Справа № 2а-4584/10/0670
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Літвин
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"09" квітня 2014 р.
Справа № 2а-4584/10/0670

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Моніча Б.С.

Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні у
м.Житомирі апеляційну скаргу
Державної судової адміністрації
України на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"01" липня 2010 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Державної судової
адміністрації України, Державного
казначейства України, Апеляційного
суду Житомирської області про
стягнення 128555,35грн. невиплаченої
заробітної плати та 20306,32грн.
компенсації втрати частини
заробітної плати ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2010 рокуОСОБА_3 звернулась із
адміністративним позовом до
апеляційного суду Житомирської
області, Державної судової
адміністрації України, Державного
казначейства України , в якому просила
стягнути з відповідачів на її користь
не нараховану і невиплачену заробітну
плату за 2008-2009 року у зв"язку з
неправомірним визначенням розміру
посадового окладу та зобов"язати
Державне казначейство України
провести видатки з Державного бюджету
України для проведення вказаних
виплат.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 1 липня 2010
року адміністративний позов
задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність
Державної судової адміністрації
України, Державного казначейства
України по нарахуванню та виплаті
заробітної плати ОСОБА_3

Стягнуто з Державної судової
адміністрації України на користь
ОСОБА_3 128555,35 грн. недоотриманої
заробітної плати, 20306,32 грн. компенсації
втрати частини грошових доходів за
період з січня 2008 року по грудень 2009
року, а всього 148861,67 грн.

Зобов"язано Державне казначейство
України провести видатки з Державного
бюджету України, передбачені Державній
судовій адміністрації України за
бюджетною програмою "Виконання рішень
судів на користь суддів".

Державна судова адміністрація не
погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, звернувся з апеляційною скаргою,
в якій зазначає, що оскаржувана
постанова суду не відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
а саме, судом першої інстанції неповно
з'ясовано та не доведено обставини, що
мають значення для справи, висновки
суду першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
заявлених позивачем вимог.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч.4
ст.196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції - скасувати, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач в 2008-2009 роках працювала суддею
апеляційного суду Житомирської
області і відповідно до Конституції
України та Закону України "Про статус
суддів", мала право на належне
матеріальне та соціальне забезпечення.

Відповідно до розрахункових листів за
2005-2008 роки позивачу було нараховано та
виплачено заробітну плату у розмірі 174
329,89 грн.

На думку позивача, розміри посадових
окладів повинні встановлюватися
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, визначеного законами
України про державний бюджет на
відповідний рік, а не з розміру 332,00 грн.,
у відповідності до якого проводилося
нарахування та виплата її заробітної
плати за вищевказаний період.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів зважає
на наступне.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.92 Конституції
України, статус суддів визначається
виключно законами України.

Незалежність та недоторканість суддів
гарантується наданням їм відповідно до
Закону України «Про статус суддів» від
15.12.1992 року № 2862-ХІІ (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин), спеціальних умов
матеріального та соціально-побутового
забезпечення.

Згідно ст. 44 Закону України «Про статус
суддів» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
заробітна плата судді, як складова його
матеріального і соціально-побутового
забезпечення, є елементом статусу
судді.

Вона складається з посадового окладу,
премій, доплат за кваліфікаційні класи,
надбавок за вислугу років та інших
надбавок.

Розміри посадових окладів суддів
встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови
Верховного Суду України і не можуть
бути меншими від 50 відсотків його
окладу. У свою чергу, посадовий оклад
судді не може бути меншим від 80
відсотків посадового окладу голови
суду, в якому працює суддя.

Суддям виплачується щомісячна
надбавка за вислугу років у розмірах:
при стажі роботи понад 3 роки - 10
відсотків, понад 5 років - 15, понад 10
років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років
- 30, понад 25 років - 40 відсотків від
загальної суми щомісячного заробітку з
урахуванням доплати за кваліфікаційні
класи.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України
«Про оплату праці» від 24.03.1995 року
№108/95-ВР, умови розміру оплати праці
працівників установ та організацій, що
фінансуються з бюджету, визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно абз. 2 п. 1 постанови Кабінету
Міністрів України № 514 від 30.06.2005 року
«Про оплату праці Голови, першого
заступника Голови та заступника Голови
Верховного Суду України», посадовий
оклад Голови Верховного Суду України з
01 червня 2005 року становив 15 розмірів
мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про статус суддів», що
діяв на час виникнення спірних
правовідносин, посадові оклади
професійних суддів не встановлювались,
а тому на реалізацію цього Закону
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці
суддів» було затверджено схеми
посадових окладів керівників та суддів
Конституційного Суду України,
Верховного Суду України, вищих
спеціалізованих судів, Апеляційного
суду України, апеляційних та місцевих
судів згідно з додатками 1-6, які було
розраховано виходячи з кратності до
мінімальної заробітної плати, а також
розміри надбавок до посадових окладів
суддів за кваліфікаційні класи.

Постанова Кабінету Міністрів України
№ 865 від 03.09.2005 року повинна була
набрати чинності з 01.01.2006 року. Однак, до
набрання нею чинності, постановою
Кабінету Міністрів України від 21.12.2005
року № 1243 «Питання оплати праці вищих
посадових осіб України, окремих
керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів» було
зафіксовано розрахункову величину для
обчислення посадових окладів
працівників певних установ, що
фінансуються з бюджету, у тому числі й
суддів, у розмірі встановленої
мінімальної заробітної плати 332,00 грн.
та встановлено, що в подальшому при
підвищенні мінімальної заробітної
плати перерахунок не провадиться.

На підставі постанови Кабінету
Міністрів України № 1310 від 31.12.2005 року
до постанови Кабінету Міністрів
України від 03.09.2005 року № 865 було
внесено зміни, зокрема, постанову було
доповнено п. 4-1 наступного змісту:
«Установити, що розміри посадових
окладів, передбачених цією постановою,
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 гривні
і в подальшому, при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не провадиться».

Зазначені зміни були внесені до
постанови Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 865 до моменту набрання
нею чинності.

При обчисленні посадового окладу в
якості сталої (розрахункової) величини
Кабінет Міністрів України використав
встановлений з 01.09.2005 року Законом
України «Про державний бюджет України
на 2005 рік» розмір мінімальної
заробітної плати 332,00 грн., що виключало
можливість її збільшення у випадку
підвищення розміру мінімальної
заробітної плати.

Як вбачається зі Схем посадових
окладів голови та заступника голови
судової палати, голови Військової
судової колегії, секретаря Пленуму та
суддів Верховного Суду України,
керівників та суддів вищих
спеціалізованих судів, Апеляційного
суду України, апеляційних та місцевих
судів, кількість розмірів мінімальної
заробітної плати при обчисленні
посадового окладу суддів складає від 8,5
до 12,5, що значно перевищує розміри
мінімальної заробітної плати та
прожиткового мінімуму, а також розмір
посадових окладів багатьох
працівників установ, які фінансуються
з державного бюджету.

Також, оклад голови загального
апеляційного суду області становить 11
розмірів мінімальної заробітної плати,
або 3 652,00 грн., а посадовий оклад судді
цього ж суду 9 розмірів мінімальної
заробітної плати, або 2 988,00 грн. Різниця
у розмірах вказаних посадових окладів
складає менше ніж 20 відсотків, а тому,
оклад судді є більшим ніж 80 відсотків
від посадового окладу голови суду.

Окрім того, у зв'язку з прийняттям
Кабінетом Міністрів України
вищевказаних постанов було збільшено
оклади суддям та головам судів більш як
у шість разів. При цьому, проведення
відповідачами нарахування та виплати
позивачу заробітної плати у
відповідності до названих вище
постанов уряду, сторонами не
заперечується.

У свою чергу, відповідність пункту 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 856 «Про оплату праці та
щомісячне грошове утримання суддів» та
постанови Кабінету Міністрів України
від 31.12.2005 року № 1310 «Про внесення змін
до постанови Кабінету Міністрів
України від 03 вересня 2005 року № 865»
положенням Закону України «Про статус
суддів» підтверджується наступним.

Так, колегією суддів встановлено, що
постановою Печерського районного суду
м.Києва від 19.03.2007 року позов ОСОБА_4 до
держави Україна, Кабінету Міністрів
України, за участю третіх осіб:
Державного казначейства України,
Державної судової адміністрації
України про стягнення заробітної плати
та моральної шкоди - задоволено
частково: визнано протиправним та
скасовано пункт 41 постанови КМУ № 865
від 03.09.2005 року «Про оплату праці
суддів». В задоволенні решти позовних
вимог - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.12.2007 року
постанова Печерського районного суду
м. Києва від 19.03.2007 року була залишена
без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29.10.2009 року постанову
Печерського районного суду м. Києва від
19.03.2007 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03.12.2007 року в частині відмови
позовних вимог - скасовано, а справу в
цій частині направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м.Києва від 10.06.2010 року позов
ОСОБА_4 в частині визнання
бездіяльності Кабінету Міністрів
України протиправною, стягнення
заробітної плати та про зобов'язання
ДКУ списати у безспірному порядку,
стягнуті на користь позивача кошти з
єдиного казначейського рахунку
державного бюджету України -залишено
без розгляду.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
28.07.2011 року, залишеної без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2012 року,
заяву ДСА України про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Печерського районного суду м.Києва від
19.03.2007 року було задоволено. Постанову
Печерського районного суду м.Києва від
19.03.2007 року в частині визнання
протиправним та скасування п. 41
постанови Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці
суддів» - скасовано. В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 в частині
визнання протиправним та скасування п.
4-1 постанови Кабінету Міністрів
України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату
праці суддів» - відмовлено.

Також, колегія суддів зазначає, що
виплата заробітної плати суддів з 2008
року здійснювалася на підставі
Постанови Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та
щомісячне грошове утримання суддів» в
редакції від 16.01.2008 року, яка також була
оскаржена в судовому порядку.

Зокрема, постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
21.05.2008 року (залишеної без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.08.2009 року)
у справі № 2/174 за адміністративним
позовом ОСОБА_5 до Кабінету Міністрів
України, за участю третіх осіб:
Верховний суд України, Вищий
адміністративний суд України, Вищий
господарський суд України про визнання
незаконними та скасування актів - пункт
41 постанови Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та
щомісячне грошове утримання суддів»
визнано незаконним.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 13.04.2011 року, касаційну
скаргу Кабінету Міністрів України було
задоволено, постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21.05.2008 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19.08.2009 року - скасовано та ухвалено
нове рішення, яким ОСОБА_5 відмовлено у
задоволенні позову.

Отже, пункт 4-1 постанови Кабінету
Міністрів України від 03.09.2005 року № 865
«Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» (в редакції від 16.01.2008
року) Вищим адміністративним судом
України визнаний таким, що відповідає
законам України, а тому немає підстав
вважати, що відповідачі діяли
неправомірно при обчисленні та виплаті
заробітної плати судді Апеляційного
суду Житомирської області ОСОБА_3.

Крім цього, колегія суддів звертає
увагу на те, що постанова Кабінету
Міністрів України від 21.12.2005 року № 1243
«Питання оплати праці вищих посадових
осіб України, окремих керівних
працівників органів державної влади і
органів місцевого самоврядування та
суддів», якою було зафіксовано
розрахункову величину для обчислення
посадових окладів працівників певних
установ, що фінансуються з бюджету, у
тому числі й суддів, у розмірі
встановленої мінімальної заробітної
плати 332,00 грн., вищевказаними судовими
рішеннями не скасовувалася та
продовжувала діяти.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального
права, доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому вбачається підстави
для скасування постанови та ухвалення
нового рішення, яким в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_3 до
апеляційного суду Житомирської
області, Державної судової
адміністрації України, Державного
казначейства України при Міністерстві
фінансів України про визнання
протиправної бездіяльності та
стягнення недоотриманої заробітної
плати слід відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної судової
адміністрації України задовольнити.
Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "01" липня 2010
р. скасувати та прийняти нову
постанову.

В задоволені позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
Б.С. Моніч

К.С. Франовська

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Державна
судова адміністрація України вул.
Липська, 18/5,м. Київ,01601 Державне
казначейство України вул. Бастіонна,
6,м.Київ,01014 Апеляційний суд
Житомирської області вул. 1-го Травня,
24,м.Житомир,10008

4-третій особі: - ,