Справа № 2а-330/11/1370
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/15583/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:
Вербицької О.В.

суддів:
Маринчак Н.Є.

Муравйова О.В.

за участю секретаря:
Горголь І.С.

представників:

позивача: не з'явився

відповідача: Дорош А.Б.

прокуратури: Чубенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Франківському районі м.
Львова Державної податкової служби

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24.05.2011 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.02.2013 року

у справі № 2а-330/11/1370 (49682/12/9104)

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю
«Авіалайн»доДержавної податкової
інспекції у Франківському районі м.
Львовапровизнання протиправним та
скасування рішення про застосування
штрафних(фінансових) санкцій

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Авіалайн» (далі по
тексту - позивач, ТОВ «Авіалайн»)
звернулось з позовом до Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова (далі по тексту -
відповідач, ДПІ) про визнання
протиправним та скасування рішення про
застосування штрафних(фінансових)
санкцій.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24.05.2011 року
адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.02.2013 року
апеляційні скарги прокурора
Франківського району м. Львова та ДПІ
залишено без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін.

Відповідач, не погоджуючись з
вищевказаними рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у
касаційному порядку, просить скасувати
з мотивів порушення норм матеріального
та процесуального права та прийняти
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

В судовому засіданні, відповідач
заявив усне клопотання про заміну
Державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова
Державної податкової служби на її
правонаступника - Державну податкову
інспекцію у Франківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області,
колегія суддів дійшла висновку щодо
обґрунтованості заявленого клопотання
та наявності підстав для його
задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представників відповідача та
прокуратури, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
щодо наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПІ проведено
перевірку ТОВ «Авіалайн» з питань
дотриманням субєктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій № 025360 від 10.11.2010
року, за результатами якої складено акт
від 10.11.2010 року № 025360.

В акті перевірки зазначено, що
позивачем порушено п. 1, п. 2 ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

На підставі висновків, що викладені в
акті перевірки, ДПІ прийнято рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 06.12.2010 року №, яким до
ТОВ «Авіалайн» застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
1648098,75 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій
визнали необґрунтованими такі
висновки податкового органу, з чим
погоджується суд касаційної інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.2 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на час
спірних правовідносин) розрахунковий
документ - документ встановленої форми
та змісту (касовий чек, товарний чек,
розрахункова квитанція, проїзний
документ тощо), що підтверджує факт
продажу (повернення) товарів, надання
послуг, отримання (повернення) коштів,
купівлі-продажу іноземної валюти,
надрукований у випадках, передбачених
цим Законом, і зареєстрованим у
встановленому порядку реєстратором
розрахункових операцій або заповнений
вручну.

Статтею ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» передбачено, що суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: 1)
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; 2)
видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції.

Згідно п. 4 ст. 9 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» реєстратори розрахункових
операцій та розрахункові книжки не
застосовуються при продажу проїзних і
перевізних документів із
застосуванням бланків суворого обліку
на залізничному (крім приміського) та
авіаційному транспорті з оформленням
розрахункових і звітних документів та
на автомобільному транспорті з видачею
талонів, квитанцій, квитків з
нанесеними друкарським способом
серією, номером, номінальною вартістю,
а також при продажу білетів державних
лотерей через електронну систему
прийняття ставок, що контролюється у
режимі реального часу Державним
казначейством України, та квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів.

Відповідно до вимог Постанови Кабінету
Міністрів України «Про встановлення
порядку виготовлення бланків цінних
паперів і документів суворого обліку»
№283 від 19.04.1993 року, п. 1.3.2 Правил
виготовлення бланків цінних паперів і
документів суворого обліку,
затверджених Наказом № 98/118/740 від 25.11.1993
року бланками документів суворого
обліку є проїзні документи (квитки на
проїзд у залізничному, морському,
річковому і повітряному транспорті;
документи на перевезення вантажів;
військові проїзні документи).

Розділом 3 Правил повітряних
перевезень пасажирів і багажу,
затверджених Наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України № 216 від 23
квітня 2010 року передбачено, що
електронний квиток - електронний
документ, який включає роздрук
маршруту (маршрут-квитанції),
електронні купони і, у разі
використання, документ для посадки.

Статтею 5 Закону України «Про
електронні документи та електронний
документообіг» передбачено, що
електронний документ - документ,
інформація в якому зафіксована у
вигляді електронних даних, включаючи
обов'язкові реквізити документа.
Візуальною формою подання
електронного документа є відображення
даних, які він містить, електронними
засобами або на папері у формі,
придатній для приймання його змісту
людиною.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.08.2010 року між ТОВ «Авіалайн»
(посередник) та ПАТ «Універсальне
агентство з продажу авіаперевезень»
(агент) укладено договір № 0810-1АР про
надання посередницьких послуг (далі -
договір), відповідно до умов даного
договору посередник зобов'язується
надавати агенту на території України з
дотриманням порядку та умов цього
договору посередницькі послуги з
продажу електронних авіаквитків
перевізників, з якими у агента укладені
відповідні договори, а агент
зобов'язується сплачувати посереднику
винагороду за надані послуги.

Згідно п. 3.5 договору всі суми, отримані
позивачем за цим договором при продажі
авіаперевезень перевізника в межах
тарифів на перевезення, штрафів,
зборів, такс, пільг, є власністю
відповідного перевізника та довірені
посереднику агентом на зберігання.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем надавались
посередницькі послуги з продажу
перевізних документів - електронних
авіаквитків, які є бланками суворого
обліку в силу закону. При цьому
оформлялися розрахункові і звітні
документи - електронні квитки з
маршрутами/квитанціями та агентським
купонами, які є частиною вказаних вище
бланків суворої звітності (копії
долучені представником позивача до
матеріалів справи).

Надання позивачем послуг з продажу
авіаквитків підтверджується
відповідними розрахунковими
документами (проїзним документом -
квитком на проїзд), які за своїми формою
та змістом повністю відповідають
вимогам щодо розрахункового документа,
встановленим ст. 2 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що саме за вищевказаних
обставин справи, суди першої та
апеляційної інстанцій вірно
застосували норми матеріального права,
отже, прийняте податковим органом
спірне рішення є неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно.

В свою чергу, доводи касаційної скарги
не відповідають фактичним обставинам
справи та спростовуються
вищезазначеними нормами права, отже,
відсутні підстави для її задоволення.

За таких обставин, касаційна скарга
відповідача підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Львівського
окружного адміністративного суду від
24.05.2011 року та ухвала Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26.02.2013 року залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210, 214-215, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ :

Здійснити процесуальне
правонаступництво та замінити
Державну податкову інспекцію у
Франківському районі м. Львова
Державної податкової служби на
Державну податкову інспекцію у
Франківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області.

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Франківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24.05.2011 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.02.2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька Судді
Н.Є. Маринчак О.В. Муравйов