Справа № 2а/0570/9436/12
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/78432/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Розваляєвої Т.С.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ТОВ "Лемтранс" до Луганської
митниці, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Луганській області про
скасування рішення за касаційною
скаргою Луганської митниці на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 06 вересня
2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2012 року позивач звернувся в суд
із позовом до Луганської митниці,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Луганській області про скасування
рішення.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 06 вересня
2012 року позовну заяву у частині вимог
про визнання протиправними дій
Луганської митниці щодо відмови в
застосуванні митної вартості,
заявленої позивачем у вантажних митних
деклараціях: №702190001/2012/000486 від 15.02.12;
№702190001/2012/000499 від 16.02.12; №702190001/2012/000591
від 21.02.12 залишено без розгляду, у
зв»язку з їх відкликанням.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 06 вересня
2012 року позов задоволено частково.
Скасовано рішення Луганської митниці
про визначення митної вартості від
10.02.2012р. №702190001/2012/000008/1, від 14.02.2012р.
№702190001/2012/000012/1, від 16.02.2012р.
№702190001/2012/000013/1. В задоволені іншої
частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2012
року апеляційну скаргу відповідача
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, відповідач звернулася із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю "Лемтранс"
зареєстровано в якості юридичної особи
на підставі свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи, державна
реєстрація проведена 15.10.1999 р., включено
до Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України за
ідентифікаційним кодом юридичної
особи №30600592, здійснює господарську
діяльність на підставі Статуту.

Відповідно до умов
зовнішньоекономічного контракту №
7К1/70-11 від 23 червня 2011 року (надалі -
Контракт), укладеного між ТОВ "Лемтранс"
(покупець) та ВАТ "Выксунский
металлургический завод" (продавець, РФ)
в особі ВАТ "ОМК-Сталь", продавець
прийняв зобов'язання передати, а
покупець прийняти та оплатити на
умовах DAР "Інкотермс 2010" (станція
Соловей) залізничні колеса, кількість,
строки поставки та ціна яких
зазначаються у специфікаціях, що
додаються до контракту та є його
невід'ємною частиною.

Між сторонами Контракту 13 січня 2012 року
була підписана специфікація № 13,
відповідно до якої продавець
зобов'язується передати у власність
покупця товар "колеса суцільнокатані
діаметром по колу катання 957 мм та з
діаметром посадочного отвору у ступиці
190 мм" кількістю 1106 штук ціною 615 доларів
США за штуку (а.с. 14).

Вартість товару була оплачена на
користь продавця в 100-відсотковому
розмірі шляхом внесення передплати на
підставі рахунку-проформи № 36 від 20.01.12
та підтверджується меморіальним
ордером № 1 від 24.01.12 (а.с. 16).

В межах виконання зазначеного вище
Контракту та специфікації до нього у
лютому 2012 позивачем на митну територію
України в зоні діяльності Луганської
митниці ввозився товар "колеса
залізничні суцільнокатані". Для
проведення митного оформлення цього
товару позивачем через митного брокера
- ПП „Фірма „Ліра-2007" до Луганської
митниці були подані вантажні митні
декларації типу "ІМ 40": №702190001/2012/000339 від
08.02.12, №702190001/2012/000461 від 14.02.12,
№702190001/2012/000511 від 16.02.12. Вартість товару
у всіх випадках визначена декларантом
за першим методом (за ціною угоди) щодо
такого визначення.

До ВМД № 702190001/2012/000339 від 08.02.12
відповідно до відомостей графи 44
позивачем були надані: лист погодження
на здійснення митного оформлення;
транзитна декларація, транспортні
накладні; зовнішньоекономічний
контракт зі специфікацією № 13 та
додатковими угодами № 3 та № 4; інвойси
№ 0200, 0198, 0199; паспорти якості №№500, 497, 499;
експортна декларація країни
відправлення №10408070/310112/0000319 (а.с. 17-30).

На декларації митної вартості (ДМВ-1) до
цієї ВМД у графі „для відміток митного
органу" посадовою особою Луганської
митниці у декларанта були запитані
наступні документи: 1) інформація щодо
підстав заниження ціни товарів (п.4.2
контракту); 2) інші документи за
бажанням декларанта (а.с.39).

На зворотному боці декларації митної
вартості 08.02.12 декларант позивача
зробив написи «Надано додаткові
документи: 1) рахунок-проформа № 36 від
20.01.12; 2) меморіальний валютний ордер № 1
від 24.01.12, 3) угода бн від 23.12.2011 р. 4) лист
ВАТ «ОМК-Сталь» № АКД-ТОР/84-02/26997 від
17.11.2011 р.» та 10.02.12: «надати додаткові
інші документи немає можливості».

