Справа № 2а-2940/10/1770
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
Справа
№ 9104/17911/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
фінансового управління Генерального
штабу Збройних Сил України,
Міністерства оборони України про
протиправність дій та перерахунок
грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до фінансового управління
Генерального штабу Збройних Сил
України, Міністерства оборони України
в якому просив, з урахуванням
уточнень(а.с.55), визнати протиправною
бездіяльність Міністерства оброни
України щодо нарахування грошової
винагороди в іноземній валюті за час
проходження військової служби у складі
53 групи військових спостерігачів у
відповідності до постанови Кабінету
Міністрів України від 23.10.98 р. №1685 та
від 11.01.2006 р. №8, зобов'язати
Міністерства оборони України
нарахувати таку винагороду у
відповідності до умов та розміру
оплати праці військового аташе в
Республіці Молдова в розмірах
передбачених постановами Кабінету
Міністрів України від 04.03.2004 р. №261, від
17.11.2004 р. №1575 та від 11.01.2006 р. №8 у період
з 01.02.2006 р. по 09.02.2007 р. та зобов'язати
фінансове управління Генерального
штабу Збройних Сил України нарахувати
та виплатити різницю грошової
винагороди в іноземній валюті у
відповідності до умов та розміру
оплати праці військового аташе в
Республіці Молдова у період з 01.02.2006 р.
по 09.02.2007 р.

Постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від 29
листопада 2010 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив
його в апеляційному порядку, вважає, що
судом неповно з'ясовані і встановлені
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, а
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
не вирішив: чи мав право позивач, під
час проходження служби військовим
спостерігачем, з підстав вимог п.2
постанови КМУ від 23.10.09 р. №1685 на
встановлення йому умов та розміру
оплати праці відповідно до умов та
розміру оплати праці такого працівника
дипломатичної служби, як військовий
аташе; чи мав право позивач, під час
проходження служби військовим
спостерігачем, з підстав вимог п.2
постанови КМУ від 23.10.09 р. №1685 на
встановлення йому умов та розміру
оплати праці відповідно до умов та
розміру оплати праці військового аташе
встановлених для останнього
постановою КМУ від 11.01.06 р. № 8; чи
правомірним було рішення відповідачів
щодо встановлення позивачу, на час
проходження ним служби військовим
спостерігачем, умов та розмірів оплати
праці у відповідності до умов та
розмірів оплати праці військового
аташе передбачених для останнього не
чинними на той час нормами постанови
КМУ від 13.06.02 р. №811.

Суд не з'ясував, що на час проходження
служби військовим спостерігачем,
розмір оплати праці військового аташе
в Республіці Молдова, згідно із
Додатком 3 до постанови КМУ від 11.01.06 р.
№8 складав 77-82% від розміру оплати праці
посла України в цій Республіці, який
становив 2340 доларів США згідно Додатка
2 цієї ж постанови КМУ. А як наслідок,
суд остаточно не перевірив та не надав
висновку стосовно повного виконання
відповідачем вимоги п.2 постанови КМУ
від 23.10.09 р. №1685, як нормативного акту
матеріального права.

Крім того апелянт зазначає, що суд
дослідивши, що контрактом про
проходження позивачем військової
служби у складі 53 групи військових
спостерігачів йому було встановлено
оплату у розмірі 1330 доларів США
відповідно до займаної посади, суд,
посилаючись на ст.97 КЗпП України не
врахував вимоги цієї статті, щодо
дотримання норм і гарантій,
передбачених законодавством. Тобто, не
перевіривши відповідності зазначеного
контракту вимогам сукупності
законодавства, а саме постанов КМУ від
23.10.98 р. №1685, від 11.01.06 р. №8, суд не
дослідив очевидні факти, порушив
вимоги частини 3 статті 2, частини 3
статті 86 КАС України і фактично визнав
правомірною бездіяльність
Міністерства оборони України щодо
перерахунку винагороди в іноземній
валюті.

Зазначаючи у постанові, що у період з 2004
по 2007 рік на підставі нормативних актів
КМУ відбувалося підвищення розмірів
відшкодування витрат в іноземній
валюті працівникам дипломатичної
служби, суд правильно дійшов висновку,
що військові спостерігачі не є
працівниками дипломатичної служби. Але
порушивши принципи верховенства права
та законності, задекларовані у ст.ст.7, 8,
9 КАС України не врахував, що умови та
розмір оплати праці військових
спостерігачів, постановою від 11.01.06 р.
№1685 прив'язані до умов та розмірів
оплати праці працівників
дипломатичної служби, посади яких
чітко визначені постановами КМУ від
12.01.93 р. №12 та від 15.08.92 р. №476. Тобто
фактично, суд ігнорував вимоги
нормативного акту матеріального права
- п.2 постанови КМУ від 23.10.09 р. №1685 та
дійшов хибних висновків, які не
відповідають обставинам справи.

З врахуванням зазначеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову якою
задовольнити позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
під час проходження військової служби
на посаді командира кадру 2-го
гаубичного самохідно-артилерійського
дивізіону бригадної артилерійської
групи, відповідно до наказу начальника
Генерального штабу Збройних Сил
України № 6 від 19 січня 2006 року ОСОБА_1
було увільнено від займаної посади,
виключено із списків особового складу
частини та зараховано на грошове
забезпечення до фінансового
управління Генерального штабу
Збройних Сил України і призначено до
складу 53 Групи (військових
спостерігачів) у зоні безпеки
Придністровського регіону Республіки
Молдова на посаду офіцера (військового
спостерігача) де проходив військову
службу у період з 01 лютого 2006 року по 09
лютого 2007 року. Зарахування до списків
особового складу Групи відбулось на
підставі наказу начальника 53 Групи
(військових спостерігачів) у зоні
безпеки Придністровського регіону
Республіки Молдова № 3 від 01 лютого 2006
року. Після закінчення терміну
проходження військової служби у складі
53 Групи (військових спостерігачів) у
зоні безпеки Придністровського
регіону Республіки Молдова, відповідно
до наказу старшого військового
начальника Групи військових
спостерігачів України у
Придністровському регіоні Республіки
Молдова № 4 від 09 лютого 2007 р. позивача
було виключено зі списків особового
складу групи.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
правильно врахував, що направлення в
зону безпеки Придністровського
регіону Республіки Молдова
українських військових спостерігачів,
встановлення умов оплати праці і
посадових окладів відповідно до умов
оплати праці і посадового окладу
військового аташе у Республіці
Молдова, передбачених постановою
Кабінету Міністрів України № 12 від 12
січня 1993 р. «Питання військових аташе»,
визначено постановою Кабінету
Міністрів України № 1685 від 23 жовтня 1998
р. «Про участь українських військових
спостерігачів у врегулюванні
наслідків конфлікту в
Придністровському регіоні Республіки
Молдова». Пунктом 2 згаданої вище
постанови Кабінету Міністрів України
№ 12 від 12 січня 1993 р. умови оплати праці
і посадові оклади військового аташе
встановлено у відповідності до умов
оплати праці і посадового окладу
радника Міністерства закордонних
справ України у Молдові, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 476 від 15 серпня 1992 р. «Про умови оплати
праці послів України і працівників
установ Міністерства закордонних
справ України у зарубіжних країнах». З
прийняттям постанови Кабінету
Міністрів України № 1246 від 13 липня 1999
року «Про упорядкування умов оплати
праці працівників дипломатичних
представництв і консульських установ
України за кордоном», постанова
Кабінету Міністрів України № 476 від 15
серпня 1992 р. та пункт 2 постанови
Кабінету Міністрів України № 12 від 12
січня 1993 р., які були безпосередньою
підставою для визначення розмірів
посадових окладів українських
військових спостерігачів у Республіці
Молдова, були визнані такими, що
втратили чинність. При цьому додатками
1 та 2 до постанови Кабінету Міністрів
України № 1246 від 13 липня 1999 р. для усіх
категорій працівників дипломатичних
представництв і консульських установ
України за кордоном було затверджено
нові розміри посадових окладів.
Оскільки після цього жодних змін до
чинної постанови Кабінету Міністрів
України № 1685 від 23 жовтня 1998 р. не
вносилося, то умови оплати праці і
посадові оклади українських
військових спостерігачів у Республіці
Молдова мають встановлюватись
відповідно до умов оплати праці і
посадового окладу військового аташе у
Республіці Молдова незалежно від суто
технічного посилання на номер та дату
постанови Кабінету Міністрів України,
якою визначалися (та у подальшому
неодноразово переглядалися) самі
розміри посадових окладів.

Генеральний штаб Збройних Сил України
прийняв рішення № 115/1/1803 від 17 березня
2003 р. щодо затвердження змін до штату №
5/054 в частині, що стосується збільшення
посадових окладів. Відповідно до
зазначених змін збільшено розміри
посадових окладів українських
військових спостерігачів.

Під час направлення позивача до складу
53 Групи військових спостерігачів
розмір посадового окладу в іноземній
валюті, передбаченого за посадою
офіцера (категорія «підполковник»),
було визначено на рівні 1330 доларів США
(78 % від розміру відшкодування витрат в
іноземній валюті на місяць,
передбачених постановою Кабінету
Міністрів України від 13 червня 2002 року
№ 811 для посла України в Республіці
Молдова) і такий розмір посадового
окладу виплачувався ОСОБА_1

Постановою Кабінету Міністрів України
від 04.03. 2004 року № 261 «Про затвердження
норм та розмірів відшкодування витрат
в іноземній валюті на місяць
працівникам дипломатичної служби,
направленим у довготермінове
відрядження» було скасовано
найменування грошової виплати до
розміру якої було прирівняно посадові
оклади військових спостерігачів, а
саме поняття «посадовий оклад», та
введено поняття «відшкодування витрат
в іноземній валюті». Згідно п. 1
постанови Кабінету Міністрів України
від 17.11. 2004 р. № 1575 «Про упорядкування
норм та розміру відшкодування витрат в
іноземній валюті працівникам
дипломатичної служби України,
направленим у довготермінове
відрядження», п. 1 постанови Кабінету
Міністрів України від 11.01. 2006 року № 8
«Деякі питання відшкодування витрат в
іноземній валюті працівникам
дипломатичної служби України,
направленим у довготермінове
відрядження» затверджено норми та
розмір відшкодування витрат в
іноземній валюті на місяць, що
встановлюються послам України,
постійним представникам України при
міжнародних організаціях та іншим
працівникам дипломатичної служби,
направленим у довгострокове
відрядження.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про
дипломатичну службу» дипломатичний
працівник це державний службовець,
який виконує дипломатичні або
консульські функції в Україні чи за
кордоном та має відповідний
дипломатичний ранг.

З огляду на це суд першої інстанції
правильно вважав, що підвищення
грошових виплат в іноземній валюті у
період з 2004 року по 2007 рік на підставі
зазначених вище постанов спрямоване на
підвищення розмірів відшкодування
витрат в іноземній валюті працівникам
дипломатичної служби України,
направленим у довготермінове
відрядження, а українським військовим
спостерігачам у Зоні безпеки
Придністровського регіону Республіки
Молдова бо відповідно до Закону
України «Про дипломатичну службу» такі
не є працівниками дипломатичної служби
України. А оскільки контрактом про
проходження військової служби у складі
підрозділів Збройних Сил України, що
направляються до іншої держави від 19
січня 2006 року та рішенням Генерального
штабу Збройних Сил України № 115/1/1803 від
17.03.2003 р. було встановлено посадовий
оклад за посадою у розмірі 1330 доларів
США, то позивач набув право на
отримання грошової винагороди
відповідно до встановленого розміру,
тому і відсутні підстави для
задоволення позову.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160,ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 29
листопада 2010 року по справі № 2а-2940/10/1770
- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин