Справа № 2а-6447/12/2670
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/800/30319/13

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04 березня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2013
року у справі № 2а-6447/12/2670 за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Кабінету
Міністрів України про визнання
частково незаконною постанови -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
звернулись до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Кабінету Міністрів України
про визнання частково незаконною та
такою, що не відповідає правовим актам
вищої юридичної сили та прийнята з
порушенням Регламенту Постанову КМ
України від 23 листопада 2011 року № 1210
постанови від 23 листопада 2011 року № 1210
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в частині п.11 ч.1 абзацу другого (де
мінімальний розмір пенсії для
учасників ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС - інвалідам ІІ групи становить
160 відсотків прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність), п.12 (
в частині що стосується інвалідів
групи - 255 відсотків), п.12 в частині, що
стосується інвалідів групи - 255
відсоткі), п.13 ч.1 абзацу другого ( що
стосується щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю,
особам, віднесеним до 1 категорії
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю у
розмірах: інвалідам ІІ групи - 40 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність ) та про
визнання незаконними абзаців 3,4
підпунктів 1 п.11, абзаців 3,4, підпункту 2
п.11, п.12 абзаців 1,2 підпункту 1 п 13, абзацу
4 п.15 Порядку о обчислення пенсій
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого Постановою КМ України
від 23 листопада 2011 року № 1210.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
березня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2013
року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів, ОСОБА_1 звернувся до суду з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити. Касаційна
скарга обґрунтована неправильним
застосуванням судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши в
межах доводів касаційної скарги
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав до її задоволення з
огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, Постановою КМ України від 23
листопада 2011 року №1210 затверджено
Порядок обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Дана постанова набрала
чинності 01 січня 2012 року.

Вказана Постанова стосується
позивачів, оскільки ОСОБА_1 є особою,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи (категорія
І), інвалід ІІ групи, захворювання
пов'язане з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС. ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 є
особами, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи (категорія
І), інваліди ІІІ групи, захворювання
пов'язане з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС. ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 також є особами, які постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(категорія І), інваліди ІІ групи,
захворювання пов'язане з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що дії відповідача,
пов'язані з прийняттям спірного
нормативно-правового акту вчинені в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком.

Згідно з ст. 50 Закону України «Про
Кабінет Міністрів України» КМ України
на підставі та на виконання
Конституції і законів України, актів
Президента України видає обов'язкові
для виконання акти - постанови і
розпорядження.

Регламентом КМ України, затвердженого
постановою КМ України від 18 липня 2007
року №950 у редакції постанови КМ
України від 08 липня 2009 року №712
передбачено, що акти КМ України
нормативного характеру видаються у
формі постанов (п.1 параграф 29).

Постанови Кабінету Міністрів
видаються з питань: затвердження
положення, статуту, порядку,
регламенту, правил, методики та в інших
випадках, коли суспільні відносини
потребують нормативно-правового
врегулювання; затвердження, прийняття
міжнародного договору або приєднання
до нього.

Як встановлено судом першої інстанції,
на засіданні Уряду 23.11.2011 року прийнято
оскаржувану постанову та доручено
Мінсоцполітики, Мінфіну,
Мінекономрозвитку, МНС, Мін'юсту та
Пенсійному фонду доопрацювати її у
двотижневий строк з урахуванням
результатів обговорення та оформити
відповідно до регламентних вимог.

Параграфом 40 Регламенту визначено, що у
разі якщо в результаті врахування
розробником зауважень заінтересованих
органів проект акта Кабінету Міністрів
або окремі його положення, погоджені
іншими заінтересованими органами,
зазнали змін, що суттєво змінюють
проект акта Кабінету Міністрів, проект
у відповідній частині підлягає
повторному погодженню такими органами.

На виконання доручення Уряду,
розробником проекту постанови
Міністерством регіональної політики
оскаржувану постанову було
доопрацьовано з урахуванням
результатів обговорення засідання КМ
України від 23.11.2012 року. Після
зазначеного обговорення зазначена
постанова Уряду без зауважень була
повторно погоджена міністром фінансів
України, комісією з проведення
реорганізації Мінекономіки України,
пенсійним фондом України, що
підтверджується довідкою про
погодження від 29.11.2011 року.

Згідно з параграфом 38 Регламенту КМ
України у разі коли заінтересований
орган не висловив своєї позиції щодо
проекту акта КМ у визначений
розробником строк з дотриманням
процедури, передбаченої п.3 параграфу 37
цього Регламенту, проект вважається
погодженим без зауважень.

Постанова Кабінету Міністрів набирає
чинності з дня її офіційного
опублікування, якщо інше не
передбачено такою постановою, але не
раніше дня її опублікування. Постанови
Кабінету Міністрів публікуються в
офіційних виданнях - Офіційному
віснику України та газеті "Урядовий
кур'єр" ( параграф 31 Регламенту).

Враховуючи вищевикладене, вірними є
висновки судів попередніх інстанцій
про те, що порушень Регламенту КМ
України під час прийняття оскаржуваної
постанови допущено не було.

Згідно з ст. 20 Закону України «Про
Кабінет Міністрів України» Кабінет
Міністрів України: забезпечує
проведення державної соціальної
політики, вживає заходів щодо
підвищення реальних доходів населення
та забезпечує соціальний захист
громадян; виступає стороною
соціального діалогу на національному
рівні, сприяє його розвитку, відповідно
до закону проводить консультації з
іншими сторонами соціального діалогу
щодо проектів законів, інших
нормативно-правових актів з питань
формування і реалізації державної
соціальної та економічної політики,
регулювання трудових, соціальних,
економічних відносин; забезпечує
підготовку проектів законів щодо
ержавних соціальних стандартів і
соціальних гарантій; забезпечує
розроблення та виконання державних
програм соціальної допомоги, вживає
заходів щодо зміцнення
матеріально-технічної бази закладів
соціального захисту інвалідів,
населення.

Статтями 113, 116,117 Конституції України
визначено, що Кабінет Міністрів
України є вищим органом у системі
органів виконавчої влади, у своїй
діяльності керується Конституцією
України, здійснює визначені
Конституцією та законами України
повноваження, видає постанови,
розпорядження в межах своєї
компетенції, зокрема здійснює
внутрішню політику держави, вживає
заходів щодо забезпечення прав і
свобод людини і громадянина,
забезпечує проведення фінансової
політики, політики у сфері соціального
захисту, забезпечує виконання
затвердженого Верховною Радою України
Державного бюджету України.

Така політика базується на
передбачених за законодавстві
державних соціальних стандартах та
державних соціальних гарантіях.

22 грудня 2011 року прийнято Закон України
«Про Державний бюджет України на 2012
рік».

Пунктом 3 Прикінцевих положень
установлено, що у 2012 році норми і
положення статей 20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52,54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених КМ України
виходячи з наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Таким чином, законодавчий орган
України визначив, що КМ України як
державний орган має право
забезпечувати реалізацію встановлених
законами України соціальних прав
громадян, тобто надав право КМ України
визначати порядок та розміри
соціальних виплат виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України, що
узгоджується із функціями Уряду
України, визначеними пунктами 2 та 3
ст.116 Конституції України.

Оскаржувана позивачами постанова
видана відповідачем з метою
врегулювання питання щодо пенсійних
виплат особам, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи і
на яких розповсюджується положення
Закону про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до рішень Конституційного
Суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011 та
від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 у справі за
конституційним поданням Правління
Пенсійного фонду України щодо
офіційного тлумачення положень ст.1;
ч.1,2,3 ст.95; ч.2 ст. 96; п.2,3,6 ст.116; ч.2 ст.124; ч.1
ст.129 Конституції України; п. 5 ч.1 ст. 4
Бюджетного кодексу України від 08 липня
2010 року; п.2 ч.1 ст.9 КАС України в
системному зв'язку з окремими
положеннями Конституції України
зазначено, що КМ України як вищий орган
у системі органів виконавчої влади
наділений конституційними
повноваженнями спрямовувати і
координувати діяльність міністерств,
відомств, інших органів виконавчої
влади, до яких належить і пенсійний
фонд України. Відповідно до положення
про пенсійний фонд України бюджет
Пенсійного фонду України затверджує
Уряд України.

Отже, Кабінет міністрів України є
органом, який забезпечує проведення
державної політики у соціальній сфері,
а Пенсійний фонд - органом, який
реалізує таку політику, в т.ч. за
рахунок коштів Державного Бюджету
України.

Крім того Конституційним Судом України
зазначено, що положення Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» підлягають
застосуванню з урахуванням
особливостей, передбачених Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік», який є останнім за часом
набуття чинності та встановлює
особливості регулювання спірних
питань, відповідно до яких на КМ
України покладено виконання функцій
(обов'язку) щодо встановлення розмірів
відповідних виплат.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
оскаржувана позивачем постанова
прийнята у межах повноважень та у
спосіб, передбачений Конституцією та
законами України, у зв'язку з чим
підстави для задоволення вимог
відсутні.

Отже, суди попередніх інстанцій в
повному обсязі встановили обставини
справи, що мають значення для її
вирішення, відповідно визначили
правове регулювання спірних
правовідносин, постановили правосудні
судові рішення.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків судів не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 224, 230, 231 КАС України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04 березня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2013
року у справі № 2а-6447/12/2670 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: