Справа № 826/16997/13-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Григорович П.О.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Троян
Н.М.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
Мікросистеми Експрес» на постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 19 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
Мікросистеми Експрес» до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві про скасування
податкових повідомлень-рішень від
25.07.2013 року №, №, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року, позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
м.Києва з позовом до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві про скасування
податкових повідомлень-рішень від
25.07.2013 року №, №. Свої
позовні вимоги мотивував тим, що не
погоджується з висновками Акта
перевірки щодо порушення позивачем
відповідних положень Податкового
кодексу України, оскільки, висновки
відповідача за наслідками проведеної
перевірки щодо порушень позивачем
положень Кодексу при визначенні суми
податкового кредиту з податку на
додану вартість є хибними, базуються
виключно на суб'єктивних припущеннях
перевіряючих, які не мають
підтвердження належними доказами.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 19
грудня 2013 року у задоволенні позову
відмовити.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою позов задоволити
повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог, з
огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
25 липня 2013 відповідачем на підставі
акта перевірки №269/26-56-22-01-03/31608367,
прийнято наступні оскаржувані
податкові повідомлення-рішення, а саме:
- , яким позивачу за порушення
п.138.1.1 ПК України збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
«податок на прибуток» на загальну суму
143157,70грн., в т.ч. за основним платежем в
сумі 114527грн., штрафними (фінансовими)
санкціями в сумі 28631,70грн.; - , яким
позивачу за порушення п.185.1, 187.1, 188.1, 198.2,
198.2, 198.3, 198.6 ПК України збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
«податок на додану вартість» на
загальну суму 136341,50грн., в т.ч. за
основним платежем в сумі 109073,20грн.,
штрафними (фінансовими) санкціями в
сумі 27268,30грн.

Як вбачається з акта перевірки та
письмових заперечень представника
відповідача, збільшення суми грошового
зобов'язання та застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
ґрунтується на обставинах
«нереальності» господарських операцій
між позивачем та ТОВ «Тесей ЛТД», ТОВ
«Компанія Мармур ЛТД», ТОВ «Константа
Інкорпорейтед».

На підтвердження правомірності
формування податкового кредиту та
витрат позивачем до матеріалів справи
надано наступні документи.

По ТОВ «Тесей ЛТД» Рахунки фактури:
№Т1708 від 17 серпня 2012, №Т2908 від 29 серпня
2012, №Т1709 від 18 вересня 2012, №Т2709 від 27
вересня 2012, №Т3009 від 01 жовтня 2012, №Т2510
від 26 жовтня 2012, №Т2610 від 26 жовтня 2012,
№Т2410 від 26 жовтня 2012, №Т0811 від 08
листопада 2012, №Т2711 від 27 листопада 2012,
№Т1710 від 18 вересня 2012, №Т2311 від 23
листопада 2012; акти виконаних робіт, та
видаткові накладні: ОУ-00001708 від 17
серпня 2012,ОУ-00002908 від 29 серпня 2012,
РН-0001709 від 18 вересня 2012, ОУ-00002709 від 27
вересня 2012, РН-0003009 від 01 жовтня 2012,
ОУ-00002510 від 29 серпня 2012, ОУ-00002610 від 26
жовтня 2012, ОУ-00002410 від 26 жовтня 2012,
РН-0001710 від 08 листопада 2012, РН-0002711 від 27
листопада 2012, РН-0001710 від 18 вересня 2012,
ОУ-00002311 від 23 листопада 2012; податкові
накладні: ПН545 від 17.08.2012, ПН947 від 29.08.2012,
ПН541 від 18.09.2012, ПН862 від 27.09.2012, ПН16 від
01.10.2012, ПН842 від 26.10.2012, ПН841 від 26.10.2012,
ПН843 від 26.10.2012, ПН248 від 08.11.2012, ПН875 від
27.11.2012, ПН542 від 18.09.2012, ПН751 від 23.11.2012.

По ТОВ «Компанія «Мармур ЛТД» Рахунки
фактури: №М-0511 від 11 травня 2012, №М-3007
від 30 липня 2012, №М-2707 від 27 липня 2012,
№М-2607 від 27 липня 2012, №М-2506 від 27 липня
2012, №М-0606 від 06 червня 2012, №М-1109 від 11
липня 2012, №М-2106 від 21 червня 2012, №М-0516
від 16 травня 2012, №М-706 від 06 липня 2012,
№М-0425 від 24 квітня 2012, №М-703 від 03 липня
2012; акти виконаних робіт: ОУ-0000511 від 11
травня 2012, ОУ-0003007 від 30 липня 2012, ОУ-0002707
від 27 липня 2012, ОУ-0002607 від 27 липня 2012,
ОУ-0002506 від 27 липня 2012, ОУ-0000606 від 06
червня 2012, ОУ-00001109 від 11 липня 2012,
ОУ-00002106 від 21 червня 2012, ОУ-0000516 від 16
травня 2012, ОУ-0000706 від 06 липня 2012, ОУ-0000425
від 25 квітня 2012, ОУ-0000703 від 03 липня 2012;
податкові накладні: ПН260 від 11.05.2012, ПН957
від 30.07.2012, ПН859 від 27.07.2012, ПН858 від 27.07.2012,
ПН157 від 27.07.2012, ПН149 від 06.06.2012, ПН283 від
11.07.2012, ПН582 від 21.06.2012, ПН422 від 16.05.2012,
ПН173 від 06.07.2012, ПН579 від 25.04.2012, ПН81 від
03.07.2012.

По ТОВ «Константа-Інкорпорейтед»
Рахунок фактура:№СФ-0000153 від 15 березня
2012; акт виконаних робіт ОУ-0000153 від 15
березня 2012; податкова накладна: ПН340 від
15.03.2012.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Відповідно до п.44.1 ПК України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів і
витрат та інших показників, пов'язаних
з визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Як вбачається з листа ДПІ від 28.03.2013
№3374/10/22.214, позивачу було запропоновано
надати до податкового органу, в тому
числі: прибуткові накладні, касові
ордери, банківські виписки, документи,
що підтверджують транспортування
продукції (у разі наявності) та
документи про наявність
дебіторсько-кредиторської
заборгованості за відповідний період.

Зазначених документів позивачем до
перевірки надано не було, а надані були
лише вище перелічені рахунки-фактури,
видаткові накладні, акти виконаних
робіт, податкові накладні.

При цьому, відповідно до податкових та
видаткових накладних ТОВ «Тесей ЛТД»,
останнє здійснювало на користь
позивача поставку товарів та надання
послуг.

Втім, в підтвердження факту отримання
товару від ТОВ «Тесей ЛТД», позивачем
до матеріалів справи не надано жодного
документу, який би підтверджував
відповідні зміни в бухгалтерському
обліку позивача (регістри бух обліку),
не надано також довіреностей на
отримання товару, прибуткових
накладних, журналів складського
обліку, які б могли підтвердити факт
передачі товарів, вказаних у
видаткових накладних.

Також не можливо прийняти до уваги в
якості доказу товарності
досліджуваних господарських операцій
акти здачі приймання робіт (надання
послуг), складені між позивачем та ТОВ
«Тесей ЛТД», ТОВ «Компанія Мармур ЛТД»,
ТОВ «Константа-Інкорпорейтед», адже
під час розгляду справи представник
позивача не зміг пояснити з посиланням
на належні докази, де саме, з якою метою
та в інтересах кого вказані
контрагенти проклали більш ніж 41 км.
кабелю, здійснили монтаж розеток,
прокладання гофрованого рукава тощо.

Акти здачі приймання робіт (надання
послуг) також містять в собі відомості
про здійснення ТОВ «Тесей ЛТД» та ТОВ
«Компанія Мармур ЛТД» на користь
позивача робіт з
підготовки/виготовлення технічної
документації та сертифікації
кабельної системи. Однак, позивачем в
матеріальному вигляді до матеріалів
справи не надано виготовленої
контрагентами технічної документації
та сертифікації кабельної системи.

