Справа № 2а-6955/11/1512
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/51694/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Мироненка О.В., Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Департаменту
праці та соціальної політики Одеської
міської ради про визнання
протиправними дій та стягнення
недоотриманих сум одноразової
грошової допомоги, провадження по якій
відкрито

за касаційною скаргою Департаменту
праці та соціальної політики Одеської
міської ради на постанову Київського
районного суду міста Одеси від 26 січня
2012 року та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 18 вересня 2013 року,

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з адміністративним позовом до
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради про
визнання протиправними дій та
стягнення недоотриманих сум
одноразової грошової допомоги.

Вимоги обґрунтовувала тим, що вона є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС та має другу
групу інвалідності, отриману внаслідок
виконання робіт на ЧАЕС, у зв'язку з чим
користується правами та пільгами,
передбаченими Законом України від 28
лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (надалі також - Закон №
796-ХІІ).

Частиною четвертою статті 48
вищезазначеного Закон інвалідам
другої групи, захворювання яких,
пов'язане з Чорнобильською катастрофою
передбачена щорічна виплата на
оздоровлення в розмірі п`яти
мінімальних заробітних плат. Однак в
порушення зазначеної норми
відповідачем разова грошова
компенсація була виплачена у значно
меншому розмірі.

Просила суд визнати протиправними дії
Управління соціального захисту
населення в Київському районі міста
Одеси Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради що
виразилися у виплаті ОСОБА_1 разової
грошової допомоги на оздоровлення у 2011
році відповідно до норм Закону № 796-ХІ в
неповному обсязі, а також стягнути з
відповідача вищезазначену компенсацію
у розмірі 4680,00 гривень.

Постановою Київського районного суду
міста Одеси від 26 січня 2012 року позов
задоволено повністю.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року постанову суду першої
інстанції скасовано, позов задоволено
частково: визнано протиправними дії
відповідача щодо визначення та виплати
щорічної допомоги на оздоровлення за
2011 рік та зобов'язано Департамент праці
та соціальної політики Одеської
міської ради здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до частини
четвертої статті 48 Закону № 796-ХІІ за 2011
рік ОСОБА_1 як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
першої категорії та інваліду другої
групи в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, з урахуванням
проведених виплат за відповідний
період за рахунок коштів Державного
бюджету України.

У касаційній скарзі Департамент праці
та соціальної політики Одеської
міської ради, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального права, просить суд
скасувати їх рішення та прийняти нове,
яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов суди зазначали про
те, що відповідач повинен здійснити
нарахування та виплату пенсій позивачу
виходячи з їх розмірів, встановлених
Законом № 796-ХІІ, а не нормативними
актами Кабінету Міністрів України.

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це не заперечують
сторони, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, внаслідок чого її
визнано інвалідом другої групи.

Відповідно до статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-ХІІ передбачена
щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам першої і другої груп - п'ять
мінімальних заробітних плат, інвалідам
третьої групи - чотири мінімальних
заробітних плати.

Вказаною статтею Закону визначено, що
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Статтею 62 вказаного Закону визначено,
що роз'яснення порядку застосування
цього Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам другої групи 1
категорії - 120 гривень, який не
відповідав розміру, встановленому
законами України.

Відповідно до вимог статті 63 Закону №
796-ХІІ фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Вихідним критерієм обрахунку спірних
сум виплат відповідно до положень
статті 48 вказаного Закону виступала
мінімальна заробітна плата, розмір
якої у зазначений позивачем період
часу встановлювався законом України
про Державний бюджет на відповідний
рік.

Аналогічні вищевикладеним правові
позиції також були підтримані Пленумом
Вищого адміністративного суду України
в пункті 5 постанови від 16 березня 2012
року № 4 «Про судову практику вирішення
адміністративними судами спорів, що
виникають у зв'язку із застосуванням
статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в її
редакції від 25 лютого 2013 року).

Таким чином, суди першої та апеляційної
інстанцій прийшли до правильного і
обґрунтованого висновку про
неправомірність дій Департаменту
праці та соціальної політики Одеської
міської ради та задоволення позовних
вимог в частині зобов`язання
відповідача зробити перерахунок
щорічної виплати на оздоровлення у 2011
році у зв`язку із встановленням їй
інвалідності другої групи в розмірі,
передбаченому статтею 48 № 796-ХІІ, з
розрахунку п`яти мінімальних
заробітних плат з урахуванням
проведених виплат.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та обставин
справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки оскаржені судові рішення
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстав для їх
скасування чи зміни немає.

Керуючись статтями 223- 224, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду
міста Одеси від 26 січня 2012 року та
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий (підпис)
М.І. Смокович

Судді (підписи)

З оригіналом згідно

В.о. помічника судді
М.А. Оксаковська