Справа № К/9991/71708/11-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/71708/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С. В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу Другого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06 жовтня 2011
року у справі за позовом ПАТ "Місто
Банк" до Другого Малиновського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ПАТ "Місто Банк"
звернулося до суду з позовом до Другого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії, в яком
просить суд визнати протиправною
бездіяльність та зобов'язати
відповідача скасувати арешт та
оголошений розшук з заставленого майна
боржника - легкового універсалу Mitsubishi
Pajero, 2007 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_2,
виданого РЕВ 2-го МРВ ДАЇ ГУ УМВС
України в Одеській області.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 14 червня 2011
року позов задоволено частково.
Зобов'язано Другий Малиновський відділ
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції скасувати
оголошений розшук з заставленого майна
боржника - автомобілю Mitsubishi Pajero, 2007 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
серії НОМЕР_2, виданого РЕВ 2-го МРВ ДАЇ
ГУМВС України в Одеській області.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06 жовтня 2011
року скасовано постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 14
червня 2011 року. Прийнято нову постанову
про часткове задоволення позовних
вимог. Визнано протиправною
бездіяльність відповідача та
зобов'язано зняти арешт та скасувати
розшук з транспортного засобу Mitsubishi
Pajero, 2007 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, який належить на праві
приватної власності ОСОБА_2, оголошений
постановою Другого Малиновського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
від 23 березня 2010 року № В-3/367 з метою
примусового виконання виконавчого
напису нотаріуса ОСОБА_4 від 09 березня
2010 року ВМК№442918, реєстр № 784.

У касаційній скарзі відповідач
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати зазначене рішення, а рішення
суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Підставою не зняття заходів
забезпечення виконання рішення була
відсутність оплати боржником
виконавчого збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд,
апеляційної інстанції зазначив, що
відповідно до частини 2 статті 1 Закону
України «Про заставу» вiд 02.10.1992 року №
2654-XII, в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами.

Згідно зі статтею 54 Закону України «Про
виконавче провадження» вiд 21.04.1999 року
№ 606-XIV, звернення стягнення на
заставлене майно в порядку примусового
виконання допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя. і для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерством
юстиції України від 15.12.1999 року N 74/5 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 15 грудня 1999 року за N 865/4158,
передбачено, що стягнення на
заставлене майно в порядку примусового
виконання допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача - заставодержателя. За
постановою державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, винесеною
у виконавчому провадженні про
звернення стягнення на заставлене
майно, стягнення звертається на вільне
від застави майно боржника.

Таким чином, стягнення виконавчого
збору за рахунок заставленого майна в
даному випадку неможливе.

Частиною 1 статті 57 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення.

Частиною 1 статті 50 Закону передбачено,
що у разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчогодокумента за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається. Скасовуються й інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що рішення як суду першої, так і суду
апеляційної інстанції, прийняті по
недостатньо з'ясованим і перевіреним
обставинам справи, що мають значення
для її правильного вирішення.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Так, судом апеляційної інстанції, при
ухваленні рішення про часткове
задоволення позовних вимог, не
встановлено, яким чином відповідач
порушив права позивача, оскільки
автомобіль Mitsubishi Pajero, 2007 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, з якого
вимагається зняти заходи забезпечення
виконання рішення, не належить ПАТ
"Місто Банк".

Також судом не встановлено, чи сплачено
боржником у виконавчому провадженні
виконавчий збір, оскільки, арешт,
накладений на майно боржника та інші
вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення,
виходячи із вимог статті 50 Закону
України «Про виконавче провадження»,
можуть бути зняті лише у разі його
сплати.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Частиною другою статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Враховуючи наведене, рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню з направленням справи на
новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Другого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції задовольнити
частково.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06 жовтня 2011
року скасувати, а справу за позовом ПАТ
"Місто Банк" до Другого Малиновського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий
Гаманко О. І.

Судді Білуга С. В.

Загородній
А.Ф.