Справа № 826/3919/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1Вн. № 1/81
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

м. Київ

09 квітня 2014 року 11:02
№ 826/3919/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Клочкової Н.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправною та скасування податкової
вимоги № 11-17 від 04.02.2014, ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі - відповідач, ДПІ у
Печерському р-ні ГУ Міндоходів у м.
Києві) про визнання протиправною та
скасування податкової вимоги від 04.02.2014
№ 11-17 на суму 958,29 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28.03.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/3919/14.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28.03.2014 закінчено
підготовче провадження в
адміністративній справі № 826/3919/14 та
призначено справу до судового
розгляду.

В судове засідання 08.04.2014 прибув
представник позивача. Представник
відповідача в судове засідання 08.04.2014
не прибув, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) якщо немає перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, визначених цією статтею, але
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 128 КАС
України, беручи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта, в
судовому засіданні 08.04.2014 суд ухвалив
перейти до розгляду справи в
письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва встановив наступне.

Згідно п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу
України (далі - ПК України) крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Громадянин України ОСОБА_1 у період з
01.01.2011 по 31.12.2011 працював у Посольстві
Австрійської Республіки в Україні та
24.04.2012 подав відповідачу податкову
декларацію про майновий стан і доходи,
одержані за 2011 рік (Т. 1, арк. 8 - 9). Сума
доходу склала 130 676,00 грн., а сума податку
- 19 266,00 грн., який був сплачений
позивачем до бюджету 30.07.2012 згідно
квитанції № D5-425 (Т. 1, арк. 11).

Перерахування коштів до бюджету було
здійснено позивачем на рахунок, де
обліковувався податок з доходів
фізичних осіб за кодом бюджетної
класифікації 11010100, а не за кодом 11010500.

Враховуючи наведене, позивач листами
від 20.09.2012 (Т. 1, арк. 14) та від 11.03.2013 (Т. 1,
арк. 15) звернувся до відповідача з
проханням здійснити перерахування
сплачених коштів на відповідний
рахунок з кодом бюджетної класифікації
11010500.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції
про порядок розгляду звернень та
особистого прийому громадян в органах
державної податкової служби,
затвердженої наказом Державної
податкової адміністрації України від
18.06.2008 № 395, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25.06.2008 за
№ 554/15245 (далі - Інструкція № 395),
звернення громадян, оформлені належним
чином і подані в установленому порядку,
підлягають обов'язковому прийняттю та
розгляду з урахуванням положень
Інструкції про порядок обліку,
зберігання і використання документів,
справ, видань та інших матеріальних
носіїв інформації, які містять
конфіденційну інформацію, що є
власністю держави, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.11.98 N 1893.

Пунктом 2 розділу IV Інструкції № 395
передбачено, що посадові особи органів
ДПС при розгляді звернень громадян
зобов'язані з'ясовувати їх суть, у разі
потреби вимагати у виконавців
матеріали їх перевірки, направляти
працівників на місця для перевірки
викладених у зверненнях обставин,
застосовувати інші заходи для
об'єктивного вирішення поставлених
авторами звернень питань, приймати
рішення про усунення причин і умов, які
спонукають авторів скаржитись.

Згідно п. 7 розділу IV Інструкції № 395
якщо у зверненні поряд з питаннями, що
належать до компетенції органу ДПС,
порушуються питання, які підлягають
вирішенню в інших органах державної
влади чи місцевого самоврядування, то
при наданні відповіді на звернення
роз'яснюється порядок вирішення цих
питань.

Відповідно до п. 10 розділу IV Інструкції
№ 395 у разі отримання повторного
звернення керівник органу ДПС
зобов'язаний ретельно розібратися у
причинах такого звернення. Якщо воно
викликано порушенням установленого
Законом України "Про звернення
громадян" порядку розгляду, то посадові
особи, які припустили такі порушення,
несуть відповідальність згідно з
законами України.

Пунктом 15 розділу IV Інструкції № 395
передбачено, що звернення
розглядаються і вирішуються у строк не
більше одного місяця від дня їх
надходження, ураховуючи вихідні,
святкові та неробочі дні, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
календарних днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний строк вирішити
порушені у зверненні питання
неможливо, то в порядку, передбаченому
пунктом 3 розділу VII цієї Інструкції,
строк його розгляду може бути
продовжено, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний строк вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти календарних
днів.

Разом з тим, суду не було надано доказів
відповіді ані на звернення позивача
від 20.09.2012, ані на звернення від 11.03.2013.

Позивачем було зазначено, що
перерахування сплачених коштів в сумі
19 266,00 грн. на відповідний рахунок з
кодом бюджетної класифікації 11010500 було
здійснено лише 11.04.2013 уповноваженою
організацією - УДКСУ у Печерському
районі м. Києва, тобто через 31 день з
моменту подання позивачем заяви від
11.03.2013 та через 254 дня з моменту
перерахування коштів до державного
бюджету. Грошова сума 19 266,00 грн. не
була сплачена позивачем додатково,
тобто кошти знаходились на бюджетному
рахунку.

Однак, ДПІ у Печерському р-ні ГУ
Міндоходів у м. Києві за період з 01.08.2012
по 10.04.2013 за несвоєчасну сплату до
бюджету податкових зобов'язань за 2011
рік нарахувала позивачеві пеню на
загальну суму 1 199,90 грн., про що
повідомила позивача листом № 2471/М/20.2-12
від 03.06.2013 (Т. 1, арк. 16).

Позивач 09.07.2013 добровільно частково
сплатив пеню в сумі 241,61 грн. за період з
01.08.2012 по 20.09.2012, тобто по день подання
ним заяви від 20.09.2012 про перерахування
сплачених коштів на відповідний
рахунок з кодом бюджетної класифікації
11010500, підтвердженням чого є квитанція
№ 847 від 09.07.2013 (Т. 1, арк. 17).

Відповідачем 04.02.2014 була складена
податкова вимога № 11-17 (Т. 1, арк. 7) про
наявність у позивача суми податкового
боргу у розмірі 958,29 грн., однак позивач
вважає залишок пені в сумі 958,29 грн.
протиправно нарахованою, тому
звернувся до суду за скасуванням
вказаної податкової вимоги.

Суд погоджується з позовними вимогами
ОСОБА_1, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 9 ПК України до
загальнодержавного податку належить
податок на доходи фізичних осіб.

Пунктом 35.3 ст. 35 ПК України передбачено,
що порядок сплати податків та зборів
встановлюється цим Кодексом для
кожного податку окремо.

Згідно п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк.

Відповідно до п. 179.7 ст. 179 ПК України
фізична особа зобов'язана самостійно
до 1 серпня року, що настає за звітним,
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену в поданій нею
податковій декларації.

Отже, термін сплати суми податкового
зобов'язання, зазначеної в поданій
позивачем податковій декларації - до
01.08.2012.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України
передбачено, що податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Згідно пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України
після закінчення встановлених цим
Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня.

Нарахування пені закінчується у день
зарахування коштів на відповідний
рахунок органу, що здійснює
казначейське обслуговування бюджетних
коштів.

Судом встановлено, що до настання
граничного терміну сплати суми
податкового зобов'язання, зазначеної в
поданій позивачем податковій
декларації, позивачем було здійснено
банківську операцію по сплаті до
державного бюджету податку на доходи
фізичних осіб за 2011 рік у відповідній
сумі - 19 266,00 грн., на рахунок УДКСУ у
Печерському районі м. Києва, де
обліковувався податок з доходів
фізичних осіб за кодом бюджетної
класифікації 11010100, підтвердженням чого
є наявна в матеріалах справи копія
квитанції № D5-425 від 30.07.2012 з
призначенням платежу "*;101;; 11010100;
податок з доходів ОСОБА_1 за 2011р.
Платник ОСОБА_1, ід. код НОМЕР_1" (Т. 1, арк.
11).

Відтак, з наведеного вбачається, що
позивач сплатив узгоджене податкове
зобов'язання з отриманих доходів за 2011
рік в повній сумі 19 266,00 грн. у строки,
встановлені податковим
законодавством.

Таким чином, позивачем було сплачено
відповідне податкове зобов'язання -
податок з доходу фізичних осіб. ПК
України не передбачає інших видів
податків, які повинна сплачувати
фізична особа згідно розділу IV ПК
України.

Весь наступний облік, який здійснює
Державна казначейська служба, є її
внутрішнім оперативним обліком за
видами оподаткування різних видів
доходів, отриманих фізичною особою, але
він не може бути вищим за порядок
сплати податків та зборів,
встановлених ПК України, а ПК України
передбачає сплату для кожного податку
окремо, а не для кожного об'єкта
оподаткування окремо.

Наказом Міністерства фінансів України
від 07.07.2012 № 817 затверджений Порядок
заповнення документів на переказ у
разі сплати (стягнення) платежів до
бюджету, здійснення бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість, повернення коштів, помилково
або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до п. 5 вказаного Порядку у
разі заповнення поля "Призначення
платежу" з порушенням вимог, визначених
у цьому Порядку, документ на переказ
приймається до виконання. При цьому
вважається, що платник податків
сплачує грошове зобов'язання.
Застосування будь-якого фінансового
покарання за неналежне оформлення
платіжного доручення діючим
законодавством не передбачено.

Аналогічна позиція відображена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 20.09.2007 № К-24401/06: "Відповідач
вказує, що кошти надійшли не на той код
бюджетної класифікації. Податок
фактично надійшов до відповідного
бюджету у визначений законом строк, а
те, що кошти знаходилися на бюджетних
рахунках деякий час (5 днів) під іншими,
на думку податкового органу, кодами є
формальною обставиною і не може бути
підставою для висновків про порушення
граничних строків сплати податків і
застосування штрафних санкцій".

Відтак, суд дійшов висновку, що
державний бюджет податкові
надходження за узгодженими
податковими зобов'язаннями з податку
на доходи фізичних осіб отримав
повністю і у встановлений строк.

Крім цього, як вже зазначалося вище,
позивач листом від 20.09.2012 (Т. 1, арк. 14)
звертався до відповідача з проханням
здійснити перерахування сплачених
коштів на відповідний рахунок з кодом
бюджетної класифікації 11010500.

Доказів надання відповіді на
вищевказаний лист позивача відповідач
суду не надав.

Позивач повторно звернувся до
відповідача листом від 11.03.2013 (Т. 1, арк.
15) з тим же проханням. Доказів надання
відповіді на такий лист позивача
відповідач також суду не надав.

З наведеного вбачається, що
відповідачу було достеменно відомо про
надходження від позивача коштів до
бюджету і про доцільність здійснення
перерахування сплачених позивачем
коштів в сумі 19 266,00 грн. на відповідний
рахунок з кодом бюджетної класифікації
11010500.

Відтак, відповідачем протиправно не
було перераховано сплачені позивачем
кошти в сумі 19 266,00 грн. на відповідний
рахунок з кодом бюджетної класифікації
11010500 та не надано відповіді на листи, в
яких позивач просив відповідача
здійснити таке перерахування.

При цьому, суд звертає увагу, що
відповідач належним чином не повідомив
позивача про відповідну інформацію про
зміну кодів бюджетної класифікації.

Так, пунктом 2.4 Наказу Державної
податкової адміністрації України від
18.07.2005 № 276 "Про затвердження Інструкції
про порядок ведення органами державної
податкової служби оперативного обліку
платежів до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється
органами державної податкової служби
України", зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 02.08.2005 за
№ 843/11123, який був чинним на момент
виникнення спірних правовідносин,
передбачено, що інформацію про
реквізити зазначених рахунків органи
державної податкової служби доводять
до платників податків шляхом їх
розміщення на дошці податкових
оголошень, установленій на доступному
для огляду місці біля входу до
приміщення податкового органу.

Суду не було надано докази, що нові коди
бюджетної класифікації відповідачем
було розміщено на дошці податкових
оголошень, чим було порушено вимоги
вищезазначеного Наказу.

Згідно пп. 191.1.29 пп. 191.1 п. 191 ст. 19 ПК
України органи державної податкової
служби надають інформаційно-довідкові
послуги платникам податків з питань
оподаткування та іншого законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

Послуги по наданню інформації про нові
коди бюджетної класифікації для сплати
податку на доходи фізичних осіб в липні
2012 року в даному випадку не були надані
відповідачем належним чином.

При цьому, судом ухвалою суду від 28.03.2014
про закінчення підготовчого
провадження у даній справі та
призначення її до судового розгляду
було витребувано у відповідача докази
оприлюднення на 2012 рік кодів бюджетної
класифікації для сплати податку з
доходів фізичних осіб та відповідь на
лист ОСОБА_1 від 20.09.2012 з доказами
скерування позивачеві та отримання ним
відповіді.

Дана ухвала суду отримана відповідачем
02.04.2014, підтвердженням чого є
відповідне рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення.

Однак, відповідач витребувані судом
докази не надав суду без поважних
причин, тому суд вирішував дану справу
на підставі наявних у ній доказів.

Відтак, враховуючи, що пункт 54.1 ст. 54 ПК
України узгодженими визначає
зобов'язання, які обчислив сам платник
податків, а в даному випадку суму пені
позивач не нараховував, оскільки
відсутній сам факт порушення строку
сплати податку, суд вважає доцільним
зазначити, що сума грошового
зобов'язання зі сплати податку на
доходи фізичних осіб не є узгодженою
згідно норм ПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ДПІ
у Печерському р-ні ГУ Міндоходів у м.
Києві протиправно самостійно
розширила трактування кількості видів
податків, які сплачує фізична особа, та
протиправно розширила сферу
тлумачення порядку сплати податку в
залежності від бюджетної класифікації,
а не від зарахування на рахунок
органу-отримувача, що не передбачено ПК
України, тому висновок відповідача про
несвоєчасну сплату позивачем до
бюджету податкових зобов'язань за 2011
рік є протиправним, а податкова вимога
від 04.02.2014 № 11-17 на суму 958,29 грн. є
протиправною та такою, що підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 1 ст. 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи все вищевикладене у своїй
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати
податкову вимогу державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві № 11-17 від 04.02.2014.

3. Зобов'язати відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України стягнути судові витрати в сумі
182,70 грн. (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.)
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунків державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві за рахунок бюджетних асигнувань.

4. Зобов'язати відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України стягнути решту суми судового
збору у розмірі 1 644,30 грн. (одна тисяча
шістсот сорок чотири грн. 30 коп.) на
розрахунковий рахунок № 4007 у ГУ
ДКСУ у місті Києві, код 38004897, МФО 820019,
код класифікації доходів бюджету 22030001
із Державного бюджету України шляхом
їх безспірного списання із рахунків
державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві за
рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Строк, встановлений для подання
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем до суду звіту про
виконання постанови - три місяці з дня
набрання постановою законної сили.

Суддя
Н.В. Клочкова