Справа № 816/3595/13-а
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 р.Справа № 816/3595/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Оржицькому районі
Полтавської області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 02.07.2013р.
по справі № 816/3595/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Оржицькому районі
Полтавської області

про визнання протиправними та
скасуваня вимог про сплату недоїмки,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до УПФУ в
Оржицькому районі Полтавської області
про визнання протиправними та
скасування Вимог про сплату недоїмки
від 07 червня 2013 року № Ф 83 та від 08
травня 2013 року № Ф 83.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що з 16 листопада 1995 року
перебуває на обліку в УПФУ в Оржицькому
районі Полтавської області як платник
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
отримує пенсію за віком відповідно до
статті 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". Пояснює, що при виході на
пенсію йому зменшено пенсійний вік,
встановлений статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування". Зважаючи на те,
що з серпня 2011 року обов'язок щодо
сплати єдиного внеску фізичними
особами-підприємцями, які обрали
спрощену систему оподаткування, якщо
вони є пенсіонерами за віком є
добровільним, вважає оскаржувані
Вимоги про сплату недоїмки від 07 червня
2013 року № Ф 83 та від 08 травня 2013 року № Ф
83 протиправними та такими, що
підлягають скасуванню.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 02.07.13р.
задоволено позовні вимоги ОСОБА_1.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу Управління Пенсійного фонду
України в Оржицькому районі
Полтавської області про сплату
недоїмки від 07 червня 2013 року № Ф 83.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу Управління Пенсійного фонду
України в Оржицькому районі
Полтавської області про сплату
недоїмки від 08 травня 2013 року № Ф 83.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) витрати зі сплати
судового збору в розмірі 35 (тридцять
п'ять) грн. 00коп.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на прийняття оскаржуваного рішення з
порушенням норм процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову постанову якою відмовити
в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача та представник
відповідача у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явились, про
час та місце розгляду справи
повідомлялися належним чином,
позивачем та відповідачем були надані
заяви про розгляд справи за їх
відсутності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду першої
інстанції, дослідивши доводи
апеляційної скарги, письмових
заперечень, колегія суддів дійшла до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) зареєстрований як фізична
особа-підприємець 13 листопада 1995 року
(свідоцтво про державну реєстрацію
НОМЕР_2) (а.с. 10) та є платником єдиного
податку (свідоцтво НОМЕР_3) (а.с. 6
(зворот)). Позивач перебуває на обліку в
УПФУ в Оржицькому районі Полтавської
області як платник єдиного внеску з 16
листопада 1995 року (а.с. 21). Матеріалами
справи підтверджено, що позивач є
пенсіонером з дати досягнення
зниженого пенсійного 50-ти річного віку,
тобто, з 21 квітня 2012 року.

Разом із тим, відповідачем 08 травня 2013
року та 07 червня 2013 року винесено
Вимоги про сплату недоїмки № Ф 83,
згідно яких станом на 01 травня 2013 року
та 01 червня 2013 року, відповідно, за ФОП
ОСОБА_1 значиться недоїмка зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в
розмірі 796,02 грн. та якими
територіальний орган Пенсійного фонду
вимагає сплатити останню (а.с. 7-8)

Позивач, не погоджуючись із
вищевказаними вимогами, звернувся до
суду з позовом у якому просить визнати
протиправними та скасувати Вимоги від
08 травня 2013 року та 07 червня 2013 року про
сплату недоїмки № Ф 83.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції дійшов до висновку, що
вимоги позивача правомірні та такі, що
ґрунтуються на положеннях діючого
законодавства, є належним чином
обґрунтованими, а тому підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої виходячи з
наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування;

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 2 ст. 6 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», платник
єдиного внеску зобов'язаний, зокрема,
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», платниками
єдиного внеску є: фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 вказаного Закону,
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

З положень законодавства у галузі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування вбачається, що
визначення пільг при сплаті єдиного
внеску застосовується до осіб, яким
призначений вид пенсії «за віком», а не
пов'язує звільнення від сплати єдиного
внеску із досягненням особою певного
віку, як про це зазначає відповідач.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
положеннями ч. 4 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» не передбачено,
що саме особи, яким надано пенсію за
віком на підставі Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, та ч. 4 ст. 4
вказаного Закону не містить
застережень щодо її незастосування до
осіб, яким пенсію за віком призначено
на підставі Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що відповідач під час винесення
вимоги про сплату недоїмки № Ф-83 від 07
червня 2013 року та № Ф-83 від 08 травня 2013
року діяв з порушенням норм чинного
пенсійного законодавства, та прийняв
вимогу, яка не відповідає вимогам
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
оскільки належними та допустимими
доказами у справі доведено, що позивач,
як пенсіонер за віком, звільняється від
сплати за себе єдиного внеску.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач по справі діяв у межах та у
спосіб наданих повноважень при
прийнятті рішення, щодо проходження
позивачем служби в органах внутрішніх
справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
відзначає, що суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки
викладена правова позиція не є
обґрунтованою та підтвердженою
матеріалами справи.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Оржицькому
районі Полтавської області залишити
без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 02.07.2013р.
по справі № 816/3595/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.Судді
Катунов В.В. Ральченко І.М.