Справа № 2а/1770/3782/2011
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" квітня 2014 р.
Справа № 2а/1770/3782/2011

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Мацького Є.М.

суддів:
Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні
у м.Житомирі апеляційну скаргу
Рівненської обласної
медико-соціальної експертної комісії
на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "30" січня 2012
р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Рівненської обласної
медико-соціальної експертної комісії
про визнання протиправними рішень
медико-соціальної експертної комісії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до Рівненської обласної
медико-соціальної експертної комісії
про визнання протиправними рішень
відповідача від 25.01.2011 р. та 24.02.2011 р. про
підтвердження невизнання її інвалідом
III групи.

31.10.2011 р. ОСОБА_3 подала суду заяву про
збільшення позовних вимог якою просила
суд крім раніше заявлених вимог
визнати протиправним рішення
Рівненської обласної
медико-соціальної експертної комісії
від 02.09.2011 р. про підтвердження
невизнання її інвалідом III групи.

Свої вимоги позивач обґрунтувала
допущеними відповідачем при прийнятті
оскаржуваних рішень порушеннями п.19
Положення про медико-соціальну
експертизу, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р.
№1317 щодо проведення засідань у повному
складі та колегіального прийняття
рішень. Як стверджує позивач, за
наявним у неї діагнозом, у відповідача
малися усі підстави для прийняття
рішення про підтвердження їй III групи
інвалідності відповідно до визначених
Інструкцією про встановлення груп
інвалідності, затвердженою наказом
Міністерства охорони здоров"я України
07.04.2004 р. №183 підстав, критеріїв та
анатомічним дефектам і прирівняним до
них станам.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 30.01.2012 року
позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
рішення Рівненської обласної
медико-соціальної експертної комісії
від 25.01.2011 р., 24.02.2011 р. та 02.09.2011 року
про відмову у визнанні інвалідом 3
групи.

Зобов'язано Рівненську обласну
медико-соціальну експертну комісію
невідкладно, але не пізніше одного
місяця з дня набрання законної сили
судовим рішенням, розглянути питання
щодо встановлення 3 групи
інвалідності ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі Рівненська ОМСЕК,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Апелянт зазначив, що не є належним
відповідачем, так як Рівненська
обласна медико-соціальна експертна
комісія є лише структурним підрозділом
юридичної особи - Рівненського
обласного центру медико-соціальної
експертизи. Вважає, що рішення від
24.02.2011 р. не існує, відтак воно не може
бути предметом оскарження. На думку
відповідача рішення від 25.01.2011 р. та
02.09.2011 р. прийняті із дотриманням
нормативних актів, регламентуючих
порядок проведення експертизи втрати
працездатності, що підтверджується
висновком Вінницького
науково-дослідного інституту
реабілітації інвалідів від 17.02.2011 р.
відповідно до якого підстав для зміни
рішення МСЕК немає.

Розглянувши справу та перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах, передбачених статтею 195 КАС
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що відповідно до п.4
Положення про медико-соціальну
експертизу, затвердженого постановою
КМУ від 03.12.209 р. №1317 (надалі - Положення)
медико-соціальну експертизу проводять
медико-соціальні експертні комісії
(далі - комісії), з яких утворюються в
установленому порядку центри (бюро), що
належать до закладів охорони здоров"я
при Міністерстві охорони здоров"я
автономної республіки Крим,
управліннях охорони здоров"я обласних,
Київської та Севастопольської міських
держадміністрацій.

Згідно п.6 зазначеного Положення
висновки комісії, реабілітаційні
заходи, визначені в індивідуальній
програмі реабілітації інваліда,
обов'язкові для виконання органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, реабілітаційними
підприємствами, установами та
організаціями, в яких працює або
перебуває інвалід, незалежно від їх
відомчої підпорядкованості, типу і
форми власності.

У відповідності до п. 9 Положення
комісії мають бланк установленого МОЗ
зразка, штамп і печатку.

Згідно п.25 цього ж Положення рішення
комісії може бути оскаржене до суду в
установленому законом порядку.

Частиною 2 ст.18 КАС України визначено,
що до адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб"єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Таким чином, аналіз наведених приписів
Положення про медико-соціальну
експертизу дозволяє віднести
Рівненську обласну медико-соціальну
експертну комісію до суб"єкта владних
повноважень, чиї рішення можуть бути
оскаржені в судовому порядку за
правилами адміністративного
судочинства, що спростовує її доводи
про пред'явлення позову до неналежного
відповідача.

Компетенція Кримської
республіканської, обласних,
центральних міських комісій визначена
п.12, 14 Положення. Так, згідно п.12
Положення такі комісії повторно
оглядають осіб, що звертаються для
встановлення інвалідності і оскаржили
рішення районних, міжрайонних, міських
комісій, перевіряють правомірність
прийнятих ними рішень і в разі визнання
їх безпідставними знімають їх.

За змістом п.17 Положення
медико-соціальна експертиза
проводиться після повного медичного
обстеження, проведення необхідних
досліджень, оцінювання соціальних
потреб інваліда, визначення
клініко-функціонального діагнозу,
професійного, трудового прогнозу,
одержання результатів відповідного
лікування, реабілітації за наявності
даних, що підтверджують стійке
порушення функцій організму,
обумовлених захворюванням, наслідками
травм чи вродженими вадами, які
спричиняють обмеження
життєдіяльності.

Відповідно до п.19 цього Положення
комісія проводить засідання у повному
складі і колегіально приймає рішення.
Відомості щодо результатів
експертного огляду і прийнятих рішень
вносяться до акта огляду та протоколу
засідання комісії, що підписуються
головою комісії та її членами і
засвідчуються печаткою.

З наданої апелянтом та оглянутої судом
першої інстанції медичної справи
ОСОБА_3, вбачається, що з 10.08.1999 р. їй
тимчасово встановлена III група
інвалідності внаслідок загального
захворювання (довідка Рівненської
обласної МСЕК серії МСЕ №213607 від 27.09.1999
р.). У подальшому встановлена позивачу
група інвалідності щорічно, до 2008 року
підтверджувалася, що стверджується
довідками відповідача серії МСЕ №017470
від 06.09.2000 р., серії МСЕ №212159 від 03.09.2001
р., серії ВТЭ-19 №081500 від 11.09.2002 р., серії
МСЕ №033007 від 09.09.2003 р., серії МСЕ №065175
від 22.09.2004 р., серії МСЕ №066417 від 14.09.2005
р., серії МСЕ №106715 від 20.09.2006 р., серії
МСЕ №070456 від 09.10.2007 р.

У відповідності до акту №77 огляду
Костопільською міжрайонною МСЕК від
10.09.2008 р. інвалідність позивача
продовжена до 01.09.2010 р.

Згідно акту №208 огляду Костопільською
міжрайонною МСЕК від 20.09.2010 р.
інвалідність ОСОБА_3 не встановлена.

Вказане рішення Костопільської
міжрайонної МСЕК від 20.09.2010 р. позивачем
оскаржене до Рівненської обласної
МСЕК.

Серед матеріалів медичної справи
позивача міститься посильний листок у
МСЕК від 15.12.2010 р. хворої ОСОБА_3 у якому
зазначено діагноз при направленні у
МСЕК з основним захворюванням -
посттравматичний
посттромбофлебітичний флеботромбоз
лівої стегнової вени в стадії
нестійкої ремісії. Стан після ауто
венозного протезування лівої
стегнової вени (1988 р.) аутовеною. Стан
після лімфовенозного шунтування (1991 р.).
Хронічна лімфовенозна недостатність
лівої нижньої кінцівки II-III
(другого-третього) ст. по Савельєву.
Поширені рубці попереку і лівого
стегна після вогнепального поранення.
Відсутність остистих відростків L2-L3.
Посттравматичний остеохондроз
поперекового відділу хребта,
нестабільна форма з болевим синдромом
та значним порушенням
статико-динамічної функції хребта.

Зазначений діагноз аналогічний
діагнозам ОСОБА_3, указаним у посильних
листах у МСЕК 1999 - 2008 років.

З наявного у медичній справі позивача
акту №13 огляду Рівненською обласною
МСЕК від 25.01.2011 р. вбачається, що ОСОБА_3
встановлено основний діагноз:
П/травматичний ПТФС
стегново-гомілкового сегменту лівої
н/к внаслідок вогнепального поранення
(88), аутовенозного протезування
стегнової вени, мікро-лімфовенозного
шунтування в/з гомілки (91 р.), ХЛВН н/к II
ст.(п.29.1), за результатами огляду група
інвалідності не встановлена (п.30.4).

Таким чином, відповідачем в акті №13
змінено формулювання основного
захворювання діагнозу ОСОБА_3
порівняно з посильним листком, зокрема,
змінено ступінь хронічної
лімфовенозної недостатності лівої
нижньої кінцівки, а також не указано
про відсутність остистих відростків
L2-L3.

Підстав зміни формулювання основного
захворювання діагнозу ОСОБА_3 та
обґрунтування не встановлення
позивачу групи інвалідності матеріали
справи не містять.

Акт №13 від 25.01.2011 р. підписано головою
МСЕК та трьома її членами і засвідчено
печаткою МСЕК.

Доказів письмового повідомлення
ОСОБА_3 про прийняте 25.01.2011 р. апелянтом
суду не надано.

Згідно заключення Науково-дослідного
інституту реабілітації інвалідів
(м.Вінниця) від 17.02.2011 р. №16 за наявною у
гр.ОСОБА_3 патологією обл.МСЕК в 2011 р.
інвалідом її не визнано, підстав для
зміни рішення МСЕК на даний час
виявлено.

У відповідності до повідомлення від
24.02.2011 р. за вих.№06-69 апелянт письмово
проінформував ОСОБА_3, що згідно
висновку від 17.02.2011 р. №16 вона інвалідом
не визнана.

В медичній справі позивача міститься
посильний листок у МСЕК від 29.06.2011 р.
хворої ОСОБА_3 у якому зазначено
діагноз при направленні у МСЕК з
основним захворюванням -
Посттравматичний
посттромбофлебітичний флеботромбоз
лівої стегнової вени в стадії
нестійкої ремісії. Стан після
аутовенозного протезування лівої
стегнової вени (1988 р.) аутовеною. Стан
після лімфовенозного шунтування (1991 р.).
ПТФС лівої гомілки. Хронічна
лімфовенозна недостатність лівої
нижньої кінцівки III (третього) ст. по
Савельєву. Рецидивуюча бешиха лівої
гомілки. Поширені рубці попереку і
лівого стегна після вогнепального
поранення. Часткова відсутність
остистих відростків L2-L3. Дефспондильоз
L2-L3. Посттравматичний остеохондроз
поперекового відділу хребта,
нестабільна форма з болевим синдромом
та значним порушенням
статико-динамічної функції хребта.

З наявного у медичній справі позивача
акту №388 огляду Рівненською обласною
МСЕК від 02.09.2011 р. вбачається, що ОСОБА_3
встановлено основний діагноз:
Післятравматичний ПТФС лівої
н/кінцівки внаслідок вогнепального
поранення лівого стегна 1.01.1988,
аутовенозного протезування лівої
стегнової вени, лімфовенозного
шунтування 1991 р. ХЛВН II-III ст. Масивні
рубці лівого стегна і попереку.
Післятравматичний остеохондроз (п.29.1),
за результатами огляду група
інвалідності не встановлена (п.30.4).

Про результати невизнання ОСОБА_3
інвалідом за результатами огляду 02.09.2011
р. апелянтом складена довідка від 02.09.2011
р. за вих.№06-71.

Таким чином, апелянтом в акті №388 також
змінено формулювання основного
захворювання діагнозу ОСОБА_3
порівняно з посильним листком, зокрема,
змінено ступінь хронічної
лімфовенозної недостатності лівої
нижньої кінцівки, а також не указано
про часткову відсутність остистих
відростків L2-L3.

Підстав зміни формулювання основного
захворювання діагнозу ОСОБА_3 та
обґрунтування не встановлення
позивачу групи інвалідності матеріали
справи не містять.

Як визначено п.20 Положення комісія під
час встановлення інвалідності
керується Інструкцією про
встановлення груп інвалідності,
затвердженою МОЗ за погодженням з
Мінпраці та Радою Федерації незалежних
профспілок.

Підстави та критерії встановлення
третьої групи інвалідності визначені
пунктом 2.3 Інструкції про встановлення
груп інвалідності, затвердженої
наказом Міністерства охорони здоров"я
України від 07.04.2004 р. №183,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 22.04.2004 р. за №516/9115 (надалі -
Інструкція).

Так, згідно абз.1 п.2.3 Інструкції
підставою для встановлення третьої
групи інвалідності є стійкі, помірної
важкості функціональні порушення в
організмі, зумовлені захворюванням,
наслідками травм або уродженими
дефектами, що призвели до помірно
вираженого обмеження життєдіяльності,
в тому числі працездатності, які
потребують спеціальної допомоги і
соціального захисту.

У відповідності до абз.2 п.2.3 критеріями
встановлення III групи інвалідності є
обмеження однієї чи декількох
категорій життєдіяльності в помірно
вираженому ступені: обмеження
самообслуговування I ст.; обмеження
здатності самостійно пересуватися I
ст.; обмеження здатності до навчання I
ст.; обмеження здатності до трудової
діяльності I ст.; обмеження здатності до
орієнтації I ст.; обмеження здатності до
спілкування I ст.; обмеження здатності
контролювати свою поведінку I ст.

Письмові заперечення апелянта, а також
оглянуті судом письмові докази
(матеріали медичної справи хворої
ОСОБА_3, акти огляду, витяги з книги
протоколів МСЕК, довідки тощо) не
містять відомостей про підстави та
критерії як встановлення позивачу
впродовж 1999 - 2010 років III групи
інвалідності, так і не встановлення III
групи інвалідності рішеннями від 25.01.2011
р., 24.02.2011 р. та 02.09.2011 р.

У відповідності до наданих
представником відповідача Якимчук С.М.
у судовому засіданні пояснень на час
прийняття оскаржуваних рішень від
25.01.2011 р. та 24.02.2011 р. вона була головою
Рівненської обласної МСЕК та може
повідомити, що при знятті ОСОБА_3 групи
інвалідності враховувався не медичний
критерій, оскільки діагноз хворої не
змінився, а соціальні критерії. Які
саме соціальні критерії з передбачених
п.2.3 Інструкції змінилися представник
відповідача пояснити не змогла.
Формально підставою для зняття групи
інвалідності позивачу був той факт, що
ОСОБА_3 стаціонарно не лікувалася,
проте можливість надати докази
направлення позивача на стаціонарне
лікування представник відповідача
заперечила. Як зазначила Якимчук про
прийняте 25.01.2011 р. комісією рішення
ОСОБА_3 не повідомлялася, оскільки це
рішення було попереднім, і позивач була
офіційно повідомлена про результати її
огляду лише 24.02.2011 р. після отримання
заключення Науково-дослідного
інституту реабілітації інвалідів
(м.Вінниця) від 17.02.2011 р., тому вважає
остаточним рішення відповідача від
24.02.2011 р.

З огляду на такі пояснення
представника апелянта в суді першої
інстанції та наявність повідомлення
ОСОБА_3 від 24.02.2011 р. про не встановлення
інвалідності суд першої інстанції
вірно критично оцінив до викладених
апелянтом у письмових запереченням
доводів про те, що рішення від 24.02.2011 р.
не існує.

Суд першої інстанції правильно звернув
увагу на непослідовність позиції
відповідача, плутаність пояснень його
представників та невідповідність цих
пояснень одне одному та доводам,
викладеним у письмових запереченнях.

Суд першої інстанції відповідно до
вимог чинного законодавства дав
правильну оцінку показам свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6

До справи долучено довідку Рівненської
обласної клінічної лікарні від 14.12.2011 р.
з якої вбачається, що ОСОБА_3 з 30.06.2011 р.
по 10.06.2011 р. знаходилася на лікуванні у
відділенні серцево-судинної хірургії
лікарні з діагнозом: вторинний
лімфостаз нижньої кінцівки лівої
поперекової ділянки. Хронічна
лімфовенозна недостатність лівої
нижньої кінцівки III (третього) ст. по
Савельєву. Захворювання на даний час не
виліковне з тенденцією до
прогресування і погіршення локального
статусу.

За викладених обставин суд дійшов
правильного висновку про
безпідставність оскаржуваних рішень
апелянта про не встановлення ОСОБА_3
групи інвалідності, оскільки вони не
обґрунтовані та приймалися без
урахування приписів Положення та
Інструкції.

Разом з тим колегія суддів вважає за
необхідним змінити постанову та
виключити з резолютивної частини
постанови вказівку суду першої
інстанції про розгляд питання щодо
встановлення 3 групи інвалідності
ОСОБА_3, так як визначення конкретної
групи інвалідності не входить в
повноваження суду.

Отже, суд першої інстанції, виконавши
всі вимоги процесуального
законодавства, всебічно перевіривши
обставини справи, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, постановив обґрунтоване
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для
справи. Висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, (201), 202, 205,
207,212,254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської
обласної медико-соціальної експертної
комісії залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "30" січня 2012
р. змінити, виключивши з резолютивної
частини посилання суду про
зобов"язання Рівненської облМСЕК
встановити ОСОБА_3 3 групу
інвалідності.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Є.М. Мацький

судді:
В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "14" квітня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Рівненська обласна
медико-соціальна експертна комісія
вул. Словацького,10,Рівне,33028

- ,