Справа № 818/2759/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/800/41821/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними матеріалами
адміністративну справу за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 27 травня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 23 липня 2013
року у справі № 818/2759/13 за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Сумах, в якому просила суд визнати
протиправним та скасувати рішення № 716
від 25.03.2013 р. про застосування
фінансових санкцій за донарахування
органом Пенсійного фонду України сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків у розмірі 5
595,0 грн. та списати нараховані
фінансові санкції у розмірі 5595,0 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 27.05.2013 р.,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 23 липня 2013
року, позов задоволено частково.
Скасовано рішення Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах № 716
від 25.03.13 р. про застосування фінансових
санкцій в сумі 5595,0 грн. У задоволенні
позовних вимог про списання
нарахованих фінансових санкцій в сумі
5595,0 грн. відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими
рішенням, відповідач подав касаційну
скаргу, в якій просить їх скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі з
мотивів невірного застосування судами
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідача, перевіривши в
межах доводів касаційної скарги
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вбачає підстави до її задоволення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 (код НОМЕР_1)
зареєстрована в Управлінні Пенсійного
фонду України в м. Сумах як платник
внесків.

Підставою для прийняття оскарженого
рішення, прийнятого відповідачем на
підставі п. 4 ч. 9 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», є акт № 159/05-14
від 25.03.13 р. планової перевірки
підприємця, яка використовує працю
інших осіб на умовах трудового
договору (контракту), щодо правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
інших платежів, контроль за
нарахуванням та сплатою яких покладено
на Пенсійний фонд України, а також
достовірності відомостей, поданих до
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за період з
18.07.2001 р. до 31.01.2013 р.

Згідно з вказаним актом відповідачем
встановлені факти необчислення та
несвоєчасного обчислення сум
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у 2004 р., що є порушенням
вимог п. 6 ч. 2 ст. 17, ч. 6 ст. 19, ч. 2 ст. 20
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», п. 4.1 розділу 4, п. 5.1.1
розділу 5 Інструкції «Про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України», затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України №
21-1 від 19.12.03 р., зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.04 р. за
№ 64/8663.

У зв'язку з виявленими порушеннями
відповідачем прийнято рішення № 716 від
25.03.2013 р. про застосування фінансових
санкцій у розмірі 5 595,0 грн. за
донарахування органом Пенсійного
фонду України сум своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових
внесків.

Згідно із частиною 2 статті 17 "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.
Частиною 6 статті 19 цього Закону
встановлено, що страхові внески
нараховуються на суми, зазначені в
частинах 1 та 2 цієї статті, незалежно
від джерел їх фінансування, форми,
порядку, місця виплати та використання,
а також незалежно від того, чи були
зазначені суми фактично виплачені
після їх нарахування до сплати.

Стаття 20 Закону визначає порядок
обчислення та сплати страхових
внесків. В абзаці 1 частини 6 цієї статті
зазначено, що страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Частинами 1, 2, 5, 9 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»(в
редакції до 01 січня 2011 року)
передбачалось, що у разі виявлення
своєчасно несплачених сум страхових
внесків страхувальники зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею.

Суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

За рахунок сум, що надходять від
страхувальника або від державної
виконавчої служби в рахунок сплати
недоїмки, погашаються суми недоїмки,
пені та фінансових санкцій у порядку
календарної черговості їх виникнення.
У разі, коли страхувальник має
несплачену недоїмку, пеню та фінансові
санкції і здійснює сплату поточних сум
страхових внесків, ці суми
зараховуються в рахунок сплати
недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Виконавчі органи Пенсійного фонду
застосовують до страхувальників такі
фінансові санкції: за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу;

01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних
положень Закону визнано такими, що
втратили чинність частини 1-9 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Абзацом 5 пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону
встановлено, що стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суди дійшли висновку, що закон, на
підставі якого позивачу нараховані
санкції, втратив чинність, а тому
нарахування недоїмки є протиправним.

Такі висновки судів є
необґрунтованими.

Фактично, суди прийшли до висновку, що
виключення частин 1-9 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне
страхування»відповідно до пункту 10
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
унеможливлює їх застосування після 01
січня 2011 року.

Проте, така позиція судів не
узгоджується зі змістом пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
оскільки вказана норма передбачає
вчинення органами Пенсійного фонду
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків та штрафних санкцій
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, тобто в
порядку статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

На думку колегії суддів, недоїмка,
нарахована підприємцю у зв'язку з
несплатою страхових внесків при
виплаті заробітної плати за період до 01
січня 2011 року, має бути стягнута і після
01 січня 2011 року, оскільки така
заборгованість зі сплати внесків
виникла в період дії статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

У зв'язку з наведеними нормами та
обставинами, позовні вимоги щодо
скасування спірного рішення
відповідача не підлягають задоволенню,
а постанова Сумського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2013
року та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 23 липня 2013 року - скасуванню.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що обставини справи
встановлені повно і правильно, але,
вирішуючи спір по суті, суди першої та
апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до ухвалення помилкових
судових рішень.

Згідно з ст. 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 229, 230, 232 КАС України, колегія
суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
задовольнити.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 23 липня 2013 року у справі № 818/2759/13
скасувати, та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: