Справа № 826/2545/13а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/36170/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:
Вербицької О.В.

суддів:
Маринчак Н.Є.

Муравйова О.В.

за участю секретаря:
Горголь І.С.

представників:

позивача: Махиня М.В.

відповідача: Маісурадзе З.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.04.2013 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.06.2013 року

у справі № 826/2545/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нокіа Сіменс
Нетворкс Україна»

до Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів - Центральний
офіс з обслуговування великих
платників

про скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нокіа Сіменс
Нетворкс Україна» (далі по тексту -
позивач, ТОВ «Нокіа Сіменс Нетворкс
Україна») звернулось з позовом до
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників (далі
по тексту - відповідач) про скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.04.2013 року адміністративний позов
задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.06.2013 року
апеляційну скаргу відповідача
залишено без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін.

Відповідач, не погоджуючись з
вищевказаними рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у
касаційному порядку, просить скасувати
з мотивів порушення норм матеріального
та процесуального права та прийняти
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ
«Нокіа Сіменс Нетворкс Україна»,
посилаючись на те, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, просить
касаційну скаргу Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників залишити без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представників сторін, дослідивши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, суд касаційної
інстанції дійшов висновку щодо
наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на додану вартість
ТОВ «Нокіа Сіменс Нетворкс Україна» з
питання відображення у податковому
кредиті, послуг, отриманих від
нерезидента, місце постачання яких
знаходиться на митній території
України за листопад 2012 року, за
результатами якої складено акт від
26.12.2012 року №1494/39-20/34832181.

В акті перевірки зазначено, що
позивачем порушено п. 198.2 ст. 198
Податкового кодексу України, а саме:
завищено податковий кредит на суму 2 558
029, 00 грн., що призвело до заниження
податку на додану вартість на суму 2 558
029, 00 грн.

Крім того, в акті перевірки зазначено,
що в рядку 12.4 (послуги, отримані від
нерезидента, місце постачання яких
знаходяться на митній території
України), колонки Б, розділу 2
«Податковий кредит» ТОВ «Нокіа Сіменс
Нетворкс Україна» відображено суму
податку на додану вартість у сумі 2 890 914
грн., яка у податковій декларації з
податку на додану вартість
попереднього звітного періоду (жовтень
2012 раку) у рядку 7 (послуги, отримані від
нерезидента, місце постачання яких
знаходяться на митній території
України), колонки Б, розділу 1
«Податкові зобов'язання» відображена
підприємством в сумі - 332 885 грн.

На підставі висновків, що викладені в
акті перевірки, податковим органом
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 17.01.2013 року №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 2 558 029 грн. та
нараховано штрафні (фінансові) санкції
у розмірі 639 507,25 грн.

За результатами адміністративного
оскарження, зазначене податкове
повідомлення-рішення податковим
органом залишено без змін, а скаргу
позивача без задоволення.

Суди першої та апеляційної інстанцій
визнали необґрунтованими такі
висновки податкового органу, з чим
погоджується суд касаційної інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Згідно абз. 3 п. 198.6 ст. 198 ПК України у
разі якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Відповідно до п. 208.2 ст. 208 ПК України
отримувач послуг, що постачаються
нерезидентами, місце постачання яких
розташоване на митній території
України, нараховує податок за основною
ставкою податку на базу оподаткування,
визначену згідно з пунктом 190.2 статті 190
цього Кодексу.

При цьому отримувач послуг - платник
податку у порядку, визначеному статтею
201 цього Кодексу, складає податкову
накладну із зазначенням суми
нарахованого ним податку, яка є
підставою для віднесення сум податку
до податкового кредиту у встановленому
порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, та
було встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач у рядку 12.4
податкової декларації з податку на
додану вартість за листопад 2012 року
вказав суму ПДВ, що була нарахована з
вартості послуг отриманих від
нерезидентів, місце постачання яких
розташоване на митний території
України в сумі 2 890 914 грн.

Ця сума складається з сум ПДВ, що були
включені до податкових зобов'язань у
рядку 7 податкової декларації ТОВ
«Нокіа Сіменс Нетворкс Україна» за
вересень 2012 року, в сумі 2 558 029 грн. та за
жовтень 2012 року, в сумі 332 885 грн.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку, що позивач
правомірно скористався своїм правом на
податковий кредит відповідно до вимог
п. 198.6 ст. 198 ПК України в межах 365
календарних днів.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що саме за вищевказаних
обставин справи, суди першої та
апеляційної інстанцій вірно
застосували норми матеріального права,
отже, прийняте податковим органом
спірне рішення є неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно.

В свою чергу, доводи касаційної скарги
не відповідають фактичним обставинам
справи та спростовуються
вищезазначеними нормами права, отже,
відсутні підстави для її задоволення.

За таких обставин, касаційна скарга
відповідача підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.04.2013 року та ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25.06.2013 року залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210, 214-215, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 01.04.2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.06.2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька Судді
Н.Є. Маринчак О.В. Муравйов