Справа № 2-а-2214/12/1521
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р. Справа № 2-а-2214/12/1521

Категорія: 10.4.2 Головуючий в 1 інстанції:
Гандзій Дмитро Миколайович

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.при
секретаріПолянській А.М.

за участю сторін: ПозивачОСОБА_5
(паспорт)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на Постанову
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 28 травня 2012 року
по справі за позовом ОСОБА_5 в інтересах
та від імені ОСОБА_6 до Новодолинської
сільської ради Овідіопольського
району Одеської області про скасування
рішення органу місцевого
самоврядування і зобов'язання вчинити
певні дії, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду в
інтересах та від імені ОСОБА_6 з позовом
до Новодолинської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області про скасування рішення органу
місцевого самоврядування і
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Овідіопольського
районного суду Одеської області від 28
травня 2012 року в задоволені позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на те, що
рішення суду першої інстанції є
необґрунтованим, незаконним та
прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Відповідно до ст. 4 Європейської Хартії
місцевого самоврядування (Страсбург,
15.10.1985 p.), ратифіковану Законом України
№ 452/97-ВР від 15.07.1997 р. - головні
повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом. Однак це
положення не перешкоджає наділенню
органів місцевого самоврядування
повноваженнями і функціями для
спеціальних цілей відповідно до
закону. Органи місцевого
самоврядування в межах закону мають
повне право вільно вирішувати будь-яке
питання, яке не вилучене із сфери
їхньої компетенції і вирішення якого
не доручене жодному іншому органу.
Повноваження, якими наділяються органи
місцевого самоврядування, як правило,
мають бути повними і виключними. Вони
не можуть скасовуватися чи
обмежуватися іншим, центральним або
регіональним органом, якщо це не
передбачене законом.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» від 21.05.1997
року № 280/97-ВР, передбачено, що до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать,
зокрема, облік громадян, які відповідно
до законодавства потребують
поліпшення житлових умов, розподіл та
надання відповідно до законодавства
житла, що належить до комунальної
власності, вирішення питань щодо
використання нежилих приміщень,
будинків і споруд, що належать до
комунальної власності, сприяння
розширенню житлового будівництва,
подання громадянам, які мають потребу в
житлі, допомоги в будівництві житла, в
отриманні кредитів, у тому числі
пільгових, та субсидій для будівництва
чи придбання житла, подання допомоги
власникам квартир (будинків) в їх
обслуговуванні та ремонті, сприяння
створенню об'єднань співвласників
багатоквартирних будинків, реєстрація
таких об'єднань.

Крім цього, згідно із ст. 34 вказаного
Закону, до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать, зокрема: забезпечення
здійснення передбачених
законодавством заходів щодо
поліпшення житлових і
матеріально-побутових умов інвалідів,
ветеранів війни та праці, громадян,
реабілітованих як жертви політичних
репресій, військовослужбовців, а також
військовослужбовців, звільнених у
запас або відставку, сімей, які
втратили годувальника, багатодітних
сімей, громадян похилого віку.

Статтею 144 Конституції України
передбачено форми та засоби реалізації
права територіальних громад на місцеве
самоврядування та зазначено, що органи
місцевого самоврядування в межах
повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.
Рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законом України зупиняється у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Статтею 11 Закону України «Про житловий
фонд соціального призначення» від
12.01.2006 року № 3334-ІV, право позачергового
отримання квартир або садибних
(одноквартирних) жилих будинків із
житлового фонду соціального
призначення, за наявності в них права
на отримання такого житла, мають:
інваліди війни та особи, прирівняні до
них законом, - протягом двох років з дня
взяття на соціальний квартирний облік,
а з них інваліди І групи з числа
учасників бойових дій на території
інших держав - протягом року, особи, на
яких поширюється чинність Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» -
протягом двох років з дня взяття на
соціальний квартирний облік, колишні
малолітні (яким на момент ув'язнення не
виповнилося 14 років) в'язні
концентраційних таборів, гетто та
інших місць примусового тримання, які
визнані інвалідами від загального
захворювання, трудового каліцтва та з
інших причин, дружини (чоловіки)
померлих жертв нацистських
переслідувань, визнаних за життя
інвалідами від загального
захворювання, трудового каліцтва та з
інших причин, які не одружилися вдруге,
особи, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, категорії І
та II, - протягом року з дня взяття на
соціальний квартирний облік,
діти-сироти та діти, позбавлені
батьківського піклування, після
завершення перебування у відповідних
закладах для таких дітей, дитячому
будинку сімейного типу, прийомній сім'ї
або завершення терміну піклування над
такими дітьми та в разі відсутності в
таких дітей права на житло, а також
особи з їх числа при завершенні ними
строкової служби у ЗСУ або при
поверненні їх з установ, які виконують
покарання у вигляді позбавлення волі, -
протягом місяця, діти-інваліди, які не
мають батьків або батьки позбавлені
батьківських прав і які проживають в
установах соціального захисту
населення, після досягнення
повноліття, громадяни, незаконно
засуджені і згодом реабілітовані, в
разі неможливості повернення жилого
приміщення, займаного ними раніше,
громадяни, житло яких визнане в
установленому порядку непридатним для
проживання або не підлягає ремонту та
реконструкції, громадяни, з якими
органом місцевого самоврядування було
розірвано договір найму соціального
житла на підставі, визначеній ч. 6 ст. 20
цього Закону, але протягом наступних
трьох років з дня розірвання договору,
сім'ї, які мають п'ятьох і більше дітей,
та у разі народження у однієї жінки
одночасно трьох і більше дітей.

Згідно із п. 2 «Порядку взяття громадян
на соціальний квартирний облік, їх
перебування на такому обліку та зняття
з нього», затвердженою Постановою КМУ
№ 682 від 23.07.2008 p., до заяви про взяття
громадянина на облік додаються такі
документи: довідка про місце
проживання та склад сім'ї за формою,
згідно із додатком № 1, копії
документів, що посвідчують особу
громадянина та членів його сім'ї, копії
довідок про присвоєння
ідентифікаційного номеру
громадянинові та членам його сім'ї,
копії документів, що підтверджують
право громадянина та членів його сім'ї
на надання пільг під час взяття на
облік, довідки про доходи громадянина
та членів його сім'ї за попередній рік,
відомості про вартість майна, що
перебуває у власності громадянина та
членів його сім'ї на момент взяття на
соціальний квартирний облік.

Судом першої інстанції встановлено, що
оспорюваним рішенням Виконкому
Новдолинської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області № 180 від 26.11.2010 р. було вирішено
поставити на квартирну чергу дружину
ОСОБА_6 і сина ОСОБА_7 загиблого афганця
ОСОБА_8 та у зв'язку з відсутністю на
балансі сільської ради житла (а.с. 14).

Позивач у своїй позовній заяві
зазначив, що його загиблий син ОСОБА_8
перебував на квартирній черзі № 2,
посилаючись на довідку Сухолиманської
с/р Овідіопольського району Одеської
області № 289 від 16.11.1999 р. (а.с. 8).

Однак, як встановлено судом першої
інстанції, Новодолинською сільською
радою така довідка не видавалася за
відсутності відповідного рішення
Виконкому Новодолинської сільської
ради про постановку на квартину чергу
загиблого ОСОБА_8, у зв'язку з чим,
видати житло за такою довідкою є
неможливим.

Крім того, судом першої інстанції було
встановлено, що померлий ОСОБА_8 - на
квартирній черзі у Новодолинській
сільській раді не перебував.

Рішенням Одеської обласної ради від
21.09.2000 року було внесено зміни в
адміністративно-територіальний устрій
окремих районів: в Овідіопольському
районі Одеської області утворила
Новодолинську сільську раду з центром
у селі Нова Долина (а.с. 24-28).

Таким чином, судом було встановлено, що
жодного доказу, який підтверджував би
наявність будь-якого документального
підтвердження постановки на
першочергову квартину чергу позивача
не існує.

Відповідно до ст. 69 КАСУ - доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду - надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Згідно із ст. 70 КАСУ, належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування. Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Докази, одержані з
порушенням закону, судом при вирішенні
справи не беруться до уваги. Обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Приписами ст. 71 КАСУ передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтується її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає
хибними та такими, що не відповідають
приписам ст.ст. 69-71 КАСУ посилання
позивача на документи, які нібито
підтверджують право позачергового
отримання соціального житла ОСОБА_6 та
ОСОБА_7

У суді першої інстанції, позивач
посилався як на доказ першочергового
отримання житла його сином ОСОБА_8 у
Новодолинській сільській раді, на усні
розмови з колишнім сільським головою,
яка нібито обіцяла йому отримання
такого житла. Однак, вказане судом не
приймається, так як суперечить нормам
ст.ст. 69-71 КАСУ.

Твердження позивача щодо нібито
свідомої втрати сільською радою
документів на квартирний облік його
родини є хибними і не підтверджені
жодними документальними доказами по
справі.

Крім цього, є безпідставними та
необгрунтованими посилання позивача
на п. 18 ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22.10.1993 р.,
оскільки дія цієї статті поширюється
на інвалідів війни, які мають
відповідний правовий статус, до якого
не відносяться ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та не
мають права на допомогу у будівництві
індивідуальних житлових будинків.

З матеріалів справи вбачається, що в
Новодолинській сільській раді
померлий ОСОБА_8 на квартирній черзі не
перебував, а оспорюване рішення № 180
від 26.11.2010 р. про постановку на
квартирну чергу дружину та сина
загиблого афганця ОСОБА_8, яке було
прийнято на підставі заяви позивача та
звернення голови Овідіопольської РДА,
прийнято у відповідності до норм
чинного законодавства. Відсутність на
балансі сільської ради житла, у зв'язку
з чим, сільська рада не може його надати
терміново, як того вимагає позивач,
підтверджується письмовою відповіддю
позивачу № 02-07/8 від 16.01.2012 р. (а.с. 12).

Не відповідають дійсності і твердження
позивача щодо відсутності у його онука,
сина померлого ОСОБА_7 взагалі житла,
так як вказане спростовується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 27.02.2009 р. (реєстр. № 226),
відповідно до якого, спадкоємцем 19/50
частин житлового будинку з
господарчими та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_8 є його син
ОСОБА_7 (а.с. 56).

Таким чином, документів, що
підтверджують право позачергового
(першочергового) права отримання
соціального житла ОСОБА_6, ОСОБА_7, ні у
суді першої ні у суді апеляційної
інстанції надано не було.

Довідка, на яку посилається позивач, як
на підставу своїх вимог, є
безпідставним і неналежним доказом по
справі, враховуючи відсутність жодного
рішення сільської ради з цього приводу.

Крім того, позивачем не вказані належні
підстави пропуску строку звернення до
суду, передбачені ст.ст. 99, 100 КАС
України, оскільки починаючи з 26.11.2010 р.,
дата прийняття оскаржуваного рішення,
він не звертався до суду, пропустивши
таким чином строк звернення.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, - залишити
без задоволення.

Постанову Овідіопольського районного
суду Одеської області від 28 травня 2012
року по справі № 2-а-2214/12/1521, - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 09
квітня 2014 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль