Справа № 646/898/14-а
Суддя: Прошутя І. Д.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/898/14-а
Пров. № 2-а/646/24/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2014 року
м. Харків

Суддя Червонозаводського районного
суду міста Харкова Прошутя І.Д.,
розглянувши у скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Червонозаводському районі м.
Харкова про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом до
суду, в якому просить суд визнати
протиправною відмову Управління
Пенсійного фонду України в
Червонозаводському районі міста
Харкова перерахунку судді
Червонозаводського районного суду м.
Харкова у відставці щомісячного
довічного грошового утримання,
відповідно до ч.4 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України Червонозаводському
районі міста Харкова здійснити судді
Червонозаводського районного суду м.
Харкова у відставці - ОСОБА_1
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
з 01.12.2013 року та виплатити недоотримані
ним кошти за цей час, відповідно до ч.3
ст.138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» та Рішенню № 3-рп/2013
Конституційного Суду України, на
підставі довідок про заробітну плату
для обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 15.01.2014 №96/14, здійснювати
подальшу виплату довічного грошового
утримання судді у відставці з
урахуванням ч.3 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» та
Рішення № 3-рп/2013 Конституційного Суду
України; зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Червонозаводському районі м. Харкова
надалі самостійно робити перерахунок
та виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1, виходячи з збільшення розміру
заробітної плати працюючого на посаді
судді Червонозаводського районного
суду м. Харкова.

Обґрунтовуючи заявлений позов позивач
зазначив, що його право на виплату
щомісячного довічного грошового
утримання судді у розмірі грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді врегульовано
пунктом 8 Рішення Конституційного Суду
України від 3 червня 2013 року у справі №
1-2/2013, і виникає з 5 червня 2013 року.
Враховуючи те, що діючим
законодавством чітко визначено, що
розмір довічного утримання, який
призначено та виплачується судді у
відставці розраховується із розміру
грошового утримання працюючого судді,
тому у разі збільшення розміру
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, повинен
збільшуватися і розмір довічного
грошового утримання судді у відставці
без обмеження максимального розміру
грошового довічного утримання судді у
відставці, визначеного ч.5 ст.138 ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів». Таким
чином, на думку, позивача в усіх
випадках розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
залежить від розміру грошового
утримання працюючого на відповідній
посаді судді і складає не більше 90%
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді.

Відповідач, управління Пенсійного
фонду України в Червонозаводському
районі м. Харкова надав суду письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що Відповідно до Закону
України " Про судоустрій та статус
суддів " ст.138, та Порядку подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України, затвердженим
Постановою правління Пенсійного фонду
України 25.01.2008року №3-1, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 12.03.2008
року № 200/14891, не передбачено
перерахунків довічного грошового
утримання суддів у відставці (п.4 ст. 138
Закону України "Про судоустрій та
статус суддів" передбачено перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання тільки
суддям Конституційного Суду України).
Отже УПФУ в Червонозаводському районі
м. Харкова немає законних підстав для
здійснення перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді,
оскільки в Законі чітко вказано, право
на перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання мають тільки судді
Конституційного Суду України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов наступного
висновку.

Позивач з жовтня 2013 року перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Червонозаводському районі м.
Харкова, як суддя Червонозаводського
районного суду м. Харкова у відставці, і
йому призначено щомісячне довічне
грошове утримання, відповідно до ч.3
ст.138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів".

З довідки ТУ ДСА України у Харківській
області від 15.01.2014 року № 96/14, судом
встановлено, що станом на грудень 2013
року суддівська винагорода працюючого
судді Червонозаводського районного
суду м. Харкова складала 18270.00 грн.
(посадовий оклад 12180,00 та 50% - 6090.00 грн.
вислуга років).

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до УПФ
України в Червонозаводському районі м.
Харкова із заявою про перерахунок йому
грошового утримання.

Рішенням відділу з призначення пенсії
при управлінні Пенсійного фонду
України в Червонозаводському районі м.
Харкова від 17.01.2014 року позивачу
відмовлено у здійсненні вказаного
перерахунку з мотивів відсутності в ст.
138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»
норми щодо перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, в разі зміни заробітної
плати працюючих суддів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

У частині першій статті 126 Конституції
України закріплено положення, згідно з
яким незалежність і недоторканість
суддів гарантується Конституцією і
законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

Статтею 22 Конституції України
встановлено, що при прийнятті нових
законів або внесення змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно до частини першої статті 138
Закону України від 7 липня 2010 року № 245
ЗУ "Про судоустрій і статус суддів"
передбачено, що суддя у відставці, який
не досяг віку, встановленого частиною
першою цієї статті, отримує щомісячне
довічне грошове утримання. При
досягненні таким суддею віку,
встановленого частиною першою цієї
статті за ним зберігається право на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання або, за його
вибором, призначається пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України "Про державну службу".

Таким чином, законом виключно для
суддів у відставці встановлюється
щомісячне довічне грошове утримання
або за їх вибором пенсія державних
службовців, що є гарантією
забезпечення незалежності суддів.

Одержання суддею щомісячного
довічного грошового утримання
обумовлене винятково наявністю стажу
роботи на посаді судді не менше
двадцяти років та виходом у відставку і
не залежить від досягнення суддею
пенсійного віку, передбаченого в
частині першій статті 138 Закону № 2453.

Тобто, змінивши вік, після досягнення
якого судді мають можливість
реалізувати право на вибір
матеріального забезпечення, а саме
одержувати пенсію державних
службовців або за їх вибором щомісячне
довічне грошове утримання, Верховна
Рада України здійснила свої
конституційні повноваження, не
порушивши при цьому положення статті 126
Конституції України щодо граничного
віку працюючого судді та гарантій
незалежності суддів, положення частин
першої, другої статті 138 №2453
узгоджуються з Конституцією України.

З 1 січня 2011 року стаття 43 Закону
України "Про статус суддів" та
Постанова Верховної Ради України "Про
порядок введення в дію Закону України
"Про порядок введення в дію Закону
України "Про статус суддів" у
відповідності з пункту другого
Прикінцевих та Перехідних Положень до
Закону України № 2453 втратили свою
чинність, однак, відповідно до його
норм, із внесеними до нього змінами, які
діють з 1 жовтня 2011 року, положення щодо
визначення розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, аналогічні положенню
колишнього Закону України "Про статус
суддів" від 15 грудня 1992 року,
відповідають частині 3 статті 138
вказаного вище Закону 2453.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
прямо залежить від розміру заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді.

Оскільки положеннями статті 43 Закону
України "Про статус суддів" в редакції
1992 року, так і положенням Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" від 7 липня 2010 року, розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
встановлений від відсотків грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді, то розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці повинен
збільшуватися в разі підвищення
заробітної плати працюючого судді. У
зв'язку з тим, що заробітна плата
працюючого на відповідній посаді судді
змінилася у бік підвищення, відповідач
зобов'язаний провести позивачу
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання відповідно до
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді.

Згідно частини 3 статті 138 Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів", щомісяця не довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. За кожний
повний рік роботи на посаді судді понад
20 років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання".

Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті другої, абзацу другого пункту 2
розділу другого "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" права щодо
змін умов виплати пенсій і щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці) було встановлено, що частина
третя статті 138 Закону України № 2453 до
внесених Законом № 3668 змін
передбачала: "Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання".

Таким чином, визначений Законом 2453
порядок нарахування щомісячного
довічного грошового утримання було
змінено Законом 3668, внаслідок чого
зменшено розмір щомісячного довічного
грошового утримання суддів. Залишивши
незмінним зміст права на щомісячне
довічне грошове утримання суддів,
Закон 3668 звузив обсяг цього права,
встановивши обмежену базу для
нарахування суддям щомісячного
довічного грошового утримання, та
скасував право суддів на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження граничного
розміру, чим знизив і досягнутий рівень
гарантій незалежності суддів.

Отже, частина третя статті 138 Закону
України 2453 не узгоджується з
конституційним положенням про
недопустимість звуження змісту чи
обсягу гарантій незалежності суддів, а
тому суперечить статті 126 Основного
Закону України. Цим же рішенням
Конституційного Суду України
встановлено порядок його виконання, а
саме - підлягають застосуванню
частини перша, друга статті 138 Закону
№2453 у редакції Закону № 3668 як такі, що
не суперечать Конституції України;
частина третя статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону України №3668, яка
суперечить Конституції України не
підлягає застосуванню як така, що
втратила чинність з Дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону України № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом №3668 а саме: "Що
місячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Перше, друге, трете речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини п'ятої статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме: «Пенсія
або щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку», та четверте речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 зі
змінами, внесеними Законом № 3668, а саме:
«Довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України. Дія статті
2 Закону № 3668 не поширюється на Закон №
2453. Дія абзацу другого пункту 2 розділу
її «Прикінцеві та перехідні положення»
Закону № 3668 не поширюється на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання).

Виходячи з вищенаведених положень
закону, обчислення щомісячного
довічного утримання суддів у відставці
повинно здійснюватися у відсотковому
відношення до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

Виходячи з норм статті 58 Конституції
України та висновків, викладених у
рішеннях Конституційного суду України
від 22 травня 2008 року і від 03 червня 2013
року № 3-рп-2013 випливає висновок, що
матеріальні та соціальні гарантії
судді у відставці, які були встановлені
на час виходу у відставку не можуть
бути обмежені або скасовані, а ні новим
законом, а ні внесенням змін до чинного
Закону. Оскільки на день виходу
позивача у відставку, умови
призначення, виплати та перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання, були визначені статтею 43
Закону України "Про статус суддів" та
Постановою Верховної Ради України "Про
порядок введення в дію Закону України
Про статус суддів", вимоги позивача про
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання працюючого судді
на відповідній посаді без обмеження
розміру грошового утримання, є
законними і обґрунтованими.
Пропорційність розміру має
визначатись до пропорційності дії
норми права у часі.

Суддівська винагорода, з якої підлягає
обчислення пенсії, визначена на
законодавчому рівні та встановлена
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів».

Доводи управління викладені у відмові
управління пенсійного фонду України в
Червонозаводському районі м.Харкова
щодо відсутності нормативного
документу, який би встановлював
механізм здійснення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці, та як
наслідок відсутності підстав для
проведення такого перерахунку є
безпідставним. Законом України «Про
судоустрій і статус суддів»
встановлена гарантія матеріального
забезпечення судді у відставці, яка не
може бути знівельована в зв'язку з тим,
що органи влади України не встановили
порядку, за яким зазначена гарантія
повинна бути дотримана.

Право на виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у розмірі
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді врегульовано
пунктом 8 Рішення Конституційного Суду
України від 3 червня 2013 року у справі №
1-2/2013, і виникає з 5 червня 2013 року.

Враховуючи вище наведене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в Червонозаводському
районі м. Харкова про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про здійснення
подальшої виплати довічного грошового
утримання судді у відставці з
урахуванням ч.3 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» та
Рішення № 3-рп/2013 Конституційного Суду
України та зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Червонозаводському районі м. Харкова
надалі самостійно робити перерахунок
та виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1, виходячи з збільшення розміру
заробітної плати працюючого на посаді
судді Червонозаводського районного
суду м. Харкова, суд вважає їх
необґрунтованими та безпідставними,
оскільки судове рішення повинно бути
наслідком чинного правового
регулювання, а ця частина вимог
спрямована на майбутнє зобов'язання
відповідача вчиняти дії, у здійсненні
яких відповідачем відмовлено не було.
На теперішній час у суду немає підстав
вважати, що в подальшому відповідачем
буде порушуватись право позивача на
нарахування та виплату належного йому
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 6, 11, 70, 71, 94, 158-63, 183-2, 254, 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Червонозаводському районі м. Харкова
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Червонозаводському районі міста
Харкова в перерахунку ОСОБА_1 судді
Червонозаводського районного суду м.
Харкова у відставці щомісячного
довічного грошового утримання,
відповідно до ч.4 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України Червонозаводському
районі міста Харкова здійснити судді
Червонозаводського районного суду м.
Харкова у відставці - ОСОБА_1
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
з 01.12.2013 року до надання нової довідки у
разі підвищення грошового утримання
працюючого на відповідній посаді судді
та виплатити недоотримані ним кошти за
цей час, відповідно до ч.3 ст.138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» та Рішенню № 3-рп/2013
Конституційного Суду України, на
підставі довідок про заробітну плату
для обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 15.01.2014 №96/14 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Держаного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати
судового збору у розмірі 114 грн. 70 коп.

Допустити негайне виконання постанови
суду у межах суми стягнення за один
місяць.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Червонозаводський районний суд м.
Харкова протягом 10 днів з дня отримання
копії постанови шляхом подання
апеляційної скарги. Постанова набуває
чинності в порядку ст. 254 КАС України.

СУДДЯ -