Справа № 2а-4832/09/1370
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 р.
Справа № 49358/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького
В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
в Сокальському районі Львівської
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 21
квітня 2011 року у справі за позовом
Державної податкової інспекції в
Сокальському районі Львівської
області до Державного відкритого
акціонерного товариства «Шахта
«Надія» про стягнення податкового
боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція в
Сокальському районі Львівської
області звернулась до суду з позовом,
яким просила прийняти рішення про
примусове стягнення з активів платника
податків Державного відкритого
акціонерного товариства «Шахта
«Надія» суму 818478,00 гривень в рахунок
погашення його податкового боргу.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 21 квітня 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив позивач, вважає, що вона
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги повністю. На
обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що відповідач
неналежним чином виконує вимоги щодо
сплати податків та зборів передбачених
Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами». Так, відповідачем подано
декларацію з податку на додану
вартість від 17.02.2009 року № 4080, в якій до
сплати визначено податкове
зобов'язання в сумі 818478,00 грн. Граничний
термін сплати по вказаній декларації
сплив 02.03.2009 року. Однак, узгоджена сума
податкового зобов'язання в граничний
термін відповідачем не сплачена.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
заперечення на апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (далі Закон № 2181-ІІІ), який був
чинним на час виникнення спірних
правовідносин, визначено порядок
сплати зобов'язань платників податків,
зокрема п. 1.2 ст. 1 цього закону
зобов'язано платника податків сплатити
до бюджетів або державних цільових
фондів відповідну суму коштів у
порядку та у строки, визначені цим
Законом або іншими законами України.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ
податкове зобовязання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації.

Згідно з п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону №
2181-ІІІ, податкове зобовязання платника
податків нараховане контролюючим
органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3
ст. 4 цього Закону, вважається
узгодженим у день отримання платником
податків податкового повідомлення, за
винятком випадків, визначених п.п. 5.2.2
цього пункту.

Податковим боргом (недоїмкою), у
відповідності до п. 1.3 ст. 1 цього ж
Закону, вважається податкове
зобовязання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобовязання.

Пунктом 7.7 ст. 7 даного Закону
визначений принцип рівності бюджетних
інтересів. А саме установлено, що
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Згідно з п. 6 ст. 7 Закону України «Про
Національний банк України»
Національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 «Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті», затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року № 22,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 29 березня 2004 року за № 377/8976,
кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі платіжних
вимог стягувачів у разі примусового
списання коштів згідно з главою 5 цієї
Інструкції.

При цьому, згідно з п. 3.8 зазначеної
Інструкції реквізит «Призначення
платежу» платіжного доручення
заповнюється платником так, щоб
надавати повну інформацію про платіж
та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Виходячи із аналізу вказаних норм,
колегія суддів зазначає, що норми
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» передбачено пріоритет
погашення податкового боргу перед
сплатою податкових зобов'язань по
відповідному податку. Разом з тим,
вищезазначені норми цього ж Закону
України не встановлюють порядок та
черговість (а також право) зарахування
податковими органами платежів, що
направлені платниками податків та
мають цільове призначення, вказане у
відповідних платіжних дорученнях, та
не встановлюють відповідний порядок
для примусового стягнення податковим
органом добровільно сплачених
платником податків сум податкового
зобов'язання для погашення податкового
боргу, що виник раніше.

При цьому, положенням пп. 16.3.3 п. 16.3 ст. 16
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» податковим органам було
надано право розподілу суми, сплаченої
платником податків в рахунок погашення
податкового боргу (який відповідно до
п.1.3 Закону включає суму пені) на суму,
що спрямовується на погашення такого
податкового боргу (його частини), та
суму, що спрямовується на погашення
пені, нарахованої на суму такого
погашеного податкового боргу (його
частини) за умови, що платником
податків при сплаті податкового боргу
у відповідному платіжному дорученні не
було окремо визначені суми, що
спрямовуються на погашення
податкового боргу, та окремо суми, що
спрямовується на погашення пені,
нарахованої на суму такого погашеного
податкового боргу; або, якщо визначення
відповідних сум боргу та пені
платником податків було зроблено з
порушенням відповідної пропорції.

Крім того, норми пп. 8.6.2 п. 8.6 ст. 8 даного
Закону з урахуванням положень п. «б» пп.
8.6.1 п. 8.6 цієї статті не встановлюють
заборону для платників податків щодо
розпорядження своїми оборотними
коштами, зокрема для сплати поточних
податкових зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем подано декларацію з
податку на додану вартість від 17.02.2009
року № 4080, в якій до сплати визначено
податкове зобов'язання в сумі 818478,00 грн.

При здійсненні позивачем аналізу
картки особового рахунку платника
податків, яка ведеться ДПІ в
Сокальському районі, встановлено, що
станом на 21.07.2009 року податковий борг
Державного відкритого акціонерного
товариства «Шахта «Надія», який виник
внаслідок несплати самостійно
визначеної суми податкового
зобов'язання згідно податкової
декларації з ПДВ від 17.02.2009 року № 4080
становить 818478,00 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
помилковість та необґрунтованість
таких доводів позивача, виходячи з
наступного.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Отже, як правильно встановив суд першої
інстанції, на час виникнення
правовідносин не було передбачено
права податкового органу за власною
ініціативою (примусово та без згоди на
те платника податку) направляти кошти
такого платника податків, сплачених
ним для погашення податкових
зобов'язань (і про це зазначається
платником податків у відповідному
платіжному дорученні), для погашення
заборгованості.

При цьому, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» передбачений спосіб
примусового стягнення активів
платника податків для погашення його
податкового боргу - виключно за
рішенням суду.

Державне відкрите акціонерне
товариство «Шахта «Надія» надало суду
докази, а саме копії платіжних доручень
від 02 березня 2009 року (а.с.47)та від 30
листопада 2009 року (а.с.48), які свідчать
про своєчасну та повну сплату ним
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за січень 2009 року. В
зазначених платіжних дорученням
позивачем чітко вказано призначення
платежів.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позову, оскільки зміна
призначення платежів за наданими до
матеріалів справи платіжними
дорученнями здійснена податковим
органом поза межами наданих
законодавством повноважень.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Сокальському
районі Львівської області залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 21 квітня 2011
року у справі № 2а-4832/09/1370 за позовом
Державної податкової інспекції в
Сокальському районі Львівської
області до Державного відкритого
акціонерного товариства «Шахта
«Надія» про стягнення податкового
боргу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький