Справа № 818/8189/13-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 р. Справа № 818/8189/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Курило Л.В.,

суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Сумської митниці Міндоходів на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 05.12.2013р.
по справі № 818/8189/13-а

за позовом Публічного
акціонерного товариства "Сумихімпром"

до Сумської митниці Міндоходів

про скасування рішення, стягнення
надмірно сплачених коштів,

ВСТАНОВИЛА:

07.10.2013 року позивач - ПАТ "Сумихімпром" -
звернулось до суду з адміністративним
позовом, в якому просило скасувати
рішення Сумської митниці Державної
митної служби України від 03.04.2013 року
№805130000/2013/000068/1 про коригування митної
вартості товарів, стягнути з
Державного бюджету України суму
надмірно сплаченого мита в розмірі 6198,38
грн., стягнути з Державного бюджету
України суму надмірно сплаченого ПДВ в
розмірі 125 207, 27 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 05.12.2013 року
адміністративний позов публічного
акціонерного товариства "Сумихімпром"
задоволено.

Скасовано рішення Сумської митниці
Державної митної служби України
№805130000/2013/000068/1 від 03.04.2013 року про
коригування митної вартості товарів.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром" надмірно
сплачене мито в розмірі 6198 (шість тисяч
сто дев'яносто вісім) грн. 38 коп.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром" надмірно
сплачений податок на додану вартість у
розмірі 125207 (сто двадцять п'ять тисяч
двісті сім) грн. 27 коп.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром" 1314,06 грн. в
рахунок відшкодування судового збору.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції сторони не прибули, про дату,
час і місце судового засідання
повідомлені своєчасно та належним
чином.

Представник позивача надав клопотання
про розгляд справи без його участі.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, переглянувши в межах
апеляційної скарги постанову суду та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що 01 жовтня 2008 року між ПАТ
"Сумихімпром" (Покупець) та компанією
"Ransweel Trading Limited" (Продавець) укладено
контракт №27-01/10-08, відповідно до умов
якого Продавець зобов'язується
поставити сірку технічну газову
грудкову виробництва ТОВ
"Тенгизшевройл" Казахстан на умовах
поставки DAF Російсько-Український
кордон (в редакції ІНКОТЕРМС-2000). (а.с.
8-11)

Відповідно до умов вищезазначеного
Договору, компанія "Ransweel Trading Limited"
здійснювало поставку ПАТ "Сумихімпром"
сірку технічну по ціні 110,5 доларів США
за 1 метричну тону протягом лютого -
березня 2013 року. (а.с. 12)

На підтвердження факту здійснення
поставки позивач надав копію рахунку -
фактури (інвойс) від 19.02.2013р. за №61,
платіжні доручення в іноземній валюті
№103 від 11.03.2013 року, №97 від 05.03.2013 року,
№127 від 19.03.2013 року, №71 від 20.02.2013 року,
та ЗД накладні. (а.с.14, 15-18, 19-107).

З метою митного оформлення придбаного
товару позивачем подано митну
декларацію (МД) від 03.04.2013р.
№805130000/2013/003609, згідно якої заявлено до
декларування сірку технічну газову
грудкову 5965200 кг., вартістю 4887183,97 (при
курсі долара США 7,993). При цьому, митна
вартість вищевказаного товару
визначалась позивачем за методом 1,
відповідно до ст. 57 МК України, тобто,
за ціною договору щодо товару, який
імпортується (110,5 доларів США за 1
метричну тону). (а.с.108)

03.04.2013р. Сумською митницею прийнято
рішення №805130000/2013/000068/1 про
коригування митної вартості товарів на
рівні 115,5 доларів США за 1 тону метричну,
другорядним методом - за ціною договору
щодо ідентичних товарів (ст. 57 МК
України). (а.с.118)

05.04.2013р. Сумською митницею видано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення
№805130000/2013/00063 (а.с.120-123).

Придбаний товар (сірка технічна газова
грудкова) за заявою позивача митним
органом випущено у вільний обіг у
відповідності до ч. 7 ст. 55 МК України з
визначенням митної вартості в розмірі
102,5 доларів США за 1 метричну тону, що
підтверджується митною декларацією
від 03.04.2013р. №805130000/2013/003637 (а.с. 124).

Різниця між митом, визначеним до сплати
відповідачем, та митом, визначеним до
сплати позивачем складає 6198,38 грн.
Різниця між ПДВ, визначеним до сплати
відповідачем, та ПДВ, визначеним до
сплати позивачем склала 125207,27 грн.

Вищевказані суми мита в розмірі 6198,38
грн. та ПДВ в розмірі 125207,27 грн. Сумською
митницею перераховано до державного
бюджету України.

Не погодившись з рішенням Сумської
митниці від 03.04.2013р. №805130000/2013/000068/1,
позивач звернувся із зазначеним
позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що вартість
заявленої до оформлення партії товару
не перевищувала вартість оплаченого
товару згідно з вказаними вище
платіжними дорученнями й у відповідача
були в наявності всі необхідні
документи для визначення митної
вартості за ціною договору щодо товару,
який імпортується.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
апеляційної інстанції зважає на
наступне.

Відповідно до ст.318 Митного кодексу
України митному контролю підлягають
усі товари, транспортні засоби
комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України. Митний контроль здійснюється
виключно митними органами відповідно
до цього Кодексу та інших законів
України.

За змістом ст. 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст.54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відомості про митну вартість
застосовуються для: 1) нарахування
митних платежів; 2) застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; 3) ведення митної статистики; 4)
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (ст. 50 МК
України).

Згідно ч. 2 ст. 51 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу.

Так, згідно з положеннями глави 9
Митного кодексу України зокрема,
згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні,
зокрема: ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість не
може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у пункті 2 частини
першої статті 57 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом, або
уповноваженою ним особою, митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування.

Згідно з ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
України митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

За змістом частини другої статті 334
Митного кодексу України, особи, які
переміщують товари, транспортні
засоби комерційного призначення через
митний кордон України, зобов'язані
надавати митним органам документи та
відомості, необхідні для здійснення
митного контролю, в усній, письмовій
та/або електронній формі.

Відповідно до підпунктів 2.4 - 2.7, 2.9 - 2.10
пункту 2 розділу 2 Методичних
рекомендацій щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджених наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012 № 362 (далі - Методичні
рекомендації щодо роботи посадових
осіб митних органів), робота посадових
осіб з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків здійснюється шляхом, зокрема:

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів.

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено.

- перевірки наявності взаємозв'язку
продавця та покупця.

- перевірки інформації, наданої
декларантом або уповноваженою особою,
при продажу товарів між пов'язаними
особами, щодо наближеності митної
вартості товарів, визначеної основним
методом до однієї з операцій, які
наведені у частині вісімнадцятій
статті 58 Кодексу.

- перевірки наявності
знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних
товарів, перевірки наявності продажу
оцінюваних товарів на експорт в
Україну.

Як убачається із матеріалів справи,
поставка товару здійснювалась за
зовнішньоекономічним контрактом
купівлі-продажу № 27-01/10-08 від 1 жовтня 2008
року, укладеним Позивачем із компанією
"Ransweel Trading Limited" (Великобританія) (а.с.8-11).

В наданих до митного оформлення
документах, а саме, в накладних на
перевезення товару в гр.6 зазначено: «По
договору с Рансвил Трейдинг Лимитед»
ч/з ООО «Экотехінвест». «Технотранс» -
под. код . Собственность ПАО
«Сумихимпром». Між тим, будь-яких
документів на підтвердження
домовленостей з ТОВ «Екотехінвест»
позивачем не надано.

Пунктом 3.6 зовнішньоекономічного
контракту визначено, що протягом 3-х
календарних днів з дати відвантаження
Продавець направляє Покупцеві
кур'єрською поштою рахунок-фактуру на
фактично відвантажену кількість
товару. Згідно п. 3.4 цього ж контракту
датою відвантаження є дата оформлення
митних документів в країні
вантажовідправника, відмічені
штемпелем митниці.

Відповідно до залізничних накладних та
митної декларації країни відправлення
(згідно відбитків штампів комітету
митного контролю Мінфіну Республіки
Казахстан) датою відвантаження є
22.02.13р., 25.02.2013р., 26.02.2013р., 27.02.2013р. Тобто,
рахунок-фактура на дану поставку
товару не може датуватися раніше, ніж
22.02.2013р. Так, декларантом Позивача
надано до митниці рахунок-фактуру № 61
від 19.02.2013р., що свідчить про те, що цей
документ не стосується даної (спірної)
поставки товару, а належить до пакету
товаросупровідних документів на іншу
поставку, що відбувалась раніше.

З матеріалів справи вбачається, що
вартість попередньої партії
ідентичного вантажу складала 115,50
доларів США за тону і була випущена у
вільний обіг за МД№ 805130000/2012/011913 від
30.11.2012р.

Частиною дев'ятою статті 58 Митного
кодексу України передбачено, що
розрахунки згідно із цією статтею (для
застосування методу визначення митної
вартості за ціною договору) робляться
лише на основі об'єктивних даних, що
підтверджуються документально та
піддаються обчисленню.

Згідно з частиною другою статті 58
Митного кодексу України, метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право,
зокрема, упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості
(частина п'ята статті 54 Митного кодексу
України).

За змістом частини третьої статті 53
Митного кодексу України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності або не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати додаткові
документи.

На виконання зазначених норм 03 квітня
2013 року інспектором митниці у
письмовому вигляді на зворотній
сторінці декларації митної вартості №
805130000/2013/003609 затребувано наступні
додаткові документи: 1) договір із
третіми особами, пов'язаний з договором
про поставку товарів, митна вартість
яких визначається; 2) рахунки про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором; 3) рахунки про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням умов договору
(угоди, контракту); 4) виписку з
бухгалтерської документації; 5)
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та інформація біржових
організацій про вартість товару або
сировини; 6) розрахунок ціни
(калькуляцію).

Крім того, декларантові роз'яснено
право подання будь-яких інших
документів, що на його думку можуть
мати значення для митного оформлення
товару та проведення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів.

Декларантом 03.04.2013 року додатково
надано документи, а саме: лист ДП
"Укрпромзовнішекспертиза" від 25.03.2013р.
№1230, платіжні доручення №71 від 20.02.13р.,
№97 від 05.03.2013р., №103 від 11.03.2013р. та №127
від 19.03.2013р., лист компанії "Ransweel Trading
Limited" від 28.03.2013 року щодо неможливості
надання документів стосовно
формування ціни на сірку технічну
газову грудкову та копії контракту
компанії №ОК 127647 від 22.12.2009 року,
укладеного з ТОО "Тенгизшевройл".

Також, на цій же зворотній сторінці
декларації митної вартості товарів
вчинено записи про відсутність
можливості надати інші додатково
затребувані документи.

Колегія суддів зазначає, що наданий
митному органу висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» № 1230 носить
консультаційний характер та містить
положення про можливість зміни ціни
товару в залежності від умов оплати,
оскільки у вказаному висновку ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» не
зазначено яку саме цінову інформацію
та яких саме товаровиробників і
постачальників взято до уваги при
аналізі поточної кон'юнктури ринку
відносно товару «сіра технічна газова
комова».

Згідно з частиною 21 статті 58 Митного
кодексу України, використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості повинні бути
об'єктивними, піддаватися обчисленню
та підтверджуватися документально.

Відповідно до частини п'ятої статті 54
Митного кодексу України, митний орган з
метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів має право, зокрема,
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

З урахуванням вищевикладених обставин,
колегія суддів дійшла висновку, що
декларантом Позивача заявлені неповні,
необ'єктивні та непідтверджені
документально відомості про митну
вартість товару.

Частинами другою та третьою статті 58
Митного кодексу України передбачено,
що метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом
застосовуються другорядні методи.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності (частина
четверта статті 57 Митного кодексу
України).

У зв'язку з викладеним, з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості
імпортованих товарів за іншим методом,
між митним органом і декларантом
проведено консультацію, про що
зроблено відповідний запис на
зворотному боці вищезазначеної
декларації митної вартості.

При цьому, декларантом власноручно
вчинено запис такого змісту:
"Консультацію проведено. Підстави
узгоджено".

Відповідно до частини першої та другої
статті 59 Митного кодексу України, у
разі якщо митна вартість оцінюваних
товарів не може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: фізичні характеристики;
якість та репутація на ринку; країна
виробництва; виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів
береться за основу для визначення
митної вартості товарів, якщо ці товари
ввезено приблизно в тій же кількості та
на тих же комерційних рівнях, що й
оцінювані товари. У разі відсутності
такого продажу використовується
вартість операції з ідентичними
товарами, що продавалися в Україну в
іншій кількості та/або на інших
комерційних рівнях. При цьому, їх ціна
коригується з урахуванням зазначених
розбіжностей незалежно від того, чи
веде це до збільшення або зменшення
вартості. Інформація, що
використовується при здійсненні
коригування, повинна бути
документально підтверджена.

Таким чином, оскільки надані позивачем
до митного оформлення документи
містили розбіжності щодо вартості
товару, тобто, не є об'єктивними,
заявлені відомості не були
підтверджені документально та не
піддавалися обчисленню, Сумською
митницею правомірно визначено митну
вартість товарів на підставі МД №
600080000/2013/003609 від 03.04.2014 року згідно зі
статтею 59 Митного кодексу України.

Отже, Сумською митницею, з урахуванням
приписів ст.ст. 51, 53-55, 59, 61 МК України та
зважаючи на неможливість застосування
першого методу визначення митної
вартості, правомірно прийнято рішення
про коригування митної вартості
товарів № 805130000/2013/000068/1 від 03.04.2013 року
відповідно за другорядним методом (за
ціною договору щодо ідентичних
товарів).

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що Сумська митниця
діяла на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені чинним
законодавством України з питань митної
справи, а тому відсутні підстави для
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів.

З огляду на викладене, також є
безпідставними та не підлягають
задоволенню і позовні вимоги ПАТ
"Сумихімпром" про стягнення з
Державного бюджету України суми
надмірно сплаченого мита у розмірі
6198,38 грн. та надмірно сплаченого ПДВ у
розмірі 125207,27 грн., оскільки є похідними
від первісної вимоги.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 05.12.2013 року не
відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова судом першої інстанції
прийнята з порушенням норм
матеріального права, а тому підлягає
скасуванню, з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 3 ч.1 ст. 198,
ст. 202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Сумської митниці
Міндоходів задовольнити.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 05.12.2013р. по
справі № 818/8189/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні адміністративного позову
Публічного акціонерного товариства
"Сумихімпром" відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.