Справа № 820/4306/14
Суддя: Архіпова С.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 820/4306/14
Харківський окружний адміністративний
суд у складі:
Головуючого - Судді Архіпової С.В.
при секретарі - Пєнцові М.В.,
за участю: представників позивача -
представника відповідача -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу
до Державного реєстратора
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
про скасування рішення, визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
Позивач - ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовними вимогами до відповідача -
Державного реєстратора Реєстраційної
служби Харківського міського
управління юстиції Мирошниченко де
Гуардо О.О. та просив визнати дії
відповідача неправомірними, скасувати
рішення відповідача № 10448097 від 29.01.2014р.,
зобов'язати відповідача здійснити
державну реєстрацію права власності на
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування заявленого позову
зазначає, що в січні 2014 року позивач
звернувся до відповідача з заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень стосовно зазначеного вище
нерухомого майна, проте 29.01.2014р.
відповідачем прийнято оскаржуване в
даній справі рішення про відмову у
державній реєстрації права власності з
посиланням на те, що вказану заяву
подано після державної реєстрації
обтяжень, встановлених щодо цього
майна.

Таку відмову позивач вважає незаконною
та необґрунтованою.

В судовому засіданні представники
позивача заявлені позовні вимоги
підтримали та просили їх задовольнити,
виходячи з підстав, що викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував та
просив в його задоволенні відмовити
через безпідставність.

Заслухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши матеріали
справи, суд доходить висновку про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог та необхідність в їх задоволенні
відмовити, керуючись наступним.

Так, судом встановлено, що відповідно
до свідоцтва про право на спадщину за
законом від 04.07.2001р. позивачу належить
недобудований житловий будинок в місті
АДРЕСА_1

Згідно рішення Апеляційного суду
Харківської області від 24.12.2013р. у
справі № 640/7187/13-ц визнано недійсним
договір купівлі-продажу домоволодіння
АДРЕСА_1 від 03.03.1999р., вказане майно
витребувано від ОСОБА_6 та передано
позивачу.

В зв'язку з викладеним в січні 2014 року
позивач звернувся до реєстраційної
служби Харківського міського
управління юстиції з заявою про
проведення державної реєстрації права
власності на зазначене вище нерухоме
майно. 29.01.2014р. відповідачем прийнято
рішення № 10448097, відповідно до якого
позивачу відмовлено у державній
реєстрації права власності.

Судом встановлено, що доходячи
висновку про відмову у державній
реєстрації права власності позивача,
відповідач виходив з того, що
відповідно до матеріалів облікової
справи № 5125806 державним реєстратором
було проведено консолідований пошук
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна за № 17024545. При цьому
було встановлено, що право власності у
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно зареєстровано на ім'я ОСОБА_6 на
підставі договору купівлі-продажу від
16.11.2010 р. № 3515, посвідченого приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_7, також у Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна міститься запис про
заборону на нерухоме майно - житловий
будинок АДРЕСА_1, реєстраційний номер
обтяження 11971325, зареєстрований 15.12.2011р.
на підставі договору іпотеки,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_7 від 15.12.2011, р. № 4009.

Таким чином, державним реєстратором
було враховано, що позивач звернувся за
реєстрацією права власності 25.01.2014р.,
тобто після проведення державної
реєстрації заборони на нерухоме майно
житловий будинок АДРЕСА_1,
реєстраційний номер обтяження 11971325,
зареєстрований 15.12.2011р. на підставі
зазначеного вище договору іпотеки, що
унеможливлює реєстрацію права
власності на майно, що знаходиться в
іпотеці за позивачем.

Представники позивача в судовому
засіданні пояснили, що позивачу відомо
про договір іпотеки від 15.12.2011р. № 4009,
проте його було вчинено щодо майна
ОСОБА_6, який на час укладення договору
не був належним власником майна і зараз
майно, яке є предметом іпотеки передано
позивачу за рішенням суду. Разом з тим
вони не заперечували, що вказаний
договір іпотеки позивачем не
оскаржувався та недійсним в судовому
порядку не визнаний.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в даній справі суд виходить з
того, що відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» права на нерухоме майно та їх
обтяження, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або про
відмову в такій реєстрації.

Згідно п. 2 ст.9 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства.

Частина 1 ст. 15 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
передбачає, що державна реєстрація
прав та їх обтяжень проводиться у
наступному порядку: 1) прийняття і
перевірка документів, що подаються для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4). внесення записів до
Державного реєстру прав; 5)видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
6)надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Підстави для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень
встановлені у статті 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зокрема, пунктом 5 частини 1 статті 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» встановлено, що у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо заяву про державну реєстрацію
прав, пов'язаних з відчуженням
нерухомого майна, подано після
державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна.

В даній справі судом встановлено, що
позивач звернувся до реєстраційної
служби Харківського міського
управління юстиції із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень № 5125806 про реєстрацію права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1,
який, згідно відомостей Реєстру прав
власності на нерухоме майно, перебуває
в іпотеці, тобто щодо такого майна, на
яке зареєстровано обтяження.

Та обставина, що згідно рішення
Апеляційного суду Харківської області
від 24.12.2013р. у справі № 640/7187/13-ц вказане
нерухоме майно передано позивачу як
належному власнику заслуговує на увагу
в тому сенсі, що, враховуючи вказане
судове рішення, договір іпотеки від
15.12.2011р. № 4009 було вчинено ОСОБА_6 без
достатніх підстав, проте автоматично
зазначене судове рішення не припиняє
дію договору іпотеки, оскільки він не
був предметом судового розгляду.

За таких обставин державним
реєстратором було законно та
обґрунтовано відмовлено в реєстрації
прав власності позивача на нерухоме
майно.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень має бути законними
та обґрунтованими, прийнятими чи
вчиненими в межах наданих повноважень,
мати під собою конкретні об'єктивні
факти, на підставі яких його ухвалено
або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст.
2 КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, перевіряє чи
прийнято такі рішення на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку. Також
рішення суб'єкта владних повноважень
на може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, перевіривши оскаржуване в даній
справі рішення відповідача з
урахуванням наведеної норми, суд
дійшов висновку, що відповідачем при
його прийнятті, правильно застосовано
норми чинного законодавства при
вірному встановленні всіх дійсних
обставин справи.

Стосовно позовних вимог про
зобов'язання вчинити реєстраційні дії,
суд відзначає їх такими, що також не
підлягають задоволенню. При цьому суд
враховує, що в даній справі встановлено
обґрунтованість та законність рішення
про відмову в проведенні реєстраційних
дій, а також бере до уваги, що процедура
державної реєстрації прав передбачає
певну процедуру, визначену
законодавством. Таким чином,
зобов'язавши здійснити дії з державної
реєстрації поза встановленою
процедурою, суд перебере на себе
виключні повноваження державного
органу, що є неприпустимим.

На підставі викладеного та
керуючись ст., ст. 160,161,162,163 КАС України,
суд,-

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_4 до Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції Харківської області про
скасування рішення, визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги у десятиденний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до статті 160 КАС України -з
дня отримання копії постанови. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги у десятиденний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до статті 160 КАС України -з
дня отримання копії постанови. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Повний текст постанови складено
та підписано 14 квітня 2014 року.

Головуючий суддя (підпис)
С.В. Архіпова