Справа № 2-а-408/12
Суддя: Дерунець О. А.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-408/12
Провадження № 2-а/712/22/13
13 березня 2014 року Соснівський райониий
суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
адміністративну справу за заявою
ОСОБА_1 про ухвалення додаткового
судового рішення по справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду
України в м. Черкаси Черкаської області
про визнання неправомірними дій щодо
відмови про перерахунок основного та
додаткового пенсійного забезпечення
Позивач звернувся до Соснівського
районного суду м. Черкаси з заявою про
ухвалення додаткового судового
рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Черкаси Черкаської області про
визнання неправомірними дій щодо
відмови про перерахунок основного та
додаткового пенсійного забезпечення
та їх виплати, посилаючись на те, що
постановою Соснівського районного
суду м. Черкаси від 21.02.2013 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено. Після
прийняття постанови від 21.02.2013 року
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою у
якій просив прийняти додаткову
постанову по справі. Свою заяву мотивув
тим, що під час розгляду справи ним було
подане до суду доповнення до
адміністративного позову, у якому він
просив суд визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови в призначенні
пенсії, скасувати рішення комісії по
розгляду спірних питань при
призначенні (перерахунку) пенсії та
відказних справ при управлінні
Пенсійного фонду України в місті
Черкаси Черкаської області про відмову
в призначенні пенсії ОСОБА_1, оформлене
протоколом № 28/2 від 26.07.2012 року, і
зобов'язати відповідача призначити
пенсію згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням положень
ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Вказані вимоги
обгрунтовував тим, що він є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС в 1986 році 2
категорії і має право на отримання
пенсії із зменшенням пенсійного віку
на 10 років, відповідно до ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
З 28 березня 1986 року він був відряджений
зі свого постійного місця роботи з
Печерського будівельно-монтажного
управління тресту
«Південенергомонтаж» строком на 30 днів
у м. Прип'ять на Прип'ятьську монтажну
дільницю Печерського БМУ тресту
«Південенергомонтаж» для виконання
робіт на Чорнобильській АЕС. У момент
аварії знаходився по місцю відрядження
та був евакуйований з м. Прип'ять 28
квітня 1986 року. Зазначив, що по вказаних
вимогах не було ухвалено рішення.

У судовому засіданні позивач та його
представник заяву про прийняття
додаткової постанови підтримали
повністю та просили її задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти постановлення
додаткової постанови не заперечував,
але у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 просив відмовити, оскільки дії
відповідача щодо відмови у призначенні
пенсії позивачу відповідають
законодавству.

Суд, дослідивши матеріали справи,
всебічно та повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, приходить до
наступного.

Позивач звернувся до управління
Пенсійного фонду України в місті
Черкаси Черкаської області із заявою
про призначення пільгової пенсії за
віком.

Рішенням комісії по розгляду спірних
питань при призначенні (перерахунку)
пенсії та відказних справ при
управлінні Пенсійного фонду України в
місті Черкаси Черкаської області,
оформленим протоколом № 28/2 від 26.07.2012
року, відмовлено ОСОБА_1 в призначенні
пенсії із зменшенням пенсійного віку
відповідно до статті 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Судом встановлено та підтверджено
наявними у справі доказами, що позивач
є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 2
категорії, відповідно до положень
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», що підтверджується копією
посвідчення. З 28 березня 1986 року він був
відряджений зі свого постійного місця
роботи з Печерського
будівельно-монтажного управління
тресту «Південенергомонтаж» строком
на 30 днів у м. Прип'ять на Прип'ятьську
монтажну дільницю Печерського БМУ
тресту «Південенергомонтаж» для
виконання робіт на Чорнобильській АЕС.
У момент аварії ОСОБА_1 знаходився по
місцю відрядження та був евакуйований
з м. Прип'ять 28 квітня 1986 року.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно з ст. 10 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» учасниками
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС вважаються
громадяни, які безпосередньо брали
участь у будь-яких роботах, пов'язаних з
усуненням самої аварії, її наслідків у
зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно
від кількості робочих днів, а у 1988-1990
роках - не менше 30 календарних днів, у
тому числі проведенні евакуації людей
і майна з цієї зони, а також тимчасово
направлені або відряджені у зазначені
строки для виконання робіт у зоні
відчуження, включаючи
військовослужбовців, працівники
державних, громадських, інших
підприємств, установ і організацій
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості, а також ті, хто
працював не менше 14 календарних днів у
1986 році на діючих пунктах санітарної
обробки населення і дезактивації
техніки або їх будівництві.

Відповідно до статті 15 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" підставами
для визначення статусу громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи є період роботи (служби) у
зоні відчуження, що підтверджено
відповідними документами.

Видача довідок про період роботи
(служби) по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а також на
територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами), а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення, евакуацію,
відселення. самостійне переселення -
органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», зокрема
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які працювали у
зоні відчуження з моменту аварії до 1
липня 1986 року незалежно від кількості
робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 календарних
днів - на 10 років.

Відповідно до ст. 65 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та потерпілим від
Чорнобильської катастрофи видаються
посвідчення, виготовлені за зразками,
затвердженими Кабінетом Міністрів
України. Посвідчення "Учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від
Чорнобильської катастрофи" є
документами, що підтверджують статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та надають
право користування пільгами,
встановленими цим Законом.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що управлінням
Пенсійного фонду України в м. Черкаси
Черкаської області неправомірно було
відмовлено позивачу у призначенні
пенсії із зменшенням пенсійного віку
на 10 років, відповідно до ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а позовні вимоги ОСОБА_1 є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 168 КАС
України суд, що ухвалив судове рішення,
може за заявою особи, яка брала участь у
справі, чи з власної ініціативи
прийняти додаткову постанову чи
постановити додаткову ухвалу у
випадках, якщо щодо однієї із позовних
вимог, з приводу якої досліджувалися
докази, чи одного з клопотань не
ухвалено рішення.

Керуючись ст.168 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задоволити.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Черкаси
Черкаської області щодо відмови в
призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Скасувати рішення комісії по розгляду
спірних питань при призначенні
(перерахунку) пенсії та відказних справ
при управлінні Пенсійного фонду
України в місті Черкаси Черкаської
області про відмову в призначенні
пенсії ОСОБА_1, оформлене протоколом №
28/2 від 26.07.2012 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Черкаси Черкаської
області призначити ОСОБА_1 пенсію
згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням положень
ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Додаткова постанова може бути
оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду протягом 10 днів
з дня її проголошення в порядку,
передбаченому ст. 186 КАС УКраїни.

ГОЛОВУЮЧИЙ: