Справа № 2а-17660/12/2670
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Троян
Н.М.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу Печерської районної в м.Києві
державної адміністрації на постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 01 лютого 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Україна-Імідж» до Київського міського
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна Київської міської
державної адміністрації,
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м.Києві про
зобов»язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 року, позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
м.Києва з позовом до Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
Київської міської державної
адміністрації, Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.Києві
про зобов»язання вчинити дії. Свої
позовні вимоги мотивував тим, що
відповідач своїм листом повідомив
позивачу про відмову у реєстрації
права власності на об'єкт нерухомості
мотивуючи це тим, що технічну
інвентаризацію об'єкту нерухомості
проведено більше 12 місяців тому.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 01
лютого 2013 року позов задоволено.

Зобов'язано Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна Київської міської
державної адміністрації здійснити
реєстрацію права власності Товариства
з обмеженою відповідальністю
Салон-магазин "Україна-імідж" на об'єкт
нерухомого майна - нежитлове
приміщення, що знаходиться на
цокольному поверсі житлового будинку
за адресою: м.Київ, вул.Шовковична, 46/48.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, Печерська районна в м.Києві
державна адміністрація подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та прийняти нову,
якою у задоволенні позову відмовити
повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, з огляду на
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
30.09.1977 року (з дня введення в
експлуатацію 9-ти поверхового
житлового будинку у м.Києві, по
вул.К.Лібкнехта (на даний час вул.
Шовковична), 46/48, на цокольному поверсі
якого розташований об'єкт нерухомості)
по 22.12.1992 року Об'єкт нерухомості займав
цех №42 Державної фабрики №3 індпошиву
та ремонту одягу.

За рішенням загальних зборів трудового
колективу "Ательє №42" 22.12.1992 року була
створена Організація орендарів
"Лоліта".

Розпорядженням представника
Президента України №112 від 12.03.1993 року
вирішено тимчасово (до 01.01.1996)
переоформити Організації орендарів
"Лоліта" оренду Об'єкту нерухомості
(копія витягу з розпорядження
представника Президента України
міститься в матеріалах справи).

Між Державною адміністрацією
Старокиївського району м.Києва та
Організацією орендарів "Лоліта" 23.04.1993
року укладено договір оренди
комунального майна №4-А.

У відповідності до вищезазначеного
договору, Організації орендарів
"Лоліта" передано у господарське
відання майно Ательє індпошиву та
лагодження одягу №42.

Між Фондом приватизації та
роздержавлення об'єктів комунального
майна Старокиївського району м. Києва
та Організацією орендарів "Лоліта"
23.05.1994 року укладено договір оренди № 83
(копія договору міститься в матеріалах
справи), згідно якого останній надано в
оренду об'єкт нерухомості строком - до
моменту приватизації.

На базі Організації орендарів "Лоліта"
24.11.1994 року було зареєстроване
Товариство покупців членів трудового
колективу організації орендарів
"Лоліта" (копія заяви про реєстрацію
товариства покупців №000051-12 від 24.11.1994
міститься в матеріалах справи).

Наказом Представництва Фонду
державного майна України у
Старокиївському районі м.Києва №7
26.05.1995 р. затверджено перелік об'єктів
колективної власності Старокиївського
району м. Києва, які підлягають
приватизації шляхом викупу
Товариствами покупців, що створені
працівниками цих підприємств, до якого
включено Ательє № 42 (Організації
орендарів "Лоліта").

Між Представництвом Фонду державного
майна України у Старокиївському районі
м.Києва та Товариством покупців членів
трудового колективу організації
орендарів "Лоліта" 31.08.1995 року укладено
договір купівлі-продажу державного
комунального майна, згідно якого
Товариством покупців членів трудового
колективу організації орендарів
"Лоліта" придбано державне майно
цілісного майнового комплексу
Організації орендарів "Лоліта", яке
знаходиться в об'єкті нерухомості і
включає в себе всі активи, пасиви,
інвентар, обладнання, устаткування та
ін. майно згідно з актом
інвентаризації.

Також, 05.10.1995 року між Представництвом
Фонду державного майна України у
Старокиївському районі м.Києва та
Товариством покупців членів трудового
колективу організації орендарів
"Лоліта" підписано Акт прийому-передачі
державного майна цілісного майнового
комплексу Організації орендарів
"Лоліта" (копія Акту прийому-передачі
міститься в матеріалах справи).

На базі Товариством покупців членів
трудового колективу організації
орендарів "Лоліта" 01.12.1995 року було
створено ТОВ "Салон-магазин "Лоліта".

Надалі ТОВ "Салон-магазин "Лоліта"
змінило найменування на ТОВ
"Салон-магазин "Україна-імідж".

ТОВ «Україна-Імідж» 12.09.2012 року було
подано заяву до Київського міського
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна Київської міської
державної адміністрації про
реєстрацію права власності на об'єкт
нерухомого майна - нежитлове
приміщення, що знаходиться на
цокольному поверсі житлового будинку
за адресою: м.Київ, вул.Шовковична, 46/48,
яке належить Позивачу на підставі
договору купівлі-продажу державного
комунального майна від 31.08.1995 №000096/12, що
встановлено Судом.

Листом №40485 (И-2012) від 01.11.2012 року
Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
Київської міської державної
адміністрації повідомило Позивача про
відмову у реєстрації права власності
на Об'єкт нерухомості мотивуючи це тим,
що технічну інвентаризацію Об'єкту
нерухомості проведено більше 12 місяців
тому.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам, необхідно зазначити наступне.

Згідно ст. 2 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)" у
редакції, яка діяла на 31.08.1995 (дата
укладення договору купівлі-продажу
державного комунального майна між
Представництвом Фонду державного
майна України у Старокиївському районі
м. Києва та Товариством покупців членів
трудового колективу організації
орендарів "Лоліта"), об'єктами малої
приватизації є цілісні майнові
комплекси невеликих державних
підприємств, в тому числі об'єкти
незавершеного будівництва. Балансова
вартість основних фондів зазначених
об'єктів не повинна перевищувати 20
мільйонів карбованців за станом на 1
травня 1992 року (після їх індексації).

Будівлі (споруди, приміщення) за
бажанням покупця приватизуються разом
з розташованими в них об'єктами
приватизації, якщо на це немає прямої
заборони відповідно Фонду державного
майна України, Верховної Ради
Республіки Крим чи місцевої Ради
народних депутатів. При наявності
такої заборони зазначені будівлі,
споруди, приміщення, а також земельні
ділянки, на яких розташовані
приватизовані об'єкти, передаються у
довгострокову оренду.

Як встановлено судом першої інстанції
судом, що у 1995 році під час приватизації
цілісного майнового комплексу
Організації орендарів "Лоліта"
Товариство покупців членів трудового
колективу організації орендарів
"Лоліта", правонаступником якого є ТОВ
"Салон-магазин "Україна-імідж" не
висловило відмови від приватизації
Об'єкту нерухомості, у якому
розташований цей цілісний майновий
комплекс.

З аналізу матеріалів справи можливо
дійти висновку, що Товариство покупців
членів трудового колективу
організації орендарів "Лоліта",
правонаступником якого є ТОВ
"Салон-магазин "Україна-імідж",
приватизувавши у 1995 році цілісний
майновий комплекс Організації
орендарів "Лоліта", автоматично
приватизував об'єкт нерухомості, у
якому розташований цей цілісний
майновий комплекс.

Стаття 4 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмеження» № 1952-ІV від
01.07.2004р. (надалі по тексту Закон №1952)
передбачає, що обов'язковість
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно.

У відповідності до ст. 3 Закону №1952,
права на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Згідно до п.1 ч.3 Закону №1952, визначено
принципи державної реєстрації прав,
тобто речові права на нерухоме майно,
їх обмеження та правочини щодо
нерухомого майна підлягають
обов'язковій державній реєстрації в
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.19 Закону №1952,
підставою для державної реєстрації
прав, що посвідчують виникнення,
перехід, припинення речових прав на
нерухоме майно, обмежень цих прав, є, у
тому числі, рішення суду стосовно
речових прав на нерухоме майно,
обмежень цих прав.

Статтею 182 Цивільного кодексу України
встановлено, що право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації, порядок
проведення якої та підстави відмови в
ній встановлюються законом.

Згідно з абзацом другим статті 2 Закону
№1952, державна реєстрація речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень - це
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Державний реєстр прав на нерухоме
майно та їх обмежень (далі - Реєстр прав)
містить дані про зареєстровані речові
права, їх обмеження, суб'єктів речових
прав, об'єкти нерухомого майна,
відомості про осіб, в інтересах яких
вчинено обмеження речового права,
копії документів про правочини, на
підставі яких проведено реєстрацію
прав, обмежень цих прав.

У Реєстрі прав на кожний об'єкт, право
власності на яке заявлено вперше, за
рішенням реєстратора (бюро технічної
інвентаризації) про реєстрацію права
власності відкриваються відповідний
розділ та реєстраційна справа, які
містять дані про нерухоме майно (в тому
числі дані технічного стану будівель,
споруд, їх частин), а також дані про
право власності на нього та суб'єкта
цього права (розділ ІІІ «Державний
реєстр прав на нерухоме майно» Закону
№1952-ІV, розділ VІІ Тимчасового
положення).

Згідно з вимогами частини другої
статті 17 Закону №1952, державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно проводиться, зокрема, за
наявності даних технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, речові права стосовно яких
підлягають реєстрації.

У разі реєстрації переходу права
власності на нерухоме майно, дані
стосовно нерухомого майна, в тому числі
його технічні характеристики, право
щодо якого реєструється, вже містяться
у Реєстрі прав.

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24 травня
2001 року №127, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 10 липня
2001 року за №582/5773, технічна
інвентаризація, яка проводиться з
метою визначення складу об'єму будівлі,
споруди, оцінки технічного стану та
вартості передбачає первинну технічну
інвентаризацію та поточні
інвентаризаційно-оцінювальні роботи
для встановлення змін за певний період
часу після первинної інвентаризації.

Наведене свідчить, що проведення
поточної технічної інвентаризації
нерухомого майна у разі реєстрації
переходу права власності відповідно до
Закону №1952-ІV та Тимчасового положення
є обов'язковою за умови встановлення
обставин щодо змін у його технічному
стані.

У відповідності до ч.1 ст.24 Закону №1952,
визначений вичерпаний перелік підстав
для відмови у державній реєстрації
прав, а саме, в разі, якщо: заявлене
право не підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; нерухоме
майно або більша за площею його частина
перебуває в іншому реєстраційному
(кадастровому) окрузі; із заявою про
державну реєстрацію звернулася особа,
яка відповідно до цього Закону не може
бути суб'єктом права власності на даний
об'єкт нерухомого майна або
представником такого суб'єкта; подані
документи не відповідають вимогам,
установленим цим Законом та іншими
нормативно-правовими актами, або не
дають змоги установити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують; заяву про державну
реєстрацію права власності відповідно
до правочину про відчуження нерухомого
майна було подано після державної
реєстрації обмежень, вчинених щодо
цього майна; заявлене право власності
або інше речове право вже
зареєстроване.

Як свідчать матеріали справи об'єкту
нерухомості було проведено технічну
інвентаризацію та 22.10.2008 видано
Технічний паспорт (копія Технічного
паспорту міститься в матеріалах
справи) і заведена інвентаризаційна
справа №3329/48492, реєстровий №561/30944.

З матеріалів справи вбачається, що
Технічний паспорт було виготовлено
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
Київської міської державної
адміністрації. Згідно Технічного
паспорту площа об'єкту нерухомості, що
належить позивачу, становить 180 кв. м.

З аналізу матеріалів справи та норм
Законів, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що відмова у
державній реєстрації прав з підстав, не
передбачених цим Законом №1952-ІV , як
вказано в ч. 4 ст. 24 Закону, заборонена.

Аналогічна позиція викладена в
Інформаційному листі №2442/12/13-12 від
28.11.2012 р. (Постанова ВСУ від 23.11.2012 р.).

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Печерської районної
в м.Києві державної адміністрації -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 01 лютого 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 15
квітня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 10
квітня 2014 року.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.