Справа № 2а-109/11
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/38421/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Кіровоградській області про
стягнення грошової допомоги, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Кіровоградській області на постанову
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 07 лютого
2011 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06 березня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Кіровоградській області, у якому
просив визнати незаконними дії
відповідача щодо нарахування та
виплати грошової допомоги,
передбаченої ст.9 Закону України «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» та стягнути на його користь
суму допомоги в розмірі 21608,64 грн.

Постановою Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 07 лютого 2011 року позов
задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06 березня 2012 року було
змінено постанову суду першої
інстанції. Абзац 2 резолютивної частини
постанови викладено у наступній
редакції. «Зобов'язати Управління
внутрішніх справ України в
Кіровоградській області нарахувати та
виплатити ОСОБА_3 грошову допомогу при
звільненні у розмірі, передбаченому ст.
9 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» за період роботи з 14 січня
1993 року по 14 січня 2004 року, з 1 грудня 2004
року по 30 червня 2010 року, з
урахуванням вже виплачених сум». В
іншій частині постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Кіровоградській області звернулося з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу
в Олександрійському міському відділі
УМВС України в Кіровоградській області
з 14 січня 1993 року по 14 січня 2003 року,
наказом УМВС в Кіровоградські області
№ 16 від 14 січня 2003 року був звільнений
зі служби, строк безперервної служби
склав 10 років.

30 листопада 2004 року позивач повторно
прийнятий на службу в органи
внутрішніх справ Олександрійського
міського відділу УМВС України в
Кіровоградській області наказом УМВС в
Кіровоградські області № 334, де
працював з 01 грудня 2004 року до 30 червня
2010 року.

Умови, норми і порядок пенсійного
забезпечення громадян України із числа
осіб, які перебували, зокрема, на службі
в органах внутрішніх справ, податковій
міліції, визначає Закон України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», який має на меті реалізацію
особами, які мають право на пенсію за
цим Законом, свого конституційного
права на державне пенсійне
забезпечення у випадках, передбачених
Конституцією України та цим Законом, і
спрямований на встановлення єдності
умов та норм пенсійного забезпечення
зазначеної категорії громадян України.

Згідно з вимогами статті 9 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ», особам
рядового, сержантського, старшинського
та офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом та звільняються зі служби за
віком, станом здоров'я чи у зв'язку із
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, закінченням
строку контракту, систематичним
невиконанням умов контракту
командуванням, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Відповідно до частини шостої статті 9
Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ» особам
рядового, сержантського, старшинського
та офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, у разі повторного їх
звільнення зі служби одноразова
грошова допомога, передбачена цією
статтею, виплачується за період їх
календарної служби з дня останнього
зарахування на службу без урахування
періоду попередньої служби, за
винятком тих осіб, які при попередньому
звільненні не набули права на
отримання такої грошової допомоги.

З наведеного вбачається, що
обов'язковою умовою для виплати
одноразової грошової допомоги при
звільнення зі служби є наявність у
особи права на призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

Як установлено судами попередніх
інстанцій, на дату повторного
звільнення -30 червня 2010 року, позивач
набув статусу особи, що має право на
пенсію у відповідності до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», відповідно, на нього
поширювалась дія статті 9 цього Закону.

Згідно з довідкою № 37 від 23 червня 2010
року Олександрійського МВ УМВС України
в Кіровоградській області при
попередньому звільненні 14 січня 2003
року позивач не отримував одноразової
грошової допомоги.

Таким чином, оскільки при звільненні
позивачу відповідачем нарахована та
виплачена одноразова грошова допомога
лише за період служби з 01 грудня 2004 року
по 30 червня 2010 року, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що відповідач
при звільненні неправомірно не
врахував період служби позивача з 14
січня 1993 року по 14 січня 2004 року, а тому
правильно зобов'язали відповідача
перерахувати суму допомоги при
звільненні за весь час проходження
служби позивачем.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що постанова суду першої інстанції
змінена судом апеляційної інстанції,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції у
незміненій частині та ухвалу суду
апеляційної інстанції залишити без
змін, оскільки вони прийняті з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана правильно, а
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Кіровоградській області залишити без
задоволення, а постанову
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 07 лютого
2011 року у незміненій частині та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06
березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: