Справа № 377/707/13-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
377/707/13-а Головуючий у 1-й
інстанції: Теремецька Н.Ф.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Славутицького міського
суду Київської області від 24 липня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у м.Славутичі
про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з
позовними вимогами до управління
Пенсійного фонду України в м. Славутичі
Київської області, які уточнив та
просив:

визнати неправомірною відмову
відповідача щодо зарахування йому часу
роботи у зоні відчуження (список № 1) з
01.01.2004 року по 08.12.2005 року, з 25.04.2006 року
по 19.09.2008 року, з 01.11.2008 року по 31.12.2009
року, з 11.01.2010 року по 31.12.2011 року до
страхового стажу в пільговому
обчисленні відповідно до ст. 56 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в полуторному розмірі;

зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у м. Славутичі Київської
області зарахувати до його страхового
стажу час роботи у зоні відчуження
(список № 1) з 01.01.2004 року по 08.12.2005 року, з
25.04.2006 року по 19.09.2008 року, з 01.11.2008 року
по 31.12.2009 року, з 11.01.2010 року по 31.12.2011
року в пільговому обчисленні
відповідно до ст. 56 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в
полуторному розмірі;

зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у м. Славутичі Київської
області провести йому перерахунок та
виплачувати пенсію за віком з січня 2013
року з урахуванням зарахованого до
страхового стажу часу роботи у зоні
відчуження (список № 1) з 01.01.2004 року по
08.12.2005 року, з 25.04.2006 року по 19.09.2008 року, з
01.11.2008 року по 31.12.2009 року, з 11.01.2010 року
по 31.12.2011 року в полуторному розмірі і
звернути до негайного виконання
постанову суду

Постановою Славутицького міського
суду Київської області від 24 липня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення

Відповідно до ч.1 ст.197 КАС України
апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2, позивач у справі, знаходиться
на обліку в управлінні ПФУ у м.
Славутичі Київської області як
одержувач пенсії за віком з 24.01.2013 року,
яка призначена відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» .

Страховий стаж ОСОБА_2, який
враховувався при призначенні пенсії за
віком, становив 38 років 5 місяців 1 день.

Вважаючи, що відповідачем неправильно
розраховано пенсію за віком, позивач
звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог прийшов до
висновку, що період роботи позивача у
зоні відчуження був зарахований до
страхового стажу відповідно до ст.ст. 24,
25 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», розмір пенсії відповідає
вимогам чинного законодавства, тому
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що Довідкою за формою 122, №
31/06 від 19.03.2013 року, виданої Головним
управлінням МНС України у Київській
області, підтверджено, що позивач з
03.11.1987 року по 12.12.1987 року, з 11.01.1988 року
по 15.02.1988 року, з 20.03.1988 року по 24.04.1988
року, з 20.07.1988 року по 20.08.1988 року, з 20.09.1988
року по 20.10.1988 року, з 16.02.1989 року по
20.02.1989 року, з 22.02.1989 року по 03.03.1989 року,
з 20.05.1988 року по 21.06.1989 року, з 20.07.1989 року
по 21.08.1989 року, з 20.09.1989 року по 21.10.1989
року, з 20.11.1989 року по 21.12.1989 року, з 20.01.1990
року по 21.02.1989 року, з 02.04.1990 року по
04.05.1990 року, з 20.05.1990 року по 21.06.1990 року, з
20.07.1990 року по 21.08.1990 року, з 20.09.1990 року
по 26.10.1990 року, з 20.11.1990 року по 21.12.1990
року, з 08.04.1991 року по 21.05.1991 року, з 20.07.1991
року по 21.08.1991 року, з 20.09.1991 року по
21.10.1991 року, з 22.11.1991 року по 21.12.1991 року,
з 20.01.1992 року по 21.02.1992 року, з 05.03.1992 року
по 22.03.1992 року, з 21.04.1992 року по 20.05.1992
року, з 21.06.1992 року по 22.07.1992 року, з 21.08.1990
року по 21.09.1992 року, з 21.10.1992 року по
22.11.1992 року, з 21.12.1992 року по 28.12.1992 року, з
21.02.1993 року по 31.12.2003 року був
безпосередньо зайнятий на роботах,
передбачених Постановою ЦК КПРС, Ради
Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987
року № 1497-378 та Постановою Ради
Міністрів СРСР і ВЦСПС від 5 червня 1986
року № 665-195, які дають право на державну
пенсію на пільгових умовах згідно
Списку № 1, затвердженому Постановою
Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956
року № 1173 і постановою Державного
комітету СРСР по праці і соціальних
питань від 09.03.88 року № 122.

Довідкою за формою 122 № 27964 від 18.08.2011
року, виданої ДСП «ЧАЕС» підтверджено,
що позивач з 25.04.2006 року по 19.09.2008 року
був безпосередньо зайнятий на роботах,
передбачених Постановою ЦК КПРС, Ради
Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987
року № 1497-378 і постановою ЦК КПРС, Ради
Міністрів СРСР і ВЦСПС від 5 червня 1986
року № 665-195, що дають право на державну
пенсію на пільгових умовах згідно зі
списком № 1, затвердженим постановою
Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956
року № 1173.

Довідкою форми 122 № 106 від 12 січня 2012
року, виданої Компанією ВІНСІ
Конструксьон Гран Проже/ Буйг Траво
Пюблік, підтверджено, що позивач з 1
листопада 2008 року по 31 грудня 2009 року, з
11 січня 2010 року по 31 грудня 2011 року був
безпосередньо зайнятий на роботах,
передбачених Постановою ЦК КПРС, Ради
Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987
року № 1497-378 і постановою ЦК КПРС, Ради
Міністрів СРСР і ВЦСПС від 5 червня 1986
року № 665-195, що дають право на державну
пенсію на пільгових умовах згідно зі
списком № 1, затвердженим постановою
Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956
року № 1173.

Згідно ч.1 ст.56 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» час роботи,
служби (в тому числі державної) з
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у зоні відчуження
зараховується до стажу роботи, стажу
державної служби, вислуги років, яка
надає право на пенсію за вислугу років
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" до 1 січня 1988 року - у потрійному, а
з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у
полуторному розмірі.

Після набрання чинності з 1 січня 2004
року Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» порядок обчислення
страхового стажу та коефіцієнту стажу,
передбачено статтями 24 і 25 цього
Закону.

Відповідно до абзацу 1 ч.1 ст. 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
страховий стаж - період (строк),
протягом якого особа підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та за який
щомісяця сплачені страхові внески в
сумі не меншій, ніж мінімальний
страховий внесок.

Абзац 9 ч.3 цієї статті передбачено, що
страховий стаж враховується в
одинарному розмірі, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Згідно абзацу 10 ч.3 ст.24 цього Закону за
кожний повний рік стажу роботи на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком N 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, зайнятість на яких давала та
дає право на пенсію на пільгових
умовах, до страхового стажу додатково
зараховується по одному року.

У відповідності до абзацу 1 ч.4 статті 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» періоди трудової
діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, тобто до 01.01.2004
року, зараховуються до страхового
стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
раніше, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що час служби
позивача з 03.11.1987 року по 12.12.1987 року
зараховано в страховий стаж в
потрійному розмірі, час служби
позивача з 11.01.1988 року по 15.021.988 року, з
20.03.1988 року по 21.04.1988 року, з 20.07.1988 року
по 20.08.1988 року, з 20.09.1988 року по 20.10.1988
року, з 16.02.1989 року по 20.02.1989 року, з 22.02.1988
року по 03.03.1989 року, з 20.05.1989 року по
21.06.1989 року, з 20.07.1989 року по 21.08.1989 року, з
20.09.1989 року по 21.10.1989 року, з 20.11.1989 року
по 21.12.1989 року, з 20.01.1990 року по 21.02.1990
року, з 02.04.1990 року по 04.05.1990 року, з 20.05.1990
року по 21.06.1990 року, з 20.07.1990 року по
21.08.1990 року, з 20.09.1989 року по 26.10.1990 року, з
20.11.1990 року по 21.12.1990 року, з 08.04.1991 року
по 21.05.1991 року, з 20.07.1991 року по 21.08.1991
року, з 20.09.1991 року по 21.10.1989 року, з 22.11.1991
року по 21.12.1991 року, з 20.01.1992 року по
21.02.1992 року, з 05.03.1992 року по 22.03.1992 року, з
21.04.1992 року по 20.05.1992 року, з 21.06.1989 року
по 22.07.1992 року, з 21.08.1992 року по 21.09.1992
року, з 21.10.1992 року по 22.11.1992 року, з 21.12.1992
року по 28.12.1992 року, з 21.02.1993 року по
31.12.2003 року - зараховано в страховий
стаж в полуторному розмірі відповідно
до ч.1 ст.56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та постанови РМ СРСР від
10.06.1986 року № 207-7, розпорядження РМ СРСР
від 06.01.1988 року № 12-с та № 597-р від 28.12.1990
року, постанови КМУ від 29.02.1996 року № 250,
постанови Кабінету Міністрів України
№ 982 від 30.06.1998 року «Про доплати і
компенсації особам, які працюють у зоні
відчуження і зоні безумовного
(обов'язкового) відселення після
повного відселення жителів», постанови
Кабінету Міністрів України № 223 від
07.02.2000 року «Про доплати і компенсації
особам, які працюють у зоні відчуження
і зоні безумовного (обов'язкового)
відселення після повного відселення
жителів», постанови Кабінету Міністрів
України № 137 від 29.01.2003 року «Про
доплати і компенсації особам, які
працюють у зоні відчуження і зоні
безумовного (обов'язкового) відселення
після повного відселення жителів)
особам, які постійно працюють або
виконують службові обов'язки у зоні
відчуження».

Крім того, час служби та роботи
позивача за роботу у зоні відчуження з
01.01.2004 року по 08.12.2005 року, з 25.04.2006 року
по 19.09.2008 року, з 01.11.2008 року по 31.12.2009
року відповідно до абзацу 9 ч.3 ст.24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» врахований до
страхового стажу в одинарному розмірі.

Виходячи із змісту ч.1 ст.56 «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та вищезазначених
постанов Кабінету Міністрів України,
час служби та роботи позивача за роботу
у зоні відчуження з 01.01.2004 року по 08.12.2005
року, з 25.04.2006 року по 19.09.2008 року, з 01.11.2008
року по 31.12.2009 року для визначення права
на пенсію за віком був зарахований в
полуторному розмірі, оскільки як ч.1
ст.56 вищевказаного Закону, так і
зазначені постанови Кабінету
Міністрів України, передбачають
зарахування часу роботи, служби (в тому
числі державної) з ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у зоні відчуження до стажу роботи,
стажу державної служби, вислуги років,
яка надає право на пенсію за вислугу
років, а не до страхового стажу, тому
для обчислення розміру пенсії
зазначені періоди зараховуються в
страховий стаж в одинарному розмірі
відповідно до абзацу 9 ч.3 ст.24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що фактична тривалість
служби та роботи позивача у зоні
відчуження за вказаний період
становить 18 років 8 місяців 7 днів.

Відповідно до абз.10 ч.3 ст. 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
кожний повний рік роботи позивача у
зоні відчуження, до страхового стажу
додатково зараховано по одному року,
тобто додатково позивачу зараховано в
страховий стаж за роботу у зоні
відчуження ще фактично відпрацьованих
років, тобто 18 років.

Зазначені обставини підтверджені
розпорядженням № 110975 від 31.05.2013 року, що
міститься в пенсійній справі, з якого
видно, що страховий стаж, який
враховується при обчисленні
коефіцієнта стажу, становить 677
місяців, що складається із 461 місяця
(загальний страховий стаж роботи 38
років 05 місяців 1 день) + 216 місяців
(додатково фактично відпрацьованих 18
років у зоні відчуження).

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вищевказаний розрахунок
страхового стажу позивача був
здійснений на час призначення пенсії і
врахований страховий стаж до 31.12.2012
року.

Період роботи позивача за списком № 1 з
11.01.2010 року по 31.12.2011 року був
зарахований до страхового стажу в
одинарному розмірі, як передбачено абз.
9 ч. З ст.24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виходячи з наступного.

Постановою КМУ № 173 від 24.02.2010 року
внесено зміни до постанови КМУ № 36 від
16.01.2003 року «Про затвердження списків
виробництв, робіт, професій, зайнятість
на яких дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах» і робота у зоні
відчуження з 01.01.2010 року віднесена до
списку № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, зайнятість на яких
дає право на пенсію на пільгових
умовах.

Пунктом 1 розділу XXII списку № 1 позиція
22.1-1г передбачені працівники, зайняті
повний робочий день у зоні відчуження
на підприємствах, в установах,
організаціях, перелік яких
затверджується МНС України за
погодженням з Мінпраці та МОЗ України.

Перелік підприємств, установ і
організацій зони відчуження,
працівники яких зайняті повний робочий
день, мають право на пенсію за віком на
пільгових умовах за Списком № 1,
затверджений наказом Міністерства
надзвичайних ситуацій України 13.03.2012
року № 576, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2012 року за № 771/21084, який набрав чинності
28 травня 2012 року та застосовується з 1
січня 2010 року.

Компанія ВІНСІ Конструксьон Гран
Проже/ Буйг Траво Пюблік, де працює
позивач, в даному Переліку підприємств,
установ і організацій зони відчуження,
працівники яких зайняті повний робочий
день, мають право на пенсію за віком на
пільгових умовах за Списком № 1, не
зазначена. Крім того, пунктом 3 Порядку
застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України 18.11.2005 N 383
Зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 1 грудня 2005 р. за N 1451/11731
передбачено, що при визначенні права на
пенсію за віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи. До пільгового
стажу зараховується весь період роботи
на відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.92 та за результатами проведення
атестації робочих місць за умовами
праці після 21.08.92.

Як зазначено у пункті 4 Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.08.92 N 442, атестація робочих місць за
умовами праці проводиться в строки,
передбачені колективним договором,
але не рідше одного разу на 5
років.

Згідно п.4.1 Порядку зазначена постанова
набула чинності з 21.08.92. Це означає, що
при призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах для зарахування до
стажу, який дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, певного 5-річного
періоду роботи зі шкідливими і важкими
умовами праці після 21.08.92, відповідне
право впродовж цього періоду повинне
бути підтверджене за результатами
атестації.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку, що
обов'язковою умовою при призначенні
пенсії за віком на пільгових умовах для
зарахування до стажу, який дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах ,
періоду роботи зі шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 1, є
проведення атестації робочих місць за
умовами праці.

Враховуючи, що Компанія ВІНСІ
Конструксьон Гран Проже/ Буйг Траво
Пюблік, в Переліку підприємств, установ
і організацій зони відчуження,
працівники яких зайняті повний робочий
день, мають право на пенсію за віком на
пільгових умовах за Списком № 1, не
зазначена, атестації проведено не було,
то і підстави для зарахування
відповідно до абз.10 ч.3 ст.24 додатково до
страхового стажу повного одного року
за час роботи за списком № 1 з 01.10.2010
року по 31.12.2012 року за цей період,
відсутні.

Тому, відповідачем правомірно період
роботи позивача з 11.01.2010 року по 31.12.2011
року за списком № 1 був зарахований до
страхового стажу в одинарному розмірі,
як передбачено абз. 9 ч. 3 ст. 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Статтею 86 КАС України встановлено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень суд перевіряє чи вчинені
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, визначений Конституцією і
законами України.

З огляду на вищезазначене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

При цьому апеляційна скарга не містить
інших посилання на обставини,
передбачені статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції -без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Славутицького міського суду
Київської області від 24 липня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС
України). Касаційна скарга на судові
рішення подається безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.