Справа № 2а/1270/5231/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/62005/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олендера
І.Я., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ровеньки Луганської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в м.
Ровеньки про стягнення витрат з
виплати та доставки допомоги на
поховання,-

встановив:

У липня 2012 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив стягнути з відповідача витрати
у розмірі 1689,24 грн., пов'язані з виплатою
і доставкою виплаченої допомоги на
поховання ОСОБА_4

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 19 липня 2012
року, яку залишено без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 вересня
2012 року, у задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
і апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів і
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4
отримувала пенсію у зв'язку із втратою
годувальника - ОСОБА_5, який помер
внаслідок професійного захворювання.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть, виданого 12 квітня 2012 року
виконавчим комітетом Михайлівської
селищної ради м. Ровеньки Луганської
області.

Позивачем виплачено родині померлої
пенсіонерки допомогу на її поховання в
розмірі 1676,00 грн. і витрати на доставку
цієї суми в розмірі 13,24 грн.

Позивачем направлено для погодження до
відповідача акт щомісячної звірки
витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 1 до 30 квітня
2012 року разом зі списком цих осіб із
зазначенням виплачених сум допомоги на
поховання.

Відповідач не прийняв до відшкодування
суму витрат на виплату і доставку
допомоги на поховання ОСОБА_4 у розмірі
1676,00 грн., яка отримувала пенсію у
зв'язку із втратою годувальника.

Спірним питанням у справі є
правомірність дій відповідача, а саме,
відмова у відшкодуванні пенсійному
органу (позивачу) суми витрат,
виплачених особі, яка здійснила
поховання пенсіонерки ОСОБА_4

Статтею 1 Закону України від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР «Основи законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон № 16/98-ВР) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 цього Закону в
Україні залежно від страхового випадку
є такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасового втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття; інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

У статті 25 Закону №16/98-ВР перелічені
види соціальних послуг і матеріального
забезпечення за загальнообов'язковім
державним соціальним страхуванням. Усі
види страхування, крім медичного
включають в себе допомогу на

поховання. Так, зокрема, до пенсійного
страхування входить допомога на
поховання

пенсіонерів; до страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, -
допомога на поховання (крім поховання
пенсіонерів, безробітних та осіб, які
померли від нещасного випадку на
виробництві); до страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання - допомога
на поховання осіб, які померли
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 5 частинні статті 24 Закону
України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV)
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України (далі
-Фонд) зобов'язано співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.

У статті 21 цього Закону визначено
соціальні послуги та виплати, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом. Так, у разі настання страхового
випадку він у встановленому законом
порядку повинен, зокрема, своєчасно та
в повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачувати відповідні
кошти йому або особам, які перебували
на його утриманні; організовувати
поховавши померлого, відшкодовувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини 8 статті 34 Закону
№1105-ХЇУ у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе" Фонд згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання (далі -
Порядок), затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 11 липня
2001 року №826, регулює питання
відшкодування Фондом таких витрат
страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 Порядку).

Згідно з абзацом 2 частини 9 статті 34
Закону №1105-ХІУ у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини 4 статті 26 Закону
№16/98-ВР, частини 2 статті 24 Закону
№1105-ХІУ убачається: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика та відшкодувати понесені
ним витрати.

Аналіз норм Закону №1105-ХІУ, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини 8
статті 34 цього Закону, дає підстави
вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Слід зазначити, що положення пункту 4
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня
2003року №5-4/4, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року №376/7697, яким зобов'язано Фонд
відшкодовувати Пенсійному фонду
витрати на допомогу на поховання сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, котра отримувала
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, суперечить
положенням Закону №1105-ХІУ. Так,
зокрема, стаття 21 цього Закону пов'язує
виникнення такого обов'язку у Фонду зі
смертю працівника, а не з отриманням
померлим, який не працював, зазначеної
вище пенсії.

Отже, існує зобов'язання відшкодувати
виплачені іншими страховиками суми
допомоги на поховання лише тих осіб,
які померли від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за умови наявності
причинного зв'язку

їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, а ОСОБА_4
лише отримувала пенсію у зв'язку із
втратою годувальника, а тому висновки
судів першої та апеляційної інстанцій
про безпідставність вимог позивача є
правомірним і відповідають вимогам
чинного законодавства, які регулюють
такі відносини.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ровеньки
Луганської області залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 19
липня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

І.Я.Олендер

І.В.Штульман