліший строк збереження місця
роботи (посади) при певному
захворюванні.

З аналізу приписів наведеної норми
Закону вбачається, що нез'явлення на
роботі протягом більш як чотирьох
місяців підряд внаслідок тимчасової
непрацездатності є підставою для
розірвання трудового договору,
укладеного на невизначений строк.

Як зазначалось вище непрацездатність
позивача тривала: з 25.09.2013 по 04.10.2013 року,
стати до роботи - 05.10.2013 року; з 07.10.2013 по
18.10.2013 року, стати до роботи - 19.10.2013 року;
з 21.10.2013 по 22.11.2013 року, стати до роботи -
23.11.2013 року; з 25.11.2013 по 06.12.2013 року, стати
до роботи - 07.12.2013 року; з 09.12.2013 по 23.12.2013
року, продовжує хворіти; з 24.12.2013 по
31.12.2013 року, стати до роботи - 01.01.2014 року;
з 08.01.2014 по 23.01.2014 року, стати до роботи -
24.01.2014 року; з 24.01.2014 по 08.02.2014 року, стати
до роботи - 09.02.2014 року; з 09.02.2014 по 21.02.2014
року, стати до роботи - 22.02.2014 року; з
22.02.2014 по 28.02.2014 року, стати до роботи
-01.03.2014 року.

Як встановлено судом, після кожного
випадку хвороби, ОСОБА_4 не приступав до
виконання своїх посадових обов'язків у
зв'язку з тим, що день виходу на роботу
припадав на вихідний та святковий день,
що також підтверджується табелями
обліку робочого часу (а.с.44-49).

Суд вважає, що звільняючи позивача
згідно п.5 ст. 40 Кодексу законів про
працю України, відповідачі діяли
відповідно до норм чинного
законодавства, а тому слід дійти
висновку, що пункти 1, 2 наказу Державної
міграційної служби України №79-к від
24.02.2014 року "Про звільнення ОСОБА_4" та
наказ Управління Державної
міграційної служби України в
Чернівецькій області №15-к від 25.02.2014
року "Про звільнення ОСОБА_4" є
правомірними.

На думку суду безпідставними є
посилання позивача в позовній заяві на
незаконність звільнення в зв'язку з
тим, що тимчасова непрацездатність
переривалася у святкові дні, оскільки
законодавець в нормах п. 5 ст. 40 КЗпП
України визначив 4-х місячний строк
нез'явлення на роботі, не пов'язуючи при
цьому такий строк з «безперервною»
хворобою.

Аналогічна правова позиція також
висловлена в рішенні Вищого
адміністративного суду України від
24.01.2012 року у справі №К-34950/10.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В ході судового розгляду справи
позивач не навів достатніх доводів
того, що спірне рішення є протиправним,
у зв'язку із чим у задоволенні
адміністративного слід відмовити у
повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. У зв'язку з відсутністю
таких витрат, суд не вирішує питання
про стягнення судових витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова у повному обсязі складена 09
квітня 2014 року

Головуючий суддя
О.В. Боднарюк

судді
В.О. Григораш

І.В. Маренич