Справа № 0910/2а-4347/11
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/14404/13

головуючої - судді Васильченко Н.В.

суддів Калашніковій О.В.,
Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
р. по справі № 09102а-434711 за позовом
ОСОБА_2 до Вижньооерезівської
сільської ради Косівського району
Івано-Франківської області, ОСОБА_3 про
визнання незаконними та скасування
рішень, визнання протиправною
бездіяльності та зобов»язання до
вчинення дій -

в с т а н о в и л а:

09 червня 2011 року ОСОБА_2 звернувся в суд
із адміністративним позовом до
Вижньооерезівської сільської ради та
ОСОБА_3 в якому з урахуванням заяв про
уточнення позовних вимог (а.с. 81-82, 119)
просив: 1) визнати недійсними та
скасувати: а) рішення від 14.09.2010 року в
частині призупинення вирішення її
заяви про затвердження технічної
документації і передачу у приватну
власність земельної ділянки площею 0,9590
га АДРЕСА_1; б) рішення від 16.12.2010 року в
частині надання дозволу ОСОБА_3 на
виготовлення технічної документації
на земельну ділянку АДРЕСА_1; в) рішення
від 20.01.2011 року в частині погодження
межі між землекористувачами ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 згідно кадастрових зйомок по
лінії Г-А та надання дозволу сільському
голові на підписання межі між
суміжними землекористувачами; г)
рішення від 22.02.2011 року про передачу у
приватну власність земельної ділянки,
що АДРЕСА_1; 2) визнати протиправною
бездіяльність Вижньоберезівської
сільської ради по розгляду" заяви
позивача за вересень 2010 року щодо
приватизації земельної ділянки, що
АДРЕСА_1; 3) зобов'язати
Вижньоберезівську сільську раду
затвердити технічну документацію і
передати позивачу у приватну власність
земельну ділянку площею 0,9590 га, що
АДРЕСА_1.

Постановою Косівського районного
суду від 16.02.2012 року
адміністративний позов
задоволено: визнано протиправними
дії Вижньоберезівської сільської ради
та скасовано: - рішення
Вижньоберезівської сільської ради від
14.09.2010 року в частині призупинення
вирішення заяви ОСОБА_2 про
затвердження технічної документації і
передачу в приватну власність
земельної ділянки площею 0,9590 га, що
розташована в с. Вижній Березів по вул.
Ільницьких Косівського району
Івано-Франківської області; рішення
Вижньоберезівської сільської ради від
16.12.2010 року в частині надання дозволу
ОСОБА_3 на виготовлення технічної
документації на земельну ділянку, що в
с. Вижній Березів по вул. Ільницьких
Косівського району Івано-Франківської
області; рішення Вижньоберезівської
сільської ради від 20.01.2011 в частині
погодження меж між землекористувачами
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно кадастрових
зйомок по лінії Г - А та надання дозволу
сільському голові на підписання межі
між суміжними землекористувачами;
рішення Вижньоберезівської сільської
ради від 22.02.2011 року про передачу ОСОБА_3
земельних ділянок в приватну
власність. Зобов'язано
Вижньоберезівську сільську раду
затвердити ОСОБА_2 технічну
документацію на земельну ділянку
площею 0,9590 га, що знаходиться в с.
Вижній Березів Косівського району
Івано-Франківської області та передати
її у приватну власність.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
р. постанова суду першої інстанції
визнана нечинною та закрито
провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2

Як зазначив суд в своїй ухвалі, судом
першої інстанції постановлено законне
та обґрунтоване рішення, але на
момент слухання справи судом
апеляційної інстанції надійшли докази,
що позивач по справі ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому відповідно до ст. 157
ч. 1 п. 5 провадження у справі повинно
бути закрите.

Не погоджуючись із таким рішенням суду
апеляційної інстанції ОСОБА_1 подала
касаційну скаргу, в якій просить це
рішення скасувати та залишити в силі
постанову суду першої інстанції.
Скарга обґрунтована тим, що вона є
спадкоємцем позивачки ОСОБА_2, а тому
підстав для закриття справи немає.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судом та
обґрунтованість застосування норм
матеріального та процесуального права
до спірних правовідносин в межах
доводів касаційної скарги, колегія
суддів підстав до її задоволення не
знаходить.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги виходив з того, що
згідно вимог ст. 116 ЗК України надання у
користування чи у приватну власність
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні провадиться лише після
вилучення її в порядку передбаченим
цим кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України, право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених частиною другою
цієї статті.