Луганською митницею 10.02.2012 року
прийнято рішення про визначення митної
вартості №702190001/2012/000008/1, згідно якого
митна вартість заявленого до митного
оформлення товару "залізничні колеса"
визначена за шостим (резервним) методом
визначення митної вартості (а.с. 40).
Причиною відмови у застосуванні
першого методу, заявленого
декларантом, визначено неподання
необхідних додаткових документів.
Митну вартість визначено на підставі
рівня митної вартості товару, митне
оформлення яких вже здійснено за ВМД
№110010000/2012/000430 від 24.01.12 із розрахунку 670
доларів США за шт.

Того ж дня, Луганською митницею, було
видано Картку відмови у митному
оформленні чи пропуску товарів через
митний кордон України №702190001/1/00052, у
зв'язку з виданням зазначеного вище
рішення про визначення митної вартості
товару (а.с. 41).

Після отримання відповідного дозволу
митниці за заявою від 10.02.12р. № 10/02-3
позивач подав нову ВМД № 702190001/2012/000486
від 15.02.12 зі скоригованою згідно
рішення митниці митною вартістю під
гарантійні зобов'язання шляхом сплати
до державного бюджету суми ПДВ.
Розрахунок сум ПДВ, що підлягали сплаті
до держбюджету наведений в графі 47 ВМД.

До ВМД №702190001/2012/000461 від 14.02.12
відповідно до відомостей графи 44 були
надані: лист погодження на здійснення
митного оформлення;транзитна
декларація, транспортні накладні;
зовнішньоекономічний контракт зі
специфікацією № 13 та додатковими
угодами № 3 та № 4; інвойси № 0263, 0264;
паспорти якості №№ 561, 563; експортні
декларації країни відправлення №№
10408070/050212/0000414, 10408070/050212/0000413 (а.с. 45-55).

На декларації митної вартості (ДМВ-1) до
цієї ВМД у графі „для відміток митного
органу" посадовою особою Луганської
митниці у декларанта були запитані
наступні документи: 1) інформація щодо
підстав заниження ціни на товари
відповідно до п.4.2 контракту; 2) інші
документи за бажанням декларанта (а.с.
56).

На зворотному боці декларації митної
вартості 14.02.12 декларант позивача
зробив напис «надати додаткові інші
документи немає на даний час
можливості».

Луганською митницею 14.02.2012 року
прийнято рішення про визначення митної
вартості №702190001/2012/000012/1, згідно якого
митна вартість заявленого до митного
оформлення товару "залізничні колеса"
визначена за шостим (резервним) методом
визначення митної вартості (а.с. 57).
Причиною відмови у застосуванні
першого методу, заявленого
декларантом, визначено неподання
додаткових документів. Митну вартість
визначено на підставі рівня митної
вартості товару, митне оформлення яких
вже здійснено за ВМД №110010000/2012/000430 від
24.01.12 із розрахунку 670 доларів США за шт.

Того ж дня, Луганською митницею, видано
Картку відмови у митному оформленні чи
пропуску товарів через митний кордон
України №702190001/1/00056, у зв'язку з
виданням зазначеного вище рішення про
визначення митної вартості товару (а.с.
58).

Після отримання відповідного дозволу
митниці за заявою від 14.02.12 № 14/02-1
позивач оформив нову ВМД № 702190001/2012/000499
від 16.02.12 зі скоригованою згідно
рішення митниці митною вартістю під
гарантійні зобов'язання шляхом сплати
до державного бюджету суми ПДВ.
Розрахунок сум ПДВ, що підлягали сплаті
до держбюджету наведений в графі 47 ВМД
(а.с. 60).

До ВМД №702190001/2012/000511 від 16.02.12
відповідно до відомостей у графі 44 були
надані: лист погодження на здійснення
митного оформлення; транзитна
декларація, транспортні накладні;
зовнішньоекономічний контракт зі
специфікацією № 13 та додатковими
угодами № 3 та № 4; інвойси № 0326, 0368;
паспорти якості №№ 630, 642; експортні
декларації країни відправлення №№
10408070/050212/0000463, 10408070/050212/0000486 (а.с. 61-71).

На декларації митної вартості (ДМВ-1) до
цієї ВМД у графі „для відміток митного
органу" посадовою особою Луганської
митниці у декларанта були запитані
наступні документи: 1) інформацію щодо
підстав заниження ціни на товари
згідно п.4.2 контракту;

2) інші документи за бажанням
декларанта (а.с. 72).

На зворотному боці декларації митної
вартості 16.02.12 декларант позивача
зробив напис «надати інші додаткові
документи на даний час немає
можливості».

Луганською митницею 16.02.2012 року
прийнято рішення про визначення митної
вартості №702190001/2012/000013/1, згідно якого
митна вартість заявленого до митного
оформлення товару "залізничні
колеса"визначена за шостим (резервним)
методом визначення митної вартості
(а.с. 73). Причиною відмови у застосуванні
першого методу, заявленого
декларантом, визначено неподання
додаткових документів. Митну вартість
визначено на підставі рівня митної
вартості товару, митне оформлення яких
вже здійснено за ВМД №110010000/2012/000430 від
24.01.12 із розрахунку 670 доларів США за шт.

Того ж дня відповідач, Луганська
митниця, видав картку відмови у митному
оформленні чи пропуску товарів через
митний кордон України №702190001/1/00058 у
зв'язку з виданням зазначеного вище
рішення про визначення митної вартості
товару (а.с. 74).

Після отримання відповідного дозволу
митниці за заявою від 16.02.12 № 16/02-1
позивач оформив нову ВМД № 702190001/2012/000591
від 16.02.12 зі скоригованою згідно
рішення митниці митною вартістю під
гарантійні зобов'язання шляхом сплати
до державного бюджету суми ПДВ.
Розрахунок сум ПДВ, що підлягали сплаті
до держбюджету наведений в графі 47 ВМД
(а.с. 76).

Відповідно до статті 264 МКУ у разі
потреби в підтвердженні заявленої
митної вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки.
Можливість подання додаткових
документів в підтвердження визначеної
митної вартості після здійснення
митного оформлення також передбачена
Порядком випуску товарів у вільний
обіг під гарантійні зобов'язання при
ввезенні їх на митну територію України,
затверджених наказом Держмитслужби
України від 17.03.08 № 230, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 27 березня
2008 р. за N 259/14950

Строк дії гарантійних зобов'язань
становить 90 календарних днів з дати
випуску товару у вільний обіг.

В межах терміну дії гарантійних
зобов'язань у заяві від 05.03.2012р. № 06-03 /12
декларант позивача надав до Луганської
митниці обґрунтування вартості товару
з урахуванням п.4.2. Контракту та лист
ВАТ «ВМЗ» від 27.03.12 № АКД-ТОР/84-02/10047, в
якому виробник підтверджує дійсність
ціни на товар та правила застосування
п. 4.2 Контракту.

Листами від 04.05.2012 року № 3-15/4389 та від
10.05.12 № 3-15/4540 відповідач відмовив у
застосуванні митної вартості,
заявленої декларантом. Підставами для
відмови стало неподання позивачем
додаткових відомостей для
підтвердження заявленої митної
вартості.

Поняття митної вартості визначено
статтею 259 Митного кодексу України (у
редакції на час спірних правовідносин,
надалі - МК України). Згідно з нею митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є їх ціна,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього Кодексу.

Стаття 260 МК України встановлює, що
митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього Кодексу.
Для цілей визначення митної вартості
використовується інформація,
підготовлена у спосіб, сумісний з
принципами бухгалтерського обліку,
прийнятими у відповідній країні і
доцільними для певного методу
визначення митної вартості. Методи
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та умови їх застосування
встановлюються цим Кодексом.

Система визначення митної вартості
товарів ґрунтується на загальних
принципах митної оцінки, прийнятих у
міжнародній практиці.
Міжнародно-правовим стандартом, на
який зорієнтоване українське митне
законодавство, є угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року
(ГАТТ). Згідно до частини 2 статті VII ГАТТ
оцінка ввезеного товару для митних
цілей повинна бути заснована на
дійсній вартості товару, що
обкладається митом, і не повинна
ґрунтуватись на вартості товару
вітчизняного походження або на
довільних чи фіктивних оцінках.

Згідно статті 262 МК України, митна
вартість товарів і метод її визначення
заявляються декларантом митному
органу шляхом подання декларації
митної вартості в порядку та умовах
декларування митної вартості,
визначеними постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.2006р. №1766.

