Справа № 199/10570/13-а
Суддя: Спаї В. В.
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

„05" листопада 2013 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

за участі представника відповідача -
Білієнка Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська про визнання
рішення протиправним та про
зобов'язання вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним
позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що він перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в АНД районі м.
Дніпропетровська та отримує пенсію
пенсію за віком, яка була призначена
рішенням Управління Пенсійного фонду
України в АНД районі м.
Дніпропетровська. Як зазначається
позивачем при зверненні до суду
рішення відповідача про призначення з
01.09.2012 р. пенсії у розмірі 1 726,40 грн. не
відповідає закону, адже відповідно до
ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
громадян України здійснюється у т.ч. за
принципами законодавчого визначення
умов і порядку здійснення
загальнообов'язкового державного
соціального страхування,
диференціації розмірів пенсій залежно
від тривалості страхового стажу та
розміру заробітної плати (доходу) та
державних гарантій реалізації
застрахованими громадянами своїх прав,
передбачених цим Законом. Позивач був
двічі звільнений з посади начальника
конструкторського відділу
Дніпропетровського конструкторського
бюро «Елеватормаш» у 1990 та 1991 p.p.
Народним судом Бабушкінського району
м. Дніпропетровська від 02 січня 1992 р. по
справі 2-300/1992 ухвалено рішення про
відновлення ОСОБА_1 на посаді
начальника конструкторського відділу
Дніпропетровського
конструкторсько-технологічного бюро
«Елеватормаш» з 02 січня 1992 р. та
стягнуто заробітну плату за час
вимушеного прогулу та компенсацію
заробітної плати. Утім, періоди
вимушеного прогулу не зараховані до
загального трудового стажу з приводу
того, що вони не відображені в трудовій
книжці. Зазначене призвело до
неправильного розрахунку пенсії, через
що розмір пенсії, яку отримує позивач, є
меншим. За підрахунком позивача
розмір його пенсії повинен бути 1 914,12
грн.

Окрім того, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за кожний повний рік
страхового стажу понад 25 років
чоловікам і 20 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до статті 27 цього Закону, але не більше
ніж на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком, зазначеного в абзаці
першому цієї частини.

Предмет позову становить вимога
про визнання протиправним рішення
управління Пенсійного фонду України в
АНД районі м. Дніпропетровська про
нарахування з 01.09.2012 р. належної
ОСОБА_1 пенсії в частині застосування
показника трудового стажу 38 років 2
місяці 20 днів та про зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
пенсії з урахуванням трудового стажу з
14.09.1990 р. по 09.12.1990 р. та з 20.03.1991 р. по
01.01.1992 р.

У судовому засіданні позивач
вимоги позову підтримав повністю,
надав пояснення, аналогічні викладеним
в позовній заяві, просив суд
задовольнити поданий позов.

Відповідач позов не визнав, просив
суд відмовити в його задоволенні,
посилаючись на правомірність дій при
нарахуванні пенсії позивачу.

Заслухав пояснення осіб, які беруть
участь у справі, та дослідив докази,
суд дійшов до висновку про наявність
підстав для задоволення позову
повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є
пенсіонером, який перебуває на обліку
в Управлінні Пенсійного фонду України
в Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська; з 26.07.2009 р. йому
призначена пенсія, він не працює.

Пенсія ОСОБА_1 розрахована
наступним чином: виходячи із
заробітної плати за період з 01.02.1986 р.
по 13.09.1990 р., з 10.12.1990 р. по 19.03.1991 р. та з
09.07.2001 р. по 25.07.2009 р. при загальному
трудовому стажі 38 років 2 місяці 20 днів,
зарахованому по 25.07.2009 р.

За ст. 26 Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Страховий стаж - період , протягом
якого особа підлягала державному
соціальному страхуванню, якою або за
яку сплачувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування згідно
із законодавством, що діяло раніше,
та/або підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
згідно із цим Законом і за який
сплачено страхові внески.

Відповідно до пункту 1 статті 41
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії
враховуються суми виплат (доходу),
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з ним Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески в межах встановленої
законодавством максимальної величини
заробітної плати (доходу), з якої
сплачуються страхові внески, а після
набрання чинності Законом України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування'' - максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначеної
відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 66
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу, з
яких справляються страхові внески
(збори) до соціальних фондів, що діяла
на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
податку на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
встановлено, що платниками єдиного
внеску також є працівники - громадяни
України, іноземці (якщо інше не
встановлено міжнародними договорами,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України) та особи без
громадянства, які працюють на
підприємствах, установах та
організаціях, в інших юридичних осіб -
підприємців на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством, у
фізичних осіб на умовах трудового
договору контракту). Тобто працівники,
які працюють -- перебувають у трудових
відносинах з організацією - є
застрахованими особами і їх доходи у
вигляді заробітної плати підлягають
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню.

За змістом наведених вище правових
норм отримувані застрахованою особою
суми виплат, з яких були фактично
нараховані та сплачені страхові внески
або збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, враховуються в
заробіток (дохід) зареєстрованої особи
для обчислення пенсії.

Щодо трудової та іншої діяльності
до 1 січня 2004 року, то відповідно до
частини 4 статті 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» ці періоди
зараховуються до страхового стажу в
порядку і на умовах, визначених раніше
діючим законодавством, крім випадків,
передбачених цим Законом. За період до 1
січня 2004 року обчислення трудового
стажу здійснювалося згідно зі статтями
56- 63 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року №
1788.

Як зазначається позивачем при
зверненні до суду деякі періоди його
роботи не були зараховані відповідачем
до загального трудового стажу через
те, що не відображені у трудовій
книжці.

Суд погоджується із слушністю
доводів позивача щодо того, що такі
дії відповідача не є такими, що
відповідають закону, адже в такому
випадку повинні застосуватися
положення затвердженого 12.08.1993 р.
Постановою КМУ №637 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, згідно з п. 3
якого за відсутності трудової книжки,
а також у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати,
посвідчення,характеристики, письмові
трудові договори і угоди з відмітками
про їх виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Такими документами є рішення
судів, що набрали законної сили: так,
позивач був двічі звільнений з посади
начальника конструкторського відділу
Дніпропетровського конструкторського
бюро «Елеватормаш» у 1990 та 1991 p.p.

Народним судом Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
02 січня 1992 р. у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського
конструкторсько-технологічного бюро
«Елеватормаш» про поновлення на роботі
та стягнення середнього заробітку за
час вимушено прогулу було ухвалено
рішення про поновлення ОСОБА_1 на
посаді начальника конструкторського
відділу Дніпропетровського
конструкторсько-технологічного бюро
«Елеватормаш» з 02 січня 1992 р. та
стягнуто заробітну плату за час
вимушеного прогулу та компенсацію
заробітної плати.

Разом з тим, за рішенням
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 07.12.1990 р. (а.с. 7)
ОСОБА_1 був поновлений на роботі на
посаді начальника відділу, про що був
виданий наказ №236-к від 10.12.1990 р. (ч. 1
ст. 72 КАС України).

Таким чином, дії відповідача щодо
неврахування при розрахунку розміру
пенсії позивачу періодів з 14.09.1990 р. по
09.12.1990 р. та з 20.03.1991 р. по 01.01.1992 р. до
трудового стажу не є правомірними,
тому з метою поновлення порушених прав
позивач адміністративний позов
підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл
судових витрат, суд, приймаючи до уваги
результат вирішення справи, вважає
правомірним прийняття рішення про
стягнення на користь позивача судових
витрати, пов'язаних зі сплатою судового
збору.

Керуючись ст.ст. 7-9, 11-12, 17, 158-163, 167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська про визнання дій
протиправними та про зобов'язання
вчинення дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська про нарахування з
01.09.2012 р. ОСОБА_1 пенсії в частині
застосування трудового стажу
тривалістю 38 років 2 місяці 20 днів.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням трудового стажу за період
з 14.09.1990 р. по 09.12.1990 р. та за період з
20.03.1991 р. по 01.01.1992 р. та здійснювати її
виплату, починаючи з 01.09.2012 р.

Стягнути з Управління Пенсійного
фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська на користь ОСОБА_1
судові витрати, пов'язані зі сплатою
судового збору, в розмірі 34,41 грн.

Постанова суду може бути оскаржена
до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська протягом 10 днів з
дня проголошення шляхом подачі до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська апеляційної
скарги.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку на подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя