Справа № 2а-9777/08/2170
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року м.
Київ К/9991/51315/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 30.10.2009 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27.04.2011

у справі № 2а-9777/08/2170

за позовом Приватного підприємства
"Кронос-К"

до Державної податкової
інспекції у м.Херсоні

про визнання акту нечинним

ВСТАНОВИВ:

Приватного підприємства "Кронос-К"
звернулось до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні про визнання акту нечинним .

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 30.10.2009 позов
задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27.04.2011
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 30.10.2009
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеними рішенням
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
судами попередніх інстанцій
встановлено, що 19.11.2008 року
відповідачем було прийнято рішення про
анулювання реєстрації позивача як
платника податку на додану вартість на
підставі приписів пп. "ґ" п. 9.8 ст. 9
Закону України „Про податок на додану
вартість" та складено акт № 496/15-2 від
19.11.2008.

Фактичною підставою для анулювання
реєстрації позивача як платника
податку на додану вартість став факт
незнаходження позивача за місцем
реєстрації юридичної особи, яка
передбачена в свідоцтві про державну
реєстрацію, про що зазначено у
відповідному акті.

Відповідно до п. 9.8. ст. 9 Закону
України „Про податок на додану
вартість" реєстрація діє до дати її
анулювання.

Згідно з пп. 11.2. п. 11 Порядку обліку
платників податків, зборів
(обов'язкових платежів), затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 19.02.1998 № 80,
при призначенні чи проведенні
документальної перевірки платника
податків чи при виконанні інших
службових обов'язків працівниками
органів державної податкової служби
здійснюється або може здійснюватись
перевірка місцезнаходження (місця
проживання) платника податків.

За наслідками перевірки
складається акт перевірки
місцезнаходження платника податків.

Якщо встановлено відсутність
платника податків за його
місцезнаходженням (місцем проживання),
то проводиться робота із з'ясування
фактичного місця розташування
(місцезнаходження) платника податків,
відповідальних та афілійованих осіб.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що при складанні 16.06.2010
акту №496/15-2 про анулювання реєстрації
позивача, як платника податку на додану
вартість відповідач діяв при неповному
з'ясуванні обставин, оскільки був
відсутній акт перевірки
місцезнаходження платника податків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
30.10.2009 та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27.04.2011 у
справі № 2а-9777/08/2170 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
відхилити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 30.10.2009 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27.04.2011 у
справі № 2а-9777/08/2170 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко