Справа № 9101/119569/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" березня 2014 р.
справа № 2а-2504/2011
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за апеляційною
скаргоюуправління Пенсійного фонду
України в м. Жовтих Водах
Дніпропетровської області

на постанову Жовтоводського міського
суду Дніпропетровської області від
21.09.2011 р., прийняту у порядку
скороченого провадження,

у справі № 2а-2504/2011

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в м. Жовтих Водах Дніпропетровської
області

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

09.06.2011 року позивач звернувся до
Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області з позовом, в
якому просив:

- визнати дії відповідача щодо виплати
надбавки дітям війни з порушенням
діючого законодавства неправомірними
з 09.07.2007 року та зобов'язати його
зробити перерахунок пенсії, відповідно
до вимог Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", а також
нарахувати і виплачувати надбавку до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, як дитині війни у повному
розмірі в подальшому до внесення змін у
законодавстві;

- стягнути з відповідача недоотримане
підвищення до пенсії з 09.07.2007 року по
день постановлення рішення судом
першої інстанції, як дитині війни.

Постановою Жовтоводського міського
суду Дніпропетровської області від
21.09.2011 р. позов задоволено, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність
відповідача щодо не вчинення дій з
донарахування і виплати позивачу
підвищення пенсії;

- зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок пенсії позивачу
з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року
по 22.07.2011 року включно згідно ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, та з
урахуванням норм ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та забезпечити
її виплату, з урахуванням раніше
виплачених сум.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись при цьому на порушення
судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус дитини війни і має
право відповідно до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

При цьому суд погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Право позивача на підвищення до пенсії
у 2007 та 2008 роках обмежувалось
положеннями Закону України «Про
державний бюджет» на відповідні роки.

Проте, рішеннями Конституційного Суду
України № 6-рп від 9 липня 2007 року та №
10-рп від 22 травня 2008 року положення
даних законів визнані
неконституційними.

Отже, права відповідача відновлені
відповідно з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року.
Проте відповідні перерахунки у 2007 та 2008
роках відповідач не здійснював.
Підстави для перерахунку за період з
січня 2007 по 09.07.2007 року, а також з січня
2008 року по 22.05.2008 року -були відсутні,
оскільки дії відповідача щодо
невиплати у цей період підвищення до
пенсії ґрунтувалися на Законі України
"Про Державний бюджет України на 2007
рік", та Закону України "Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" відповідно, які діяли на
той час.

У період з 09.12.2010 року по 22.07.2011 року дія
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" не призупинялася, а
застосування відповідачем положень
постанови КМ України № 530 від 28.05.2008
року щодо визначення розміру
підвищення пенсії є безпідставним,
оскільки розмір підвищення пенсії
визначений Законом України "Про
соціальний захист дітей війни", який
має вищу юридичну силу, ніж постанова
КМ України.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що
права позивача були порушені.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
недоплати суми за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 08.12.2010
року, суд першої інстанції не правильно
застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ч.2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

Враховуючи, що про своє порушене право
позивач мав відомості під час
щомісячного отримання пенсії, то
поважні причини пропуску звернення до
суду за висновком колегії суддів
відсутні, тому наслідки пропуску
строку звернення до суду підлягають
застосуванню.

У зв`язку зі зверненням позивача до
суду першої інстанції 09.06.2011 року суд
вважає за необхідне позовні вимоги
позивача за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 08.12.2010 року
залишити без розгляду.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст.198, ст. ст.202, 205, 207 КАС
України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Жовтих
Водах Дніпропетровської області -
задовольнити частково.

Постанову Жовтоводського міського
суду Дніпропетровської області від
21.09.2011 р. у справі № 2а-2504/2011 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 в частині визнання
неправомірною бездіяльність та
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в м. Жовтих Водах
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року, з 22.05.2008 року по 08.12.2010 року -
залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
м. Жовтих Водах Дніпропетровської
області щодо нездійснення перерахунку
та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 09.12.2010 року по 22.07.2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Жовтих Водах
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати за період з 09.12.2010 року по 22.07.2011
року, з урахуванням раніше здійснених
виплат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
ухвалення та оскарженню відповідно до
ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун