Справа № 812/1951/14
Суддя: І.А. Гончарова
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 квітня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1951/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Гончарова І.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Прокурора Білокуракінського
району Лунганської області до
Лозно-Олександрівської селищної ради
Білокуракінського району Луганської
області про зобов'язання вчинити певні
дії,-

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2014 року на адресу Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Прокурора Білокуракінського району
Лунганської області до
Лозно-Олександрівської селищної ради
Білокуракінського району Луганської
області про зобов'язання вчинити певні
дії.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що прокуратурою
Білокуракінського району, з залученням
фахівців Державної екологічної
інспекції в Луганській області,
відповідно до постанови від 06.03.2014 року
№21-вих-14 проведено перевірку щодо
дотримання законодавства у сфері
поводження з відходами на території
Лозно-Олександрівської селищної ради
Білокуракінського району Луганської
області. В ході проведення перевірки
встановлено, що в порушення норм закону
не організовано роздільне збирання
корисних відходів. Полігон твердих
побутових відходів відсутній.
Документи стосовно розміщення
полігону твердих побутових відходів не
розроблено. У зв'язку з чим позивач
просить:

- визнати протиправною
бездіяльність Лозно-Олександрівської
селищної ради Білокуракінського
району Луганської області щодо
визначення місць розміщення твердих
побутових відходів;

- зобов'язати
Лозно-Олександрівську селищну раду
Білокуракінського району Луганської
області оформити документи, що
посвідчують право користування або
володіння земельною ділянкою під
розміщення полігону твердих побутових
відходів;

- зобов'язати
Лозно-Олександрівську селищну раду
Білокуракінського району Луганської
області розробити проектно-технічну
документацію на розміщення та
експлуатацію полігону твердих
побутових відходів;

- зобов'язати
Лозно-Олександрівську селищну раду
Білокуракінського району Луганської
області отримати спеціальний паспорт
на місце видалення твердих побутових
відходів, організувати збирання та
видалення побутових відходів виключно
на створений, відповідно до вимог
чинного законодавства, полігон для їх
захоронення, а також організувати
роздільне збирання відходів;

- зобов'язати
Лозно-Олександрівську селищну раду
Білокуракінського району Луганської
області отримати дозвіл на розміщення
та ліміти на утворення та розміщення
відходів на 2014 рік та впровадити
ведення первинного обліку відходів за
встановленою формою 1-ВТ.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, просив розглянути
дану адміністративну справу в
письмовому провадженні.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, надіслав заяву
про визнання позову та розгляд справи
за його відсутністю.

Враховуючи положення пункту 6 статті 128
КАС України суд вважає за можливе
розглянути дану справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд
приходить до наступного.

Прокуратурою Білокуракінського
району, з залученням фахівців
Державної екологічної інспекції в
Луганській області, відповідно до
постанови від 06.03.2014 року №21-вих-14
проведено перевірку щодо дотримання
законодавства у сфері поводження з
відходами на території
Лозно-Олександрівської селищної ради
Білокуракінського району Луганської
області (а.с.7-8).

За результатами вказаної перевірки
складено акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
Лозно-Олександрівської селищної ради
Білокуракінського району Луганської
області від 06.03.2014 року (а.с.10-11) та
встановлено, що полігон твердих
побутових відходів на території
Лозно-Олександрівської селищної ради
Білокуракінського району Луганської
області відсутній. Документи стосовно
розміщення полігону твердих побутових
відходів не розроблено; тверді
побутові відходи вивозяться на
несанкціоноване стихійне
сміттєзвалище площею 0,5 га, що
знаходиться на земельній ділянці
контур №503 за межами селища
Лозно-Олександрівка; охорона
сміттєзвалища відсутня; відходи
розміщуються безсистемно, без
дотримання технологічного процесу
захоронення відходів; первинний облік
згідно вимог наказу Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища № 342 від 07.07.2008 року по
затвердженим типовим формам первинної
облікової документації №1-ВТ «Облік
відходів та пакувальних матеріалів і
тари» не здійснюється, що є порушенням
ст..17 ЗУ «Про відходи».

Перевіркою встановлено, що рішенням
Лозно-Олександрівської селищної ради
№ 4/6 від 21.11.2002 року затверджено місце
вибору земельної ділянки для
розташування полігону видалення
твердих побутових відходів, яке
розташоване в урочищі контур № 503 за
межами селища Лозно-Олександрівка
(а.с.9).

Згідно інформації відділу
Держземагентства у Білокуракинському
районі земельна ділянка площею 0,5 га
(контур 503) відноситься до земель
державної форми власності (резервний
фонд) (а.с.12).

Однак документи, що посвідчують право
користування або володіння земельною
ділянкою під вказаним сміттєзвалищем у
встановленому законом порядку не
оформлені, що є порушенням ст..125
Земельного кодексу України, якою
визначено, що право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Виявлені за результатами перевірки
порушення свідчать, що
Лозно-Олександрівською селищною радою
не вживаються заходи щодо виконання
вимог законодавства у сфері поводження
з відходами.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч.1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 18 КАС України, окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, обласна
рада, Київська або Севастопольська
міська рада, їх посадова чи службова
особа, крім випадків, передбачених цим
Кодексом, та крім справ з приводу їхніх
рішень, дій чи бездіяльності у справах
про адміністративні проступки та
справ, які підсудні місцевим загальним
судам як адміністративним судам.

Суб'єкти владних повноважень,
відповідно до ч. 3 ст. 6 КАС України,
мають право звернутися до
адміністративного суду у випадках,
передбачених Конституцією та законами
України. У випадках, установлених
законом, до суду можуть звертатися
органи та особи, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб (ч.2 ст. 6 КАС України).

Законом України «Про прокуратуру» №
1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) визначені повноваження
органів прокуратури (далі - Закон № 1789).

Статтею 20 Закону № 1789 визначено, що при
виявленні порушень закону прокурор у
межах своєї компетенції має право
звертатися до суду в передбачених
законом випадках.

Правові, економічні та соціальні
основи організації охорони
навколишнього природного середовища
передбачені Законом України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» № 1264-ХІІ від 25.06.1991 року.

Відповідно до ст. 55 даного Закону
розміщення відходів дозволяється лише
за наявності спеціального дозволу на
визначених місцевими радами
територіях у межах установлених
лімітів з додержанням санітарних і
екологічних норм способом, що
забезпечує можливість їх подальшого
використання як вторинної сировини і
безпеку для навколишнього природного
середовища та здоров'я людей.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України
визначено, що право власності на
земельну ділянку посвідчується
державним актом, крім випадків,
визначених частиною другою цієї
статті. Право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державним актом на право постійного
користування земельною ділянкою.

У преамбулі Закону України «Про
відходи» № 187/98-ВР від 05.03.1998 року (у
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин) визначені
правові, організаційні та економічні
засади діяльності, пов'язаної із
запобіганням або зменшенням обсягів
утворення відходів, їх збиранням,
перевезенням, зберіганням,
сортуванням, обробленням, утилізацією
та видаленням, знешкодженням та
захороненням, а також з відверненням
негативного впливу відходів на
навколишнє природне середовище та
здоров'я людини на території.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
відходи» визначено, що до основних
напрямів державної політики щодо
реалізації зазначених принципів
належить обов'язковий облік відходів
на основі їх класифікації та
паспортизації.

Порядок здійснення такого обліку
визначений наказом Міністерства
охорони навколишнього середовища
України № 342 від 07.07.2008 року «Про
затвердження типової форми первинної
облікової документації № 1-вт». Облік
відходів та пакувальних матеріалів і
тари" та Інструкції щодо її заповнення".

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» №
280/97-ВР від 21.05.1997 року (у редакції чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) до виключної
компетенції сільських, селищних,
міських рад відносяться питання щодо
надання відповідно до законодавства
згоди на розміщення на території села,
селища, міста нових об'єктів, у тому
числі місць чи об'єктів для розміщення
відходів, сфера екологічного впливу
діяльності яких згідно з діючими
нормативами включає відповідну
територію. Статтею 33 вказаного Закону
визначено що до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належать визначення території для
розміщення відходів відповідно до
законодавства.

Відповідно до вимог цього ж Закону
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, ним та іншими законами до їх
відання.

До відання виконавчих органів
сільських, селищних та міських рад
згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про
місцеве самоврядування» належить
підготовка і подання на затвердження
ради проектів місцевих програм охорони
довкілля, участь у підготовці
загальнодержавних і регіональних
програм охорони довкілля, визначення
території для розміщення відходів.

Органи місцевого самоврядування у
сфері поводження з відходами
забезпечують відповідно до ст. 21 Закону
України «Про відходи»: а) виконання
вимог законодавства про відходи; б)
розроблення та затвердження схем
санітарного очищення населених
пунктів; в) організацію збирання і
видалення побутових відходів, у тому
числі відходів дрібних виробників,
створення полігонів для їх
захоронення, а також організацію
роздільного збирання корисних
компонентів цих відходів; г)
затвердження місцевих і регіональних
програм поводження з відходами та
контроль за їх виконанням; д) вжиття
заходів для стимулювання суб'єктів
господарювання, які здійснюють
діяльність у сфері поводження з
відходами; е) вирішення питань щодо
розміщення на своїй території об'єктів
поводження з відходами; є) координацію
діяльності суб'єктів підприємницької
діяльності, що знаходяться на їх
території, в межах компетенції; з)
здійснення контролю за раціональним
використанням та безпечним
поводженням з відходами на своїй
території; и) ліквідацію
несанкціонованих і неконтрольованих
звалищ відходів; і) сприяння
роз'ясненню законодавства про відходи
серед населення, створення необхідних
умов для стимулювання залучення
населення до збирання і заготівлі
окремих видів відходів як вторинної
сировини ї) здійснення інших
повноважень відповідно до законів
України; й) надання згоди на розміщення
на території села, селища, міста місць
чи об'єктів для зберігання та
захоронення відходів, сфера
екологічного впливу функціонування
яких згідно з діючими нормативами
включає відповідну
адміністративно-територіальну
одиницю; к) надання дозволів на
будівництво або реконструкцію об'єкта
поводження з відходами на відповідній
території селища або міста у порядку,
визначеному законом; л) надання
дозволів на експлуатацію об'єкта
поводження з небезпечними відходами на
відповідній території селища або міста
у порядку, визначеному законом; м)
здійснення контролю за додержанням
юридичними та фізичними особами вимог
у сфері поводження з виробничими та
побутовими відходами відповідно до
закону та розгляд справ про
адміністративні правопорушення або
передача їх матеріалів на розгляд
інших державних органів у разі
порушення законодавства про відходи.

Відповідно до ст. 33 цього ж Закону,
зберігання та видалення відходів
здійснюються відповідно до вимог
екологічної безпеки та способами, що
забезпечують максимальне використання
відходів чи передачу їх іншим
споживачам (за винятком захоронення).

На кожне місце чи об'єкт зберігання або
видалення відходів складається
спеціальний паспорт, в якому
зазначаються найменування та код
відходів (згідно з державним
класифікатором відходів), їх
кількісний та якісний склад,
походження, а також технічні
характеристики місць чи об'єктів
зберігання чи видалення і відомості
про методи контролю та безпечної
експлуатації цих місць чи об'єктів.

Видалення відходів здійснюється
відповідно до встановлених
законодавством вимог екологічної
безпеки з обов'язковим забезпеченням
можливості утилізації чи захоронення
залишкових продуктів за погодженням з
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
санітарного та епідемічного
благополуччя населення.

Зберігання та видалення відходів
здійснюються в місцях, визначених
органами місцевого самоврядування з
врахуванням вимог земельного та
природоохоронного законодавства, за
наявності спеціальних дозволів, у яких
визначені види та кількість відходів,
загальні технічні вимоги, заходи
безпеки, відомості щодо утворення,
призначення, методів оброблення
відповідно до встановлених лімітів та
умови їх зберігання.

Визначені для зберігання та видалення
відходів місця чи об'єкти повинні
використовуватися лише для заявлених
на одержання дозволу відходів.

Забороняється змішування чи
захоронення відходів, для утилізації
яких в Україні існує відповідна
технологія.

Забороняється несанкціоноване
скидання і розміщення відходів, у тому
числі побутових, у підземних
горизонтах, на території міст та інших
населених пунктів, на територіях
природно-заповідного фонду, на землях
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення, в межах водоохоронних зон
та зон санітарної охорони водних
об'єктів, в інших місцях, що може
створювати небезпеку для
навколишнього природного середовища
та здоров'я людини. Захоронення
відходів у надрах допускається у
виняткових випадках за результатами
спеціальних досліджень з дотриманням
стандартів, норм і правил, передбачених
законодавством України.

Системний аналіз вищезазначених норм
дозволяє зробити висновок, що
розміщення відходів дозволяється лише
за наявності спеціального дозволу на
визначених місцевими радами
територіях у межах установлених
лімітів, з додержанням санітарних і
екологічних норм, та способом, що
забезпечує можливість їх подальшого
використання як вторинної сировини і
безпеку для навколишнього природного
середовища та здоров'я людей.

Відповідно до Постанови Кабінету
міністрів України № 2034 від 01.11.1999 року
«Про затвердження Порядку ведення
державного обліку та паспортизації
відходів» паспортизація відходів -
процес послідовного збирання,
узагальнення та зберігання відомостей
про кожний конкретний вид відходів, їх
походження, технічні, фізико-хімічні,
технологічні, екологічні, санітарні,
економічні та інші показники, методи їх
вимірювання і контролю, а також про
технології їх збирання, перевезення,
зберігання, оброблення, утилізації,
видалення, знешкодження і захоронення.

Правилами експлуатації полігонів
побутових відходів, затвердженими
наказом Міністерства з питань
житлово-комунального господарства № 435
від 01.12.2010 року та зареєстрованими в
Міністерстві юстиції України 22.12.2010
року № 1307/18602, передбачено, що
відповідно до ДБН В.2.4-2-2005 «Полігони
твердих побутових відходів. Основи
проектування» на кожен полігон
побутових відходів має бути
розроблений, погоджений та
затверджений проект, що включає
санітарно-технічний паспорт. Роботи на
полігонах побутових відходів
виконуються відповідно до
затвердженого проекту (пункт 1.8 Правил).

Згідно з ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Предметом доказування відповідно до ч.
1 ст. 138 КАС України є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Відповідно до наявних у справі доказів,
судом встановлено, що відповідачем
через відділ діловодства та обліку
звернень громадян надано до суду
документи, щодо виконання припису
Державної екологічної інспекції у
Луганській області від 06.03.2014 року, та
розроблено план
організаційно-технічних заходів щодо
усунення виявлених порушень
природоохоронного законодавства
(а.с.36-82), а також заяву про визнання
позовних вимог (а.с.34).

Відповідно до статті 136 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідач може визнати
адміністративний позов протягом
всього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. Якщо визнання
адміністративного позову викладено в
адресованій суду письмовій заяві, ця
заява приєднується до справи.

З урахуванням приписів статті 112 КАС
України у разі повного визнання
відповідачем адміністративного позову
і прийняття його судом приймається
постанова суду про задоволення
адміністративного позову.

Під час розгляду даної справи знайшло
своє підтвердження те, що
вищезазначені положення чинного
законодавства відповідачем - не
дотримані, і жодної з вищенаведених
умов поводження з твердими побутовими
відходами - не виконано, документів, що
посвідчують право користування або
володіння земельною ділянкою для
розміщення твердих побутових відходів,
- не оформлено, спеціального паспорту
та дозволу із зазначенням виду та
кількості відходів, встановленням
лімітів, та визначення умов зберігання
відходів, - не отримано.

Враховуючи встановлені фактичні
обставини справи та вищенаведені норми
діючого законодавства, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги законні,
обґрунтовані, їх визнання відповідачем
не порушує чиїх-небудь прав та
інтересів, відтак такі підлягають
задоволенню повністю.

Судові витрати у відповідності до
вимог до ст. 94 КАС України з відповідача
не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 50, 71, 86, 143, 158-163, 167
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Прокурора
Білокуракінського району Луганської
області до Лозно-Олександрівської
селищної ради Білокуракінського
району Луганської області про
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Лозно-Олександрівської селищної ради
Білокуракінського району Луганської
області щодо визначення місць
розміщення твердих побутових відходів.

Зобов'язати Лозно-Олександрівську
селищну раду Білокуракінського району
Луганської області оформити документи,
що посвідчують право користування або
володіння земельною ділянкою під
розміщення полігону твердих побутових
відходів.

Зобов'язати Лозно-Олександрівську
селищну раду Білокуракінського району
Луганської області розробити
проектно-технічну документацію на
розміщення та експлуатацію полігону
твердих побутових відходів.

Зобов'язати Лозно-Олександрівську
селищну раду Білокуракінського району
Луганської області отримати
спеціальний паспорт на місце видалення
твердих побутових відходів,
організувати збирання та видалення
побутових відходів виключно на
створений, відповідно до вимог чинного
законодавства, полігон для їх
захоронення, а також організувати
роздільне збирання відходів.

Зобов'язати Лозно-Олександрівську
селищну раду Білокуракінського району
Луганської області отримати дозвіл на
розміщення та ліміти на утворення та
розміщення відходів на 2014 рік та
впровадити ведення первинного обліку
відходів за встановленою формою 1-ВТ.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 10 квітня 2014 року.

Суддя
І.А. Гончарова