За приписами статті 264 МК України,
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пункт 7 постанови Кабінету Міністрів
України від 20 грудня 2006р. № 1766 "Про
затвердження Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження" (надалі - Порядок)
визначає перелік обов'язкових
документів, які декларант зобов'язаний
подати для підтвердження заявленої
митної вартості, а саме:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Пункт 11 Порядку передбачає, що окрім
обов'язкових документів, декларантом
для підтвердження заявленої митної
вартості оцінюваних товарів також
можуть бути подані й додаткові
документи.

Відповідно до пункту 11 Порядку, що
посадова особа митного органу у графі
"Для відміток митниці" декларації
митної вартості робить запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, із складенням
переліку, зазначає дату і прізвище та
ставить свій підпис. Декларант
ознайомлюється з таким записом,
зазначає під ним дату, прізвище та
ставить свій підпис.

Посадова особа митного органу не має
права вимагати від декларанта
документи, не зазначені у графі "Для
відміток митного органу".

Відповідно до пункту 14 Порядку, якщо
декларантом не подано в установлений
строк додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, митну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

Таким чином, митний орган має право
вимагати необхідні для підтвердження
митної вартості відомості і
уповноважений визначити митну
вартість товарів на підставі наявних
відомостей лише у разі невиконання
декларантом обов"язку надати додаткові
документи.

Враховуючи, що однією з позицій, яка
вимагалася Луганською митницею від
декларанта ТОВ «Лемтранс», є «інші
документи за бажанням декларанта» суд 1
інстанції правильно зазначив, що
ненадання відомостей на таку вимогу не
може бути підставою для виникнення
права на визначення митної вартості у
митного органу.

Судом також встановлено, що на
зворотньому боці декларації митної
вартості ДМВ-1 №702190001/2012/000399 від 08.02.2012р.
(а.с. 39) декларантом позивача зазначено,
що ним на вимогу посадової особи
митного органу надаються:
рахунок-проформа №36 від 20.01.2012р.;
меморіальний ордер №1 від 24.01.2012 року;
угода б/н від 23.12.2011 року; лист ВАТ «ОМК -
Сталь» №АКД-Т01/84-02/26997 від 17.11.2011 року.

Суд, у своєму рішенні вірно вказа на те,
що в частині вимоги Луганської митниці
було виконано. Однак, не зважаючи на це,
відповідач самостійно у рішенні
№702190001/2012/000008/1 від 10.02.2012 року визначена
митна вартість спірного товару.
Підстав неврахування наданих
декларантом позивача документів на
підтвердження заявленої ним митної
вартості митницею не наведено. У
польшому ці документи одразу
додавалися до вантажних митних
декларацій, що підтверджується
зазначенням їх у рядку 44.

Надання додаткових документів
відповідно до п. 11 Порядку є правом, а не
обов'язком декларанта і небажання
надання цих документів не має
наслідком виникнення у митного органу
повноважень на визначення митної
вартості на підставі інших відомостей.

За таких самих підстав суд, вірно не
врахував посилання відповідача на те,
що він вимагав від декларанта позивача:
1. висновків про вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями (ДП
„Укрпромзовнішекспертиза"); 2.
інформації зовнішньоторгівельних
організацій про вартість товару та /
або стровини; 3. інформації щодо
факторів, які мали вплив на зниження
вартості імпортованих товарів; 4. інших
документів за бажанням декларанта, що
підтверджують заявлену митну вартість
товару; 5. сертифікат про походження
товарів.

Тобто, відповідно до п. 11 Порядку
посадова особа митного органу не має
права вимагати від декларанта
документи, не зазначені у графі "Для
відміток митного органу". Ця графа у
спірних деклараціях митної вартості не
містить вказаних документів, а отже
твердження про їх витребування є
безпідставним.

Стосовно надання декларантом позивача
другої позиції з переліку відомостей,
визначених Луганською митницею як
такі, що необхідні для підтвердження
задекларованої митної вартості, судом
встановлене наступне.

Так, відповідачем, у графі «Для
відміток митного органу» усіх трьох
спірних декларацій митної вартості
витребовувалася інформація щодо
підстав заниження ціни на товари
згідно п.4.2 контракту.

Даним пунктом Контракту передбачено,
що зі зміною цін на матеріальні ресурси
та ставок залізничного тарифу ціна
товару може змінюватися. Про зміну цін
продавець засобами факсимільного
зв'язку або телеграфом повідомляє
покупця. Уразі незгоди покупця з новими
цінами він повідомляє про це протягом 10
днів продавцю. При відсутності
заперечень у зазначений строк ціни
вважаються узгодженими та вступають в
силу з моменту підписання додаткової
угоди, оформленої у встановленому
порядку (а.с. 8).

Одночасно пунктом 10.5 Контракту
передбачено, що зміни та/або доповнення
до цього котракту мають бути вчинені у
письмовій формі та підписані
уповноважними представниками обох
сторін.

Пунктом 1.1. Контракту визначено, що
кількість, строки поставки та ціна
товару зазначаються у специфікаціях,
що додаються до контракту та є його
невід'ємною частиною.

Сторонами була 13 січня 2012 року
підписана специфікація № 13 до
зазначеного вище контракту, відповідно
до якої продавець зобов'язується
передати у власність покупця товар
"колеса суцільнокатані діаметром по
колу катання 957 мм. та з діаметром
посадочного отвору у ступиці 190 мм"
кількістю 1106 штук ціною 615 доларів США
за штуку.

Виходячи саме з цієї ціни у спірних ВМД
позивачем заявлена митна вартість.
Враховуючи таке, відсутні підстави
вважати, що мала місце зміна ціни,
передбачена п. 4.2 Контракту.

Крім того, відповідно до п. 7 Порядку у
переліку обов'язкових документів, які
декларант зобов'язаний подати для
підтвердження заявленої митної
вартості зазначений
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього. Зважаючи
на те, що зміна ціни у відповідності до
п. 4.2 та 10.5 Контракту повинна
супроводжуватися підписанням
додаткової угоди, і така угода, у разі
її наявності, повинна надаватися під
час митного оформлення.

У зв'язку з відсутністю додаткової
угоди щодо зміни ціни у додатках до
спірних ВМД, у відповідача не було
підстав вважати наявною таку зміну. А
отже й вимагати інформацію щодо
підстав заниження ціни на товари
відповідач також підстав не мав.

Також, декларантом позивача до
прийняття рішень про визначення митної
вартості відповідачеві надавалася
копія меморіального валютного ордеру
№1 від 24.01.2012 року. Це підтверджується
зазначенням даного документа на
зворотньому боці ДМВ-1 №702190001/2012/000399 від
08.02.2012р. та графі 44 ВМД №702190001/2012/000461 від
14.02.12, №702190001/2012/000511 від 16.02.12.

Відповідно до п. 4.3 Контракту у разі
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок продавця у
якості авансового платежа, вартість
оплаченого товару зміні не підлягає.

Як вбачається зі змісту графи
«Призначення платежу» меморіального
валютого ордеру №1 від 24.01.2012 р. (а.с. 16)
позивачем здійснена передоплата
згідно з контрактом №7К1/70-11 від 23.06.2011р.
за рахунком №36 від 20.01.2012р. У вказаному
рахунку зазначено, що постачання
товару за ним відбувається згідно зі
специфікацією № 13 від 13.01.2012р. та за
ціною 615 доларів США за одиницю.

З наведеного вбачається, що позивачем
була здійснена передплата за спірний
товар, що у відповідності до п. 4.3
Контракту виключає можливу зміну ціни.

Крім того, у наданому Луганській
митниці, листі ВАТ «Выксунский
металлургический завод»
№АКД-ТОР/84-02/10047 від 27.03.2012р. (а.с. 79)
підтверджувалася незмінність
визначеної у специфікації ціни 615
доларів СШа за одиницю товару.

Таким чином, у відповідача були
відсутні підстави вважати, що зміна
ціни мала місце, а отже вимоги надати
для підтвердження заявленої митної
вартості інформацію щодо підстав
заниження ціни на товар є
необґрунтованими.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що вимоги посадових осіб Луганської
митниці до декларанта позивача,
викладені у графі «Для відміток
митного органу», щодо надання
додаткових відомостей для
підтвердження заявленої митної
вартості є безпідставними та не
грунтуються на положеннях
законодавства. Відтак у позивача на
законних підставах не виник обов'язок з
надання таких додаткових відомостей, а
отже у відповідача не виникло право на
визначення митної вартості. Тому, з
урахуванням викладеного, позовні
вимоги про скасування рішень
Луганської митниці про визначення
митної вартості від 10.02.2012р.
№702190001/2012/000008/1, від 14.02.2012р.
№702190001/2012/000012/1, від 16.02.2012р.
№702190001/2012/000013/1 є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Луганської митниці
залишити без задоволення, постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 06 вересня
2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді