Справа № 826/1208/14
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 826/1208/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Васильченко І.П.,
розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
провизнання протиправними та
скасування податкових
від 16.08.2013 року,
Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві про визнання
протиправними та скасування
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем неправомірно збільшено
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суму
грошового зобов'язання по сплаті
земельного податку з фізичних осіб,
оскільки вона є платником єдиного
податку та використовує земельну
ділянку для здійснення
підприємницької діяльності в зв'язку з
чим вона не є платником земельного
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06.02.2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі. Справу
призначено до судового розгляду.
Судове засідання 06.03.2014 року судом
відкладене у зв'язку з необхідністю
отримання додаткових доказів по
справі.
В судовому засідання 24.03.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив адміністративний
позов задовольнити повністю.
Представник відповідача в судове
засідання 24.03.2014 року не з'явився, про
час і місце розгляду справи
повідомлявся належним чином. Про
причини неявки суд не повідомив.
Витребуваних ухвалою суду документів
та заперечень на адміністративний
Оскільки в судове засідання прибули не
всі особи, що беруть участь у справі,
суд, в порядку частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, ухвалив розглядати справу в
письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали адміністративної
справи, оцінивши наявні в ній докази,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, що мають значення
для прийняття рішення, судом
встановлено наступне.
ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем
та перебуває на обліку як платник
податків в Державній податковій
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві.
Державною податковою інспекцією у
Святошинському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства, правильності
обчислення, повноти та своєчасності
внесення до бюджету держави податків,
зборів та інших платежів ФОП ОСОБА_1
(реєстраційних номер облікової картки
платника податків НОМЕР_3), АДРЕСА_1 за
період з 01.10.2010 року по 30.06.2013 року.
За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено акт №
33-513/17-20/НОМЕР_3 від 25.07.2013 року, яким
встановлено порушення позивачем п. п.
291.5.3. п.291.5. ст. 291 розділу XIV Податкового
Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ,(із
змінами та доповненнями) та враховуючи
вищенаведені факти ФОП ОСОБА_1 не мала
права застосовувати спрощену систему
оподаткування обліку та звітності в 2012,
2013 роках тому що здавала в оренду
нежитлове приміщення більше 300 м.кв.; п.
293.4. ст.293 розділу XIV Податкового Кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами
та доповненнями) перебуваючи на
спрощеній системі оподаткування ФОП
ОСОБА_1 не задекларувала та не сплатила
єдиний податок за ставкою 15% в зв'язку з
цим занизила податкові зобов'язання по
сплаті єдиного податку на загальну
п.п. 298.2.3. п. 298.2 ст. 298 розділу XIV
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями)
ФОП ОСОБА_1 станом на 30.06.2013 року не
подавала заяв на заміну системи
оподаткування; ст. 206 Земельного
кодексу України, ст. 269, ст. 170
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-УІ,(із змінами та
доповненнями) ОСОБА_1 не сплатила
земельний податок за 2012 рік на суму
На підставі складеного акту перевірки,
16.08.2013 року Державною податковою
інспекцією у Святошинському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
збільшено позивачу суму грошового
штрафними (фінансовими) санкціями
єдиний податок та штрафні санкції, код
збільшено позивачу суму грошового
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 6068,44 грн. за платежем:
земельний податок з фізичних осіб, код
Не погоджуючись з зазначеним
податковим повідомленням-рішенням,
позивач оскаржила його до Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві в межах
процедури адміністративного
Так, рішенням про результати розгляду
скарги, відповідачем залишено без змін
податкове повідомлення - рішення від
податкове повідомлення - рішення №
санкцій на суму 7150,25 грн., збільшено
суму єдиного податку, визначеного в
податковому повідомленні - рішенні від
частині вказане повідомлення - рішення
залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_1
від 28.08.2013 року - частково задоволено.
Як вбачається з матеріалів
справи, позивач сплачує єдиний податок,
відповідно до свідоцтва про сплату
єдиного податку від 01.01.2012 року Серія А
№ 433015 виданого Державною податкової
інспекцією у Святошинському районі
Актом перевірки встановлено
порушення позивачем п. п. 291.5.3. п.291.5. ст.
291 розділу XIV Податкового Кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-УІ,(із змінами
та доповненнями) та враховуючи
вищенаведені факти ФОП ОСОБА_1 не мала
права застосовувати спрощену систему
оподаткування обліку та звітності в 2012,
2013 роках тому що здавала в оренду
нежитлове приміщення більше 300 м.кв.
Як вбачається зі свідоцтва про
сплату єдиного податку від 01.01.2012 року
серії А № 433009 та відповідно до виду
підприємницької діяльності, земельну
ділянку, що використовує позивач в
підприємницькій діяльності, останній
здає в оренду як власне нерухоме майно.
Відповідно до пункту 293.4 статті 293
Податкового кодексу України, ставка
єдиного податку встановлюється для
платників єдиного податку першої -
третьої і п'ятої груп у розмірі 15
відсотків: до суми перевищення обсягу
доходу, визначеного у підпунктах 1, 2, 3 і
5 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу; до
доходу, отриманого від провадження
діяльності, не зазначеної у реєстрі
платників єдиного податку, віднесеного
до першої або другої групи; до доходу,
отриманого при застосуванні іншого
способу розрахунків, ніж зазначений у
цій главі; до доходу, отриманого від
здійснення видів діяльності, які не
дають права застосовувати спрощену
систему оподаткування.
Так, перевіркою не встановлено
перевищення встановленого чинним
законодавством ліміту на здавання в
оренду нежитлової площі.
З огляду на зазначене, позивач
правомірно перебуває на спрощеній
системі оподаткування.
Відповідно до підпункту 14.1.147. пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
плата за землю, це загальнодержавний
податок, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності, правовідносини
щодо нарахування та сплати якої
врегульовано розділом XIII Податкового
Платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв) та землекористувачі (стаття 269
Податкового кодексу України).
Об'єктами оподаткування є земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні, та земельні частки
(паї), які перебувають у власності
(стаття 270 Податкового кодексу України).
Згідно пункту 271.1. статті 271 Податкового
кодексу України базою оподаткування є:
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого цим розділом;
площа земельних ділянок, нормативну
грошову оцінку яких не проведено.
Відповідно до пункту 286.1 статті 286
Податкового кодексу України підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.
Статтею 289 Податкового кодексу України
встановлено, що для визначення розміру
податку використовується нормативна
грошова оцінка земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, здійснює
управління у сфері оцінки земель та
Згідно із пунктом 286.6 статті 286
Податкового кодексу встановлено, що за
земельну ділянку, на якій розташована
будівля, що перебуває у користуванні
кількох юридичних або фізичних осіб,
податок нараховується кожному з них
пропорційно тій частині площі будівлі,
що знаходиться в їх користуванні, з
урахуванням прибудинкової території.
Відповідно до пункту 287.6. статті 287
Податкового кодексу України при
переході права власності на будівлю,
споруду (їх частину) податок за
земельні ділянки, на яких розташовані
такі будівлі, споруди (їх частини), з
урахуванням прибудинкової території
сплачується на загальних підставах з
дати державної реєстрації права
власності на нерухоме майно.
Таким чином, наведеними нормами
встановлено обов'язок особи із сплати
земельного податку за земельні ділянки
на яких знаходяться об'єкти нерухомого
майна, зумовлений належністю особі
права власності на об'єкти нерухомого
майна, який виникає незалежно від того,
чи є відповідна особа оформленим
землекористувачем або власником.
Разом з тим, відповідно до підпункту 4
пункту 297.1. Податкового кодексу України
платники єдиного податку звільняються
від обов'язку нарахування, сплати та
подання податкової звітності з
земельного податку, крім земельного
податку за земельні ділянки, що не
використовуються ними для провадження
господарської діяльності.
Статтею 42 Господарського кодексу
України встановлено, що підприємництво
- це самостійна, ініціативна,
систематична, на власний ризик
господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.
При цьому, під господарською
діяльністю розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність (частина перша статті 3
Господарського кодексу України).
Відповідно до підпункту 14.1.36. пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
господарська діяльність - це
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
З урахуванням наведеного суд зазначає,
що операції з оренди за своєю суттю є
операціями з надання послуг, які в
даному випадку спрямовані на отримання
Таким чином, операції з надання та
вчинення дій щодо надання в оренду
нежитлового приміщення підпадають під
визначення підприємницької
діяльності, а платники єдиного податку
- орендодавці звільняються від сплати
земельного податку у разі використання
земельної ділянки для здійснення
підприємницької діяльності.
На підтвердження використання
земельної ділянки для здійснення
підприємницької діяльності позивачем
надано договір № 02/02/12 найму (оренди)
нежитлового приміщення, укладеного між
позивачем та ТОВ "Автокомп Сервіс",
відповідно до умов якого, орендодавець
передає, а орендар бере в строкове
платне користування приміщення 22,0 кв.м.
Обєкт оренди являє собою приміщення
критої автостоянки за адресою: м. Київ,
проспект Академіка Палладіна, 32-б.
01.02.2012 року між сторонами
підписаний акт здачі-прийняття
орендованих приміщень.
З огляду на встановлені
обставини, суд зазначає, що позивач
вчиняє дії щодо використання належного
їй приміщення з метою досягнення
економічних і соціальних результатів
та одержання прибутку, тобто в рамках
здійснення підприємницької
діяльності. Позивач здійснює
господарську діяльність, вид якої
зазначено у свідоцтві платника єдиного
податку, шляхом здавання в оренду
власного нерухомого майна з метою
отримання прибутку, а тому позивач
звільнений від сплати земельного
Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
В порушення зазначеної норми,
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано жодного доказу,
який би свідчив про правомірність
винесення (прийняття) оскаржуваного
рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить
висновку, що результатами перевірки,
відповідач неправомірно дійшов
висновку про відсутність права у
позивача застосовувати спрощену
систему оподаткування та неправомірно
визначив позивачу суми податкового
зобов'язання з земельного податку з
фізичних осіб, а тому оскаржувані
податкові повідомленння-рішення №
та № від 16.08.2013 року
винесені відповідачем протиправно та
підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві № та
№ від 16.08.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) 1827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. судового збору.

Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.П. Васильченко