Справа № 413/822/14-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чехов Є.М.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
справа №413/822/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Васильєва І. А., Яманко В.Г.,
Казначеєва Е.Г. розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Красному Лучі Луганської
області на постанову Краснолуцького
міського суду Луганської області від
25 лютого 2014 року у справі № 413/822/14-а за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Красному
Лучі Луганської області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
відновити виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Красному
Лучі Луганської області, в якому просив
поновити пропущений строк звернення до
адміністративного суду, визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Красний
Луч Луганської області щодо закриття
особового рахунку № НОМЕР_1 позивача та
припинення виплати пенсії за вислугу
років як працівнику закладу освіти,
визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Красний
Луч Луганської області щодо відмови
позивачу у поновленні пенсії, на її
заяву від 23 січня 2014 року, скасувати
розпорядження Управляння Пенсійного
фонду України в м. Красний Луч
Луганської області від 04 січня 2013 року
№ 174/1, по особовому рахунку № НОМЕР_1
про припинення виплати пенсії з 01 січня
2013 року, зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м. Красний
Луч Луганської області відновити
виплату пенсії позивачу з 01 січня 2013
року, яка була позивачу призначена УПФ
України м.Красний Луч Луганської
області, як працівнику освіти за
вислугу років (а.с. 3-5).

Постановою Краснолуцького міського
суду Луганської області від 25 лютого
2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволені в повному обсязі, поновлено
ОСОБА_3 пропущений процесуальний строк
звернення до адміністративного суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у місті Красний Луч Луганської
області про визнання дій
неправомірними та зобов`язання
відновити виплату пенсії, визнавши
причини пропуску строку поважними,
визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в місті
Красний Луч Луганської області, щодо
закриття особового рахунку № НОМЕР_1,
відкритого на ім`я ОСОБА_3 та
припинення виплати пенсії ОСОБА_3 за
вислугу років як працівнику закладу
освіти, визнано неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
місті Красному Лучі Луганської області
щодо відмови ОСОБА_3 у поновленні
пенсії за заявою від 23 січня 2014 року,
скасовано розпорядження Управляння
Пенсійного фонду України в місті
Красний Луч Луганської області від 04
січня 2013 року № 174/1 по особовому
рахунку № НОМЕР_1 про припинення
виплати пенсії ОСОБА_3 з 01 січня 2013
року, зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в місті
Красний Луч Луганської області
відновити виплату пенсії ОСОБА_3 з 01
січня 2013 року, яка була призначена
Управлінням Пенсійного фонду України в
місті Красний Луч Луганської області,
як працівнику освіти за вислугу років
(а.с. 55-56).

Відповідач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі (а.с. 57-58).

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначено, що оскільки позивач
працювала на посаді викладача в
позашкільних закладах освіти, яка не
передбачена Постановою Кабінету
Міністрів України № 909, тому не має
права на призначення пенсії за ст. 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ.

Крім того, апелянт вказує на те, що
позивач в зверненнях до управління та в
позові до суду посилається на
доручення Кабінету Міністрів України
від 06 січня 1996 року №397/21, яким дію
зазначеної постанови поширено, в тому
числі і на викладачів шкіл мистецтв,
при цьому до постанови зміни не внесено
до теперішнього часу. Крім того,
зазначене доручення не було
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України і не було опубліковано в
офіційних засобах массової
інформації.

Також, апелянт наголошує на тому, що в
адміністративному позові ОСОБА_3
просила поновити строк для звернення
до суду посилаючись на необізнаність в
правових питаннях та відсутність часу
на ознайомлення з діючим
законодавством стосовного своєї
проблеми, але позивач сама зазначає, що
залишилась без пенсії і була зайнята
пошуком роботи та заробітку для
існування, а не вирішенням питання
поновлення виплати пенсії, тому, на
думку апелянта, зазначені причини не
можуть розцінюватись як поважні для
поновлення строку звернення до суду.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_3 з 19 вересня 1977
року по 10 липня 1978 року працювала у
клубі керівником естрадного колективу
у шахтній профспілці «Знамя
комунізму»; з 01 вересня 1982 року по 26
лютого 1997 року - у Петровській дитячій
музичній школі в якості викладача; з 27
лютого 1997 року по 31 серпня 2010 року - у
Петровській музичній школі в якості
викладача, яка з 27 лютого 1997 року на
підставі рішення №70 виконавчого
комітету Краснолуцької міської ради
народних депутатів від 27 лютого 1997
року, наказ №57, реорганізована в
позашкільний заклад - Петровську
дитячу школу мистецтв. Наказом
Петровської дитячої школи мистецтв №81
від 31 серпня 2010 року ОСОБА_3 з 01 вересеня
2010 року переведена з посади викладача
фортепіано на посаду концертмейстера
у зв`язку з виходом на пенсію за вислугу
років, та з листопада 2010 року
отримувала пенсію за вислугою років
(а.с. 8-9).

Як вбачається з матеріалів справи, на
час звернення до Управління Пенсійного
фонду України в м. Красному Лучі
Луганської області за призначенням
пенсії за вислугу років, загальний
трудовий стаж позивачки складав 28
років 11 місяців 22 дні, з яких 28 років -
стаж роботи в закладах освіти, який дає
право на пенсію за вислугу років.

Розпорядженням Управління Пенсійного
фонду України в м. Красному Лучі
Луганської області від 04 січня 2013 року
№174/1 позивачці з 01 січня 2013 року
виплату пенсії було припинено,
оскільки підстави для зарахування
стажу роботи за вислугою років за
період з 27 лютого 1997 року по 31 серпня 2010
року відсутні, бо школа мистецтв, в якій
працювала позивачка, відноситься до
позашкільних закладів та "Переліком
закладів і установ освіти, охорони
здоров`я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років", посада
викладача не передбачена (а.с. 15).

23 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красному Лучі Луганської області з
заявою про поновлення виплати пенсії з
моменту її припинення (а.с. 10).

Листом Управління Пенсійного фонду
України в м. Красному Лучі Луганської
області від 04 лютого 2014 року №22/Р-11 у
поновлення пенсії за вислугу років
ОСОБА_3 було відмовлено на підставі ст.55
п."е" Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (а.с. 11-12).

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
позашкільну освіту» позашкільні
учбові заклади за своїми
організаційно-правовими формами
можуть бути державної, комунальної або
приватної форми власності та
функціонувати в різних формах, в тому
числі у формі школи мистецтв.

Згідно з ч. 4 ст. 21 Закону України «Про
позашкільну освіту» педагогічні
працівники позашкільних навчальних
закладів мають право на пенсію за
вислугою років за наявності
педагогічного стажу роботи не менше
ніж 25 років. Перелік посад педагогічних
працівників системи позашкільної
освіти встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з п. "е" ст. 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» працівники
освіти, охорони здоров'я та соціального
забезпечення при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.
При цьому згідно ч. 2 ст. 7 цього закону,
пенсії за вислугою років призначаються
при залишенні роботи, яка дає право на
цю пенсію.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про затвердження переліку посад
педагогічних та науково-педагогічних
працівників» від 14 червня 2000 року № 963
визначено, що посада викладача школи
мистецтва включена до переліку посад
педагогічних працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 04 листопада 1993 року № 909 зі змінами,
внесеними Постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2002 року
№ 1436, затверджено перелік закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років.

Судова колегія наголошує, що переліком
дійсно не передбачена посада викладача
школи мистецтв.

Але, Кабінетом Міністрів України за
поданням Міністерства соціального
захисту населення України
розповсюджено на викладачів музичних,
мистецьких, хорових, хореографічних
шкіл, шкіл мистецтв та інших порядок
призначення пенсій за вислугою років,
передбачений постановою Кабінету
Міністрів України від 04 листопада 1993
року № 909 без внесення змін в зазначену
постанову, що підтверджується листом
заступника Міністра соціального
захисту населення України від 01 лютого
1995 року № 01-3/133-02-2 на адресу обласних
управлінь соціального забезпечення на
місцях.

Доручення Кабінету Міністрів України
від 06 січня 1995 року № 397/21 діє до
наступного часу, оскільки, воно ніким
не спростоване, не втратило чинності та
надає позивачці право на призначення
пенсії за вислугою років. Відсутність
посади викладача в позашкільних
закладах освіти в постанові Кабінету
Міністрів України № 909 при наявності
цієї посади в дорученні Кабінету
Міністрів України від 06 січня 1995 року №
397/21 не може бути підставою для відмови
в призначенні пенсії за вислугою років.

Судова колегія звертає увагу, що
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, якою є зазначена
вище постанова Кабінету Міністрів
України № 909, у спірних правовідносинах
застосуванню підлягають ст. 21 Закону
«Про позашкільну освіту», яка регулює
умови призначення пенсії за вислугою
років.

Згідно п. 6 Переліку типових
позашкільних учбових закладів,
затвердженого постановою КМУ від 06
травня 2001 року № 433 і Положення про
позашкільний навчальний заклад
передбачені початкові спеціалізовані
мистецькі навчальні заклади (школи
естетичного виховання: музичні,
художні, хореографічні, театральні,
хорові, мистецтв та інші).

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про
освіту» до позашкільних учбових
закладів належать зокрема, школи
мистецтв.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, оскільки
робота позивачки на посаді викладача у
школі мистецтв у період часу з 27 лютого
1997 року по 31 серпня 2010 року повинна бути
зарахована до стажу роботи, який надає
їй право на пенсію за вислугу років.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
судового рішення без змін. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Красному
Лучі Луганської області на постанову
Краснолуцького міського суду
Луганської області від 25 лютого 2014
року у справі № 413/822/14-а -залишити без
задоволення.

Постанову Краснолуцького
міського суду Луганської області від
25 лютого 2014 року у справі №
413/822/14-а-залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили. Ухвала прийнята за
наслідками розгляду в письмовому
проваджені набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв