Справа № 810/14/13-а
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/800/33583/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Сіроша М.В., Усенко Є.А., розглянувши у
порядку письмового провадження
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтер-ГТВ» на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30 травня 2013 року

у справі№ 810/14/13-а за позовомТовариства
з обмеженою відповідальністю
«Інтер-ГТВ» доБілоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби провизнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтер-ГТВ» (надалі
також - позивач, ТОВ «Інтер-ГТВ»)
звернулося до суду із адміністративним
позовом до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області Державної
податкової служби України (надалі
також - ДПІ, Відповідач) про визнання
протиправними дій щодо відмови у
прийнятті уточнюючого розрахунку до
декларації з податку на додану
вартість за липень 2012 року та
зобов'язання прийняти уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за липень 2012
року, а саме: Додаток № 2 до декларації
щодо розрахунку суми бюджетного
відшкодування за травень 2012 року в
зв'язку із виправленням виявлених
помилок щодо бюджетного відшкодування
заявлених сум податку на додану
вартість у розмірі 158 531,00 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2013 року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправними дії
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
щодо відмови у прийнятті уточнюючого
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок з додатками, поданих
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Інтер-ГТВ» 26 жовтня
2012 року, до податкової декларації з
податку на додану вартість за липень 2012
року. Зобов'язано Білоцерківську
об'єднану державну податкову інспекцію
Київської області Державної
податкової служби прийняти уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок з додатками, поданих
товариством з обмеженою
відповідальністю «Інтер-ГТВ» 26 жовтня
2012 року, до податкової декларації з
податку на додану вартість за липень 2012
року.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року апеляційну скаргу
Білоцерківської об»єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
України задоволено. Постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2013 року скасовано та прийнято нову
постанову, якою Товариству з обмеженою
відповідальністю «Інтер-ГТВ» в
задоволенні адміністративного позову
до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області Державної
податкової служби України про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії відмовлено.

ТОВ «Інтер-ГТВ» в касаційній скарзі,
вказуючи на допущені судом апеляційної
інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
даного спору, просить скасувати
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року та залишити в силі постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2013 року.

Відповідач не використав процесуальне
право надати письмові заперечення на
касаційну скаргу, що не перешкоджає її
розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що ТОВ «Інтер-ГТВ» 17
серпня 2012 року подано до ДПІ податкову
декларацію з податку на додану
вартість за липень 2012 року.

З 10 жовтня 2012 року по 19 жовтня 2012 року
проводилась документальна позапланова
виїзна перевірка правомірності
нарахування ТОВ «Інтер-ГТВ» бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
липень 2012 року, про що складено
відповідний акт від 19 жовтня 2012 №
3611/15-3/31781365.

26 жовтня 2012 року позивачем надіслано
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок з
додатками 2-4 до податкової декларації з
податку на додану вартість за липень 2012
року.

Листом від 30 жовтня 2012 року № 5198 ДПІ
повідомлено позивача про присвоєння
уточнюючому розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок з
додатками 2-4 до податкової декларації з
податку на додану вартість за липень 2012
року статусу «Не визнано як податкова
звітність», у зв'язку з тим, що
звітність заповнена всупереч пункту 50.2
статті 50 Податкового кодексу України, а
саме: платник податків не має права
подавати уточнюючий розрахунок до
податкової декларації, поданої за
період, який на дату подання
уточнюючого розрахунку перевіряється
відповідним контролюючим органом. З
урахуванням вказаного, податковий
орган запропонував позивачу надати
нову звітність оформлену належним
чином.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46
Податкового кодексу України податкова
декларація, розрахунок - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку. Додатки до податкової
декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно з підпунктом 16.1.3 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний подавати
до контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів.

За змістом пункту 50.1 статті 50
Податкового кодексу України у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації (крім
обмежень, визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 49.8 статті 49 Податкового
кодексу України визначено, що
прийняття податкової декларації є
обов'язком органу державної податкової
служби. Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктом 48.3 та
пункту 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

Згідно з пунктом 49.10 статті 49
Податкового кодексу України відмова
посадової особи органу державної
податкової служби прийняти податкову
декларацію з будь-яких причин, не
визначених цією статтею, у тому числі
висунення будь-яких не визначених цією
статтею передумов щодо такого
прийняття (включаючи зміну показників
такої податкової декларації, зменшення
або скасування від'ємного значення
об'єктів оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється.

Відповідно до пункту 50.2 статті 50
Податкового кодексу України платник
податків під час проведення
документальних планових та
позапланових виїзних перевірок не має
права подавати уточнюючі розрахунки до
поданих ним раніше податкових
декларацій за будь-який звітний
(податковий) період з відповідного
податку і збору, який перевіряється
контролюючим органом.

Зі змісту наведеної норми, право
платників податків подати уточнюючий
розрахунок до поданих ним раніше
податкових декларацій обмежене лише
під час проведення перевірок.

З огляду на те, що позивачем подано
уточнюючий розрахунок вже після
закінчення перевірки, при чому
відповідачем не ставились під сумнів
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктом 48.3 та пункту 48.4 статті 48
Податкового кодексу України, - суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що дії щодо
неприйняття уточнюючого розрахунку до
декларації з податку на додану
вартість за липень 2012 року не є такими,
що відповідають вимогам чинного
законодавства.

При цьому, Вищий адміністративний суд
України звертає увагу на те, що
відповідно до пункту 50.3 статті 50
Податкового кодексу України у разі
якщо платник податків подає уточнюючий
розрахунок до податкової декларації,
поданої за період, що перевірявся,
відповідний контролюючий орган має
право на проведення позапланової
перевірки платника податків за
відповідний період.

Відтак, вірним є висновок суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог, а суд апеляційної інстанцій
дійшов помилкового висновку про
законність дій відповідача.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

За таких обставин, касаційна скарга ТОВ
«Інтер-ГТВ» підлягає задоволенню,
рішення суду апеляційної інстанції -
скасуванню, а рішення суду першої
інстанції - залишенню в силі.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтер-ГТВ» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року скасувати.

Залишити в силі постанову Київського
окружного адміністративного суду від
13 березня 2013 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь справі та може
бути переглянута з підстав
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
М.В. Сірош

Є.А. Усенко