Справа № 0670/115/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/36410/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Лугинського районного суду
Житомирської області, Териториального
управління державної судової
адміністрації в Житомирській області
про визнання незаконним та скасування
наказу №97/к від 07.12.2011 року, поновлення
на посаді, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
10 000 грн. моральної шкоди за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 08 травня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Житомирського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати незаконним та скасувати
наказ керівника апарату Лугинського
районного суду Житомирської області №
97/К від 07 грудня 2011 року про звільнення
з посади помічника судді Лугинського
районного суду Житомирської області за
п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та поновити
його на раніше займаній посаді.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що він був
звільнений в період перебування на
лікуванні, а також на те, що мав бути
звільнений за п.2 ст. 40 Кодексу законів
про працю України. Також просив
зобов'язати територіальне управління
Державної судової адміністрації в
Житомирській області нарахувати та
виплатити на його користь
середньомісячний заробіток за час
вимушеного прогулу. Крім того, просив
стягнути з Лугинського районного суду
Житомирської області через
територіальне управління Державної
судової адміністрації в Житомирській
області 10000 грн. завданої моральної
шкоди.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 08 травня 2012
року постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Позивач ОСОБА_4 не погодився з
постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2012
року та ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 08 травня 2012 року, і звернувся до
суду з касаційною скаргою, в який
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

ОСОБА_4 працював в Лугинському
районному суді Житомирської області з
13 грудня 2004 року на різних посадах, а з 11
липня 2011 року працював на посаді
помічника судді на час виконання
посадових обовязків суддею Лєдньовим
Д.М., що стверджується копією наказу
керівника апарату суду, з яким позивач
був ознайомлений 12 липня 2011 року.

07 грудня 2011 року наказом керівника
апарату Лугинського районного суду
Житомирської області №97/К позивач був
звільнений з посади помічника судді
відповідно до п.2 ч.1 ст.З6 КЗпП України у
зв'язку із закінченням трудового
договору.

Також встановлено, що Лугинському
районному суду не було відомо, що
позивач з 28 листопада 2011 року до 07
грудня 2011 року включно перебував на
лікарняному.

Після отримання копії позовної заяви
позивача, відповідачу Лугинському
райсуду стало відомо про те, що позивач
з з 28 листопада 2011 року по 07 грудня 2011
року включно перебував на
стаціонарному лікуванні в Лугинській
центральній районній лікарні, а тому
наказом керівника апарату Лугинського
райсуду від 24 січня 2012 року № 6/К,
внесено зміни в наказ № 97/К від 07 грудня
2011 року «Про звільнення ОСОБА_4В.», а
саме змінено дату звільнення позивача
з 07 грудня 2011 року на 08 грудня 2011 року.

Позивач не погодився із наказом
керівника апарату Лугинського
районного суду Житомирської області №
97/К від 07 грудня 2011 року та підставою
його звільнення звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
про те, що ОСОБА_4 був звільнений
правомірно за п.2 ч.1 ст.36 Кодексу
законів про працю України по
закінченню строку дії трудового
договору, а посилання позивача на
попередження його про звільнення за п.1
ст.40 КЗпП України, і що він мав бути
звільнений саме з цих підстав не має
правового значення в даному випадку,
оскільки з позивачем було укладено
строковий трудовий договір, на умовах
якого він погодився працювати.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, на
підставі наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 151 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
Кожний суддя суду загальної юрисдикції
може мати помічника, правовий статус і
умови діяльності якого визначаються
цим Законом та положенням про
помічника судді, що затверджується
Радою суддів України.

Положенням про помічника судді,
затвердженого рішенням Ради суддів
України від 25 березня 2011 року № 14
передбачено, що помічник судді
призначається на посаду на час
виконання суддею повноважень судді
відповідного суду.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, наказом керівника апарату
Лугинського районного суду № 27/к від 27
квітня 2011року помічники суддів, в тому
числі і позивач, були попереджені про
зміну істотних умов праці під розписку.

Наказом керівника апарату Лугинського
районного суду № 46/к від 11 липня 2011 року
ОСОБА_4 призначено на посаду помічника
судді на час виконання посадових
обов'язків суддею Лєдньовим Д.М. з 11
липня 2011 року відповідно до його заяви
та подання судді Лєдньова Д.М. З наказом
про призначення на посаду позивач був
ознайомлений 12 липня 2011 року.

Оскільки, ОСОБА_4 погодився працювати
на умовах строкового трудового
договору, що підтверджується його
заявою та відповідними наказами, то він
після звільнення судді Лєдньова Д.М.
підлягав звільненню по закінченню дії
цього договору.

Отже, у зв'язку із звільненням судді
Лєдньова Д.М. та його поданням на ім'я
керівника апарату від 12 вересня 2011 року
позивач правомірно був звільнений з
займаної посади по закінченню дії
цього договору.

Також слід зазначити, що позивач не був
звільнений в період його перебування
на лікарняному, оскільки наказом
керівника апарату Лугинського райсуду
від 24 січня 2012 року № 6/К, внесено зміни
в наказ № 97/К від 07 грудня 2011 року «Про
звільнення ОСОБА_4», а саме змінено дату
звільнення позивача з 07 грудня 2011 року
на 08 грудня 2011 року.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
:1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
повністю погоджується із висновками
суду першої та апеляційної інстанцій,
що позовні вимоги позивача, не
підлягають задоволенню, так як рішення
відповідача, як суб'єкта владних
повноважень є законними, вчиненими у
відповідності до вимог ч.2 ст. 19
Конституції України, ч.3 ст. 2 КАС
України.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Житомирського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 08 травня 2012 року ґрунтуються на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, яким дана належна
юридична оцінка, правильно застосовані
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та не
допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду
попередніх інстанції, тому підстави
для скасування або зміни рішень
відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС
України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 20
лютого 2012 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 08 травня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

Т.Ф.
Весельська

В.В. Малинін