Враховуючи те, що позивач не реалізував
своє право на приватизацію земельної
ділянки та в установленому законом
порядку державний акт не отримав, то
відповідно спірна земельна ділянка не
входить до складу спадщини, а спірні
правовідносини правонаступництва не
допускають.

Оскільки спірні правовідносини не
допускають правонаступництва, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1
про допуск її до справи замість
померлого позивача -ОСОБА_2 в порядку
правонаступництва слід відмовити.

Колегія суддів із вказаним висновком
суду апеляційної інстанції
погоджується.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 157 КАС України
визначено, що суд закриває провадження
у справі у разі смерті або оголошення в
установленому законом порядку
померлою особи, яка була стороною у
справі, якщо спірні правовідносини не
допускають правонаступництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 КАС України,
якщо судом першої інстанції ухвалено
законне та обґрунтоване судове
рішення, а обставини, які стали
підставою для закриття провадження у
справі, виникли після його ухвалення,
суд апеляційної інстанції
обґрунтовано визнав таке рішення
нечинним і закрив провадження у справі.

З огляду на те, що судом першої
інстанції ухвалено законне та
обґрунтоване рішення, а обставини, які
є підставою для закриття провадження
виникли після його ухвалення, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про визнання оскаржуваної
постанови нечинною із закриттям
провадження у справі.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів дійшла думки, що суд
апеляційної інстанції повно та
всебічно дослідив обставини справи,
вірно встановив характер спірних
правовідносин та обґрунтовано
застосував норми матеріального права
до їх вирішення.

Порушень норм процесуального закону,
які б потягли за собою ухвалення
незаконного рішення, колегія суддів не
вбачає.

Доводи касаційної скарги зазначений
висновок суду не спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу" без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Тому передача частини земельної
ділянки, що була в користуванні
позивача, а саме 0,1727 га у власність
ОСОБА_3 могла відбутись тільки після
вилучення її із користування ОСОБА_2 та
встановлення меж, що слід було
зафіксувати відповідними актами. Однак
Вижньоберезівська сільська рада не
провела вилучення частини земельної
ділянки, внаслідок чого допустила
порушення прав позивача. На підставі
викладеного суд першої інстанції, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, обґрунтовано дійшов
висновку про протиправність
оскаржуваних дій та рішень
Вижньоберезівської сільської ради.

З такими висновками суду першої та
апеляційної інстанцій колегія суддів
погоджується.

Як зазначалося вище у відповідності до
ст. 116 ЗК України, якщо земельна ділянка
перебуває у власності чи користуванні
громадян а юридичних осіб, передача її
у власність чи користування іншій
особі здійснюється після припинення
права користування чи права власності
попереднього землекористувача
(землевласника).

Проте, відповідач не заважаючи на те, що
частина спірної земельної ділянки у
розмірі 0,17 га перебуває у користуванні
позивача, вказаними вище рішеннями
надав дозвіл на виготовлення проектної
документації, погодив межі та передав
її у приватну власність ОСОБА_3 При
цьому, відповідачем не надано жодних
доказів, що вказана земельна ділянка
вилучена з користування позивача. Не
надано суду і доказів, які б
підтверджували факт користування
ОСОБА_3 спірною земельною ділянкою,
коли позивачем ці обставини доведені
належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд
апеляційної інстанції обґрунтовано
погодився з висновками суду першої
інстанції про те, що оскаржувані
рішення є протиправними та підлягають
скасуванню, а для відновлення прав
позивача відповідача слід зобов'язати
вирішити питання про затвердження
технічної документації та передачу
земельної ділянки у приватну
власність.

Як вбачається із матеріалів справи, в
процесі апеляційного розгляду суду
апеляційної інстанції поступили
клопотання ОСОБА_1, в яких вона
зазначає, що її мати ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
долученою до матеріалів справи копією
свідоцтва про смерть, а тому вона
просить допустити її до участі у
справі в порядку правонаступництва,
оскільки у відповідності до отриманого
свідоцтва про спадщину вона є
спадкоємцем померлого.

Суд апеляційної інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що
клопотання задоволенню не підлягає,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Статтею 125 ЗК України визначено, що
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230,231 КАС України,
колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
р. по справі № 09102а-434711 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п»ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді