Справа № 6а/257/98/13
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/6973/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Донецька про
зобов'язання вчинити певні дії,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Донецька на
ухвалу Київського районного суду м.
Донецька від 6 листопада 2013 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 січня 2014
року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року Відділ примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Донецької області
звернувся в Київський районний суду м.
Донецька із поданням про зміну способу
і порядку виконання судового рішення у
справі за позовом ОСОБА_4, в якій просив
змінити спосіб і порядок виконання
судового рішення із зобов'язання
виплатити кошти на стягнення коштів з
боржника.

Ухвалою Київського районного суду м.
Донецька від 6 листопада 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 15 січня 2014 року, подання задоволено,
а саме змінено спосіб виконання
рішення суду у справі № 2-а-20563-2011
та стягнуто з відповідача на користь
позивача заборгованість з виплати
пенсії у розмірі 1557,9 грн.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що наявні обставини,
що роблять виконання рішення суду
відповідачем неможливим внаслідок
зміни у правовому регулюванні порядку
виконання судових рішень боржником за
якими є державний орган, яким не
передбачено виконання рішень
зобов'язального характеру,
унеможливлює виконання даного
рішення. Дана обставина є підставою для
зміни способу виконання судового
рішення.

У поданій касаційній скарзі відповідач
заявив вимоги про скасування рішень
судів першої та апеляційної інстанції,
як таких, що постановлені із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, постановити нову ухвалу, якою у
задоволенні подання відмовити.

У доводах касаційної скарги, скаржник
зазначає, що рішення суду першої
інстанції, залишене без змін рішенням
суду апеляційної інстанції, призвело
до зміни рішення в справі № 2а-8134/11 по
суті, що суперечить вимогам Бюджетного
Кодексу та Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
першого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

Постановою Київського районного суду
м. Донецька від 04.07.2011 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволені повністю,
зобов'язано відповідача здійснити
нарахування та виплату на користь
позивача підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
за період з 30.07.2010 року, з урахуванням
проведених виплат.

11.04.2012 року Київським районним судом м.
Донецька по вказаній справі було
видано виконавчий лист.

Згідно з повідомлення відповідача від
14.11.2012 року № 20600/03 позивачу здійснено
перерахунок сум пенсії позивача, однак
кошти не виплачені через відсутність
фінансування.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступних мотивів.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Як зазначалось вище, постановою
Київського районного суду м. Донецька
від 04.07.2011 року визнано зобов'язано
відповідача здійснити нарахування та
виплату на користь позивача підвищення
до пенсії у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком за період з 30.07.2010 року,
з урахуванням проведених виплат.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Київського районного суду м. Донецька
від 04.07.2011 року Київського районного
суду м. Донецька від 04.07.2011 року та
синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд першої інстанції задовольнив.

За таких обставин Відділ примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Донецької області
просив змінити не спосіб виконання
постанови суду, а судове рішення по
суті позовних вимог і вирішити
додаткову позовну вимогу про стягнення
коштів, яка не була предметом розгляду
та дослідження адміністративного суду
під час ухвалення вищевказаної
постанови суду першої інстанції. Крім
того, в адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції приходить до
висновку, що задовольняючи заяву про
зміну способу виконання рішення, суди
попередніх інстанцій не звернули увагу
та не врахували відмінності між
позовною вимогою як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача
від способу виконання судового рішення
як одного з його заходів, чим змінили
постанову суду першої інстанції по
суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, для відстрочення, розстрочення
виконання рішення та зміни способу
його виконання є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду першої
інстанції фактично можливе, хоча й за
певних умов, тому відсутні підстави
для зміни способу вказаного рішення.

Крім того, суд касаційної інстанції
звертає увагу на те, що «захист
порушеного права у судовому рішенні» і
«спосіб виконання судового рішення» не
є тотожними поняттями (процесуальними
інститутами).

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції приходить до
висновку, що суд першої інстанції,
змінюючи спосіб виконання постанови
суду, фактично змінив її суть, що
належить до повноважень суду
апеляційної або касаційної інстанції.

Цього також не врахував суд
апеляційної інстанції під час
перегляду в апеляційному порядку
ухвали суду першої інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове судове рішення.

Зважаючи на те, що у справі не
вимагається збирання або проведення
додаткової перевірки доказів,
обставини встановлені повно та
правильно, але допущена помилка в
застосуванні норм матеріального права,
суд касаційної інстанції, згідно зі
статтею 229 Кодексу адміністративного
судочинства України, скасовує рішення
судів першої та апеляційної інстанції
і ухвалює нове рішення про відмову в
задоволенні заяви Відділу державної
виконавчої служби Слов'янського
міськрайонного управління юстиції у
Донецькій області.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 229, 231 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Донецька
задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Донецька від 6 листопада 2013 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 січня 2014
року у справі № 6а/257/98/13 -
скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні заяви Відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Донецької області про зміну способу і
порядку виконання судового рішення -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска