Справа № 437/18359/13-а
Суддя: Кравченко Н. О.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року Суддя Ленінського
районного суду м. Луганська
Кравченко Н.О., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Луганська про визнання протиправним
рішення про відмову в призначенні
пенсії та зобов'язання призначити
пенсію, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з
адміністративним позовом, в
обґрунтування якого вказала, що вона
працювала на посадах у закладах
охорони здоров'я, робота на яких дає
право на призначення пенсії за вислугу
років, тому попередньо звільнившись з
роботи, як цього вимагає чинне
законодавство, 01.11.2013 звернулася до
відповідача із заявою про призначення
пенсії за вислугу років, додавши до неї
необхідні довідки з попередніх місць
роботи. Але відповідач своїм рішенням
від 20.11.2013 № 27 відмовив їй у призначенні
пенсії за вислугу років, посилаючись на
відсутність необхідного стажу роботи,
що дає право на призначення пенсії за
вислугу років, оскільки не зарахувало
до спеціального стажу період її роботи
з 11.11.1992 по 20.06.1994 як члена колгоспу ім. "40
річчя Жовтня" Старобільського району
Луганської області на посаді медичної
сестри дитячого садку, мотивуючи це
тим, що запис в трудовій книжці про
прийняття на роботу та підстави
занесена різними чорнилами та в
архівній довідці відсутня посада.
Вважає таку відмову протиправною,
оскільки основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка, а в її трудовій книжці чітко
вказана посада та архівна довідка на
підставі первинних документів
підтверджує факт її роботи на тому
підприємстві, яке зазначено в трудовій
книжці. У зв'язку з цим, просила суд
визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Луганська щодо
відмови у призначенні пенсії за
вислугу років, визнати неправомірним
та скасувати рішення відповідача про
відмову в призначенні пенсії за
вислугу років, зобов'язати зарахувати
до спеціального стажу, який дає право
на призначення пенсії за вислугу років,
період її роботи з 11.11.1992 по 20.06.1994 у
якості медичної сестри дитячого садку
колгоспу ім. "40 річчя Жовтня"
Старобільського району Луганської
області та зобов'язати призначити
пенсію за вислугу років з 01.11.2013.

Позивач у судове засідання не
з'явилася, просила розглянути справу
без її участі.

Представник відповідача - управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Луганська в судове засідання
не з'явився, суду надав заперечення,
згідно яких позовні вимоги не визнав та
просив у їх задоволенні відмовити в
повному обсязі, просив розглянути
справу у відсутність відповідача.

На підставі статті 128 КАС України суд
ухвалив про подальший розгляд справи у
відсутність сторін у порядку
письмового провадження.

Суддя, вивчивши матеріали справи,
приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. "е" ст. 55 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
мають право на пенсію за вислугу років
працівники освіти, охорони здоров'я
та соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Як вбачається з матеріалів
справи, зокрема трудової книжки та
архівних довідок, ОСОБА_1 працювала з
01.08.1987 по 01.08.1992 на посаді палатної
медсестри в урологічному відділенні
Луганської обласної клінічної лікарні,
з 11.11.1992 по 20.06.1994 працювала як член
колгоспу ім. "40 річчя Жовтня"
Старобільського району Луганської
області на посаді медичної сестри
дитячого садку та з 04.01.1995 по 31.10.2013
працювала інструктором ЛФК у
фізіотерапевтичному відділенні
поліклініки № 11 м.
Луганська.

Суддя встановлено, що всі посади у
закладах охорони здоров'я, в яких
працювала позивач, дають їй право на
призначення пенсії за вислугу років.
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська своїм
рішення від 20.11.2013 № 27 відмовило
позивачці у призначенні пенсії за
вислугу років, посилаючись на
відсутність необхідного стажу роботи,
що дає право на призначення пенсії за
вислугу років, оскільки не зарахувало
до спеціального стажу період роботи з
11.11.1992 по 20.06.1994 як члена колгоспу ім. "40
річчя Жовтня" Старобільського району
Луганської області на посаді медичної
сестри дитячого садку, мотивуючи це
тим, що запис в трудовій книжці про
прийняття на роботу та підстави
занесена різними чорнилами та в
архівній довідці відсутня посада.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

В трудовій книжці позивачки чітко
вказано, що в період з 11.11.1992 по 20.06.1994
вона працювала як член колгоспу ім. "40
річчя Жовтня" Старобільського району
Луганської області на посаді медичної
сестри дитячого саду. Виправлень та
креслень в трудовій книжці не має,
посада вказана чітко, тобто відсутні
підстави для сумніву в дійсності
посади, на якій працювала позивачка.

Проаналізувавши обставини справи
та надані позивакою докази, суд
приходить до висновку, що оскільки
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка, а в
трудовій книжці позивачки вказано, що в
період з 11.11.1992 по 20.06.1994 вона працювала
як член колгоспу ім. "40 річчя Жовтня"
Старобільського району Луганської
області на посаді медичної сестри
дитячого саду, що також
підтверджується архівною довідкою,
позивачка має право на зарахування
цього періоду роботи до спеціального
стажу, що дає право на призначення
пенсії за вислугу років, а відтак її
гарантоване Конституцією України
право на гідне пенсійне забезпечення
має бути реалізоване.

Посилання відповідача на те, що
позивачкою не надано первинних
документів за час її роботи за спірний
період не заслуговують на увагу,
оскільки в трудовій книжці чітко
вказана посада, на якій працювала
позивачка, архівна довідка видана на
підставі первинних документів - книг
обліку заробітної плати, та крім того,
вини позивачки в тому, що в тих
первинних документах, що збереглися за
час її роботи на підприємстві не
вказана її посада, вини не має. Разом з
тим, посада позивачки вказана у
трудовій книжці, а архівна довідка
підтверджує факт роботи на тому
підприємстві, яке зазначено у трудовій
книжці.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не було надано жодного
доказу на підтвердження правомірності
свого рішення щодо відмови в
призначенні пенсії позивачці, а надані
заперечення суд вважає
необґрунтованими.

Згідно ст. 94 КАС України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України (
або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа). За таких
обставин, судові витрати підлягають
стягненню на користь позивача з
Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Законом України «Про
пенсійне забезпечення», ст. 22
Конституції України, ст. ст. 2, 6-10, 17, 104,
105, 128, 158-163, 186 КАС України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська про
визнання протиправним рішення про
відмову в призначенні пенсії та
зобов'язання призначити пенсію
задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Луганська щодо відмови у
призначенні пенсії за вислугу років
ОСОБА_1.

Визнати неправомірним та скасувати
рішення управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Луганська про відмову в призначенні
пенсії за вислугу років ОСОБА_1 від
20.11.2013 № 27.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м. Луганська зарахувати до
спеціального стажу, який дає право на
призначення пенсії за вислугу років,
період роботи ОСОБА_1 з 11.11.1992 по 20.06.1994 у
якості медичної сестри дитячого садку
колгоспу ім. "40 річчя Жовтня"
Старобільського району Луганської
області.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м. Луганська призначити та
виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу
років з 01.11.2013 та виплатити утворену
заборгованість.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати
судового збору у сумі 68 (шістдесят
вісім) гривень 82 (вісімдесят дві)
копійки.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Ленінський районний суд м. Луганська.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Н.О. Кравченко