Справа № 2а-10818/10/1370
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
зал судових
засідань № 6
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Гулика А.Г.,
секретар судового засідання
представника позивача Мандзиняк Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекції у Залізничному районі м.
Львова Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області до
ОСОБА_2 про стягнення податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів, -
Державна податкова інспекція у
Залізничному районі м. Львова
звернулася до суду з адміністративним
позовом до ОСОБА_2, в якому з
урахуванням уточнень до позовних вимог
від 01.02.2011р. просить суд стягнути з
відповідача суму податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів у
На підставі ст.55 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд допустив заміну позивача у справі
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова його
правонаступником Державною податковою
інспекцією м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області (далі - ДПІ у Залізничному
районі ГУ Мндоходів у Львівській
Позовні вимоги мотивовані несплатою
відповідачем податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, а також
невжиттям відповідачем заходів щодо
погашення заборгованості з вказаного
Заяву про визнання позову чи
заперечення на позовну заяву
відповідач до суду не подав.
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав.
Додатково пояснив, що відповідач є
платником податку з власників
транспортних засобів. Крім того, ним
проведено реєстрацію транспортних
засобів, проте, вказаний податок до
бюджету відповідачем не сплачено, що
зумовило звернення позивача до суду.
Просить адміністративний позов
задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, явку уповноваженого
представника не забезпечив, хоча
належним чином повідомлявся про дату,
час і місце проведення судового
засідання. Клопотань про розгляду
справи без участі відповідача до суду
не надходило. У судових засіданнях, в
яких брав участь представник
відповідача, він проти задоволення
позову заперечував з тих підстав, що
державна реєстрація транспортного
засобу марки VOLKSWAGEN, 1999 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1 та
транспортного засобу VOLKSWAGEN, 1999 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_2 відповідачем не здійснювалась,
а тому немає підстав для стягнення суми
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши подані документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1 є
власником транспортних засобів, а саме:
транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, 1999
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, та транспортного засобу марки
VOLKSWAGEN, 1999 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_2, які відповідно до
ст. 2 Закону України «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів»
від 11.12.1991 року № 1963-ХІІ, є об'єктом
Під час розгляду справи судом
встановлено, що вказані транспортні
засоби належать відповідачу, не зняті з
реєстрації в органах ДАІ, отже,
відповідач є платником податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів та
зобов'язаний сплачувати належні суми
податків і зборів у встановлені
Судом встановлено, що відповідачем
проведено першу реєстрацію
транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, 1999
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_2, 04.12.2009 року та транспортного
засобу марки VOLKSWAGEN, 1999 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1 05.12.2009
року, що підтверджується листом
Львівського ВРЕР ДАІ ГУМВС України у
Львівській області від 31.08.2010 р. №9/2074.
Відповідач звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до управління ДАІ при ГУМВС
України у Львівській області, третя
реєстраційно-екзаменаційної роботи
ДАІ при ГУМВС України у Львівській
області про визнання протиправними дій
та скасування реєстрації
транспортного засобу марки VOLKSWAGEN,
модель Т4, 1999 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1, об'єм двигуна 1896
Суд встановив, що ухвалою Львівського
окружного адміністративного суду від
09.10.2013р. у справі №2а-2849/11/1370 позовну
заяву ОСОБА_2 до управління Державної
автомобільної інспекції при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області,
реєстраційно-екзаменаційної роботи
ДАІ при ГУМВС України у Львівській
області про визнання протиправними
дій, скасування реєстрації
транспортного засобу марки VOLKSWAGEN,
модель Т4, 1999 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1, об'єм двигуна 1896
куб. см. залишено без розгляду. Вказана
ухвала не оскаржувалась та набрала
законної сили.

Відповідачем не подано до суду
належних і допустимих доказів того, що
він не здійснював державної реєстрації
автомобілів марки VOLKSWAGEN, 1999 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, та транспортного засобу VOLKSWAGEN,
1999 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР_2.

Враховуючи ставки податку,
встановленні ст.ст.3,5 Закону України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» позивачу при реєстрації
транспортних засобів марки VOLKSWAGEN, 1999
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, та транспортного засобу VOLKSWAGEN,
1999 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР_2 слід було сплатити податок
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів у
розмірі 18960 грн. за кожний з вказаних
автомобілів.

Згідно з квитанцією №399.377.7 від 03.12.2009р.
відповідачем сплачено податок з
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів лише за
один автомобіль марки VOLKSWAGEN, 1999 року
випуску у розмірі 18960грн.

З наведеного випливає, що при
здійсненні державної реєстрації двох
автомобілів марки VOLKSWAGEN, 1999 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, та транспортного засобу VOLKSWAGEN,
1999 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР_2 відповідач сплатив податок
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
лише за один автомобіль, що
підтверджується листом Західного
головного регіонального управління
«ПриватБанк» від 04.11.2010 р. №5949, листом
Львівського ВРЕР ДАІ ГУМВС України у
Львівській області від 31.08.2010 р. №9/2074,
листом ДПІ у Залізничному районі
м.Львова від 05.11.2010 р. №30289/9/19-023/1568.

Згідно з розрахунком суми податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
при першій реєстрації транспортних
засобів марки VOLKSWAGEN, 1999 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1, та
транспортного засобу VOLKSWAGEN, 1999 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_2 відповідачу слід було сплатити
суму податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних механізмів
у розмірі 37920грн. Проте, відповідач
сплатив лише половину вказаної суми, у
зв'язку з чим розмір податкового боргу
відповідача з податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, який
підлягав сплаті при першій реєстрації
відповідачем вказаних автомобілів,
становить 18960грн.

При вирішенні спору по суті суд виходив
з такого.

Принципи побудови системи
оподаткування в Україні, податки і
збори (обов'язкові платежі) до бюджетів
та до державних цільових фондів, а
також права, обов'язки та
відповідальність платників
визначається Законом України «Про
систему оподаткування» від 25.06.1991 року
№ 1251-ХІІ.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону під
податком і збором (обов'язковим
платежем) до бюджетів та до державних
цільових фондів слід розуміти
обов'язковий внесок до бюджету
відповідного рівня або державного
цільового фонду, здійснюваний
платниками у порядку і на умовах, що
визначаються законами України про
оподаткування.

Пункт 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
систему оподаткування» від 25.06.1991 року
№ 1251-ХІІ встановлює обов'язок платника
податків і зборів сплачувати належні
суми податків і зборів (обов'язкових
платежів) у встановлені законами
терміни. Відповідно до ч. 4 цієї статті,
обов'язок фізичної особи щодо сплати
податків і зборів припиняється із
сплатою податку і збору або його
скасуванням, а також у разі смерті
платника.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 14 Закону України
«Про систему оподаткування» від 25.06.1991
року № 1251-ХІІ, податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів належить
до загальнодержавних податків.

Податок з власників транспортних
засобів, самохідних машин і механізмів,
порядок його обчислення і сплати
встановлюються Законом України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» від 11.12.1991 року № 1963-ХІІ
(надалі Закон від 11.12.1991 року №1963-ХІІ).

Стаття 1 Закону від 11.12.1991 року №1963-ХІІ
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачає, що
платниками податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів є
підприємства, установи та організації,
які є юридичними особами, іноземні
юридичні особи, а також громадяни
України, іноземні громадяни та особи
без громадянства, які здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
ст. 2 цього Закону є об'єктами
оподаткування.

Згідно з положенням ст. 5 Закону від
11.12.1991 року № 1963-ХІІ податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів
сплачується фізичними особами перед
проведенням першої реєстрації в
Україні, реєстрацією, перереєстрацією
транспортних засобів, а також перед
технічним оглядом транспортних
засобів щорічно або один раз за два
роки, але не пізніше першого півріччя
року, в якому провадиться технічний
огляд. При цьому, фізичні особи -
платники податку зобов'язані
пред'являти органам, що здійснюють
першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію, зняття з обліку або
технічний огляд транспортних засобів,
квитанції або платіжні доручення про
сплату податку за попередній (у разі
здійснення сплати) та за поточний роки,
а платники, звільнені від сплати цього
податку, - відповідний документ, що дає
право на користування цими пільгами.

Частиною 1 ст. 7 Закону від 11.12.1991 року
№1963-ХІІ передбачено, що у разі
приховування (заниження) об'єктів
оподаткування з власників
транспортних засобів стягуються сума
несплаченого податку, а також пеня або
штраф у порядку, передбаченому законом.

Згідно з листом ДПІ у Залізничному
районі м.Львова від 05.11.2010р.
№30289/9/19-023/1568, сума податкового боргу
відповідача зі сплати податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів, що
підлягає сплаті при першій реєстрації
транспортного засобу становить 18960 грн.
00 коп.

Виходячи з положень пп. 1.2, 1.3 ст. 1 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин) податковим
зобов'язанням визнається зобов'язання
платника податків сплати до бюджетів
або державних цільових фондів
відповідну суму коштів у порядку та у
строки, визначені цим Законом або
іншими законами України. Податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання, визнається податковим
боргом.

Податкове зобов'язання зі сплати
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів визнається податковим
боргом у разі несплати особою
вказаного податку у встановлені
законом строки без застосування
порядку узгодження сум такого
податкового зобов'язання.

Як вже встановлено судом, сума
податкового зобов'язання відповідача
із сплати податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів у сумі
18960 грн. 00 коп. у встановлені строки до
бюджету не сплачена, тобто визнається
сумою податкового боргу.

Виходячи із заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади і їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові
витрати стягненню зі сторін не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2.Стягнути з ОСОБА_2 податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів у
розмірі 18960 грн. (вісімнадцять тисяч
дев'ятсот шістдесят гривень) до
бюджету.

3.Судові витрати стягненню зі сторін не
підлягають.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений і
підписаний 15.04.2014 р.

Суддя
А.Г.Гулик