В матеріалах справи наявна належним
чином завірена копія Ліцензії серії АВ
№515659, видана позивачу - ТОВ «Компанія
Мікроситеми Експрес» на провадження
електромонтажних робіт, втім відсутні
докази наявності ліцензій на
провадження електромонтажних робіт у
ТОВ «Тесей ЛТД», ТОВ «Компанія Мармур
ЛТД», ТОВ «Константа-Інкорпорейтед».

Посилання позивача на виконання
вказаними контрагентами робіт в
інтересах ПАТ «Кредит Оптима Банк», ПАТ
«АК ПІБ», ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ТРК» тощо
на замовлення ТОВ «Компанія
Мікросистеми Експрес», не знаходять
свого підтвердження письмовими
доказами, адже згідно актів
приймання-здачі виконаних робіт
№ОУ-0000053 від 27.09.20012, №ОУ-0000054 від 25.09.2012,
№ОУ-0000055 від 08.11.2012, №ОУ-0000062 від 14.09.2012
тощо, роботи по прокладанню кабелю,
монтажу розеток, прокладанню
гофрованого коробу були виконані саме
позивачем, а не спірними контрагентами,
а іншого судом не встановлено.

Під час розгляду справи неодноразово
зверталась увага позивача на
необхідність надання
додаткових/опосередкованих доказів,
документів на підтвердження
правомірності формування податкового
кредиту та витрат, однак, окрім
вищевказаних актів виконання робіт
(надання послуг), видаткових та
податкових накладних, інших документів
позивачем надано не було.

За таких обставин, наявність
законодавчо визначених документів для
формування податкового кредиту,
зокрема, наявність податкових
накладних та видаткових накладних,
виписаних платником податку є
обов'язковою, але, не безумовною
підставою для визнання правомірності
формування платником податку
показників податкової звітності за
умови, якщо судом буде встановлено, що
відомості в таких документах не
відповідають дійсності, в тому числі,
коли господарські операції не мали
реального характеру через їх
безтоварність.

Критичне ставлення до тверджень
позивача про те, що наявність факту
перерахування коштів на рахунок
контрагента є належним доказом
правомірності віднесення сум до
податкового кредиту та витрат, адже, як
зазначено вище, первинні бухгалтерські
та податкові документи є підставою для
змін в бухгалтерському та податковому
обліку підприємства, виключно за умови
фактичного вчинення господарської
операції, чого, в даному випадку, судом
не встановлено, а позивачем, в
порушення принципу змагальності (ст.11
КАС України), доведено не було.

Тобто, наявність самих лише обставин
укладання цивільно-правового договору,
формальних доказів про його виконання,
не є безумовним свідченням
правомірності здійснення змін у
податковому обліку такого платника
податку.

Так як в ході розгляду справи, в
порушення принципу змагальності
сторін, позивачем не представлено
належних та допустимих доказів
фактичності виконання спірних
господарських операції, суд вважає за
можливе погодитьсь з твердженнями
податкового органу про відсутність
обставин фактичного отримання
товарів/послуг від ТОВ «Тесей ЛТД», ТОВ
«Компанія Мармур ЛТД», ТОВ
«Константа-Інкорпорейтед»., внаслідок
чого позивач позбавлений можливості
віднесення відповідних суми до
податкового кредиту та витрат
перевіряємого періоду.

Враховуючи, що матеріалами справи не
підтверджено, а позивачем в судовому
засіданні не доведено реальності
господарських операцій, суд першої
інстанції правильно не погодився з
доводами податкового органу, що
позивачем безпідставно сформований
податковий кредит та витрати за
вказаний період, що призвело до втрат
дохідної частини Державного бюджету
України.

Аналогічна позиція викладена в
постанові ВАСУ від 20.02.2013 року по справі
№2а-4458/12/2670.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних
повноважень, у випадку, якщо він є
відповідачем в адміністративній
справі, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом
адміністративного судочинства України
на кожну сторону, в не залежності від
того чи є вона суб'єктом владних
повноважень, покладено обов'язок щодо
доведення обставин на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
Мікросистеми Експрес» - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 19
грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 15
квітня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 10
квітня 2014 року.

.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Твердохліб В.А.

Троян Н.М.