Справа № 2а-1001/11
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-1001/11
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Петрика І.Й.,
Собківа Я.М. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління праці
та соціального захисту населення
Городищенської районної державної
адміністрації на постанову
Городищенського районного суду
Черкаської області від 30 березня 2011
року у справі за позовом Управління
праці та соціального захисту населення
Городищенської районної державної
адміністрації до Підрозділу
примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ
у Черкаській області про визнання дій
протиправними та скасування постанови
про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2011 року Управління праці та
соціального захисту населення
Городищенської районної державної
адміністрації звернулося до
Городищенського районного суду
Черкаської області із позовом до
Підрозділу примусового виконання
рішень ВДВС ГУЮ у Черкаській області в
якому просило визнати дії відповідача
протиправними та скасувати постанову
про накладення штрафу в розмірі 680,00
грн., винесену в ході здійснення
виконавчого провадження № 21462061 при
примусовому виконанні виконавчого
листа № 2-а-74, виданого 15.03.2010
Городищенським районним судом
Черкаської області на користь гр.
ОСОБА_5

Постановою Городищенського районного
суду Черкаської області від 30 березня
2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року, апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Городищенської районної державної
адміністрації залишено без руху через
відсутність клопотання про поновлення
строків із зазначенням підстав
пропуску (поважних причин) на
апеляційне оскарження постанови суду
першої інстанції та надано апелянту
строк до 25 жовтня 2012 року для усунення
недоліків.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2012 року апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Городищенської районної державної
адміністрації повернуто апелянту у
зв'язку з неусуненням позивачем
вищевказаних недоліків.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 12 грудня 2013 року скасовано
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2012 року, а справу направлено для
продовження розгляду до цього суду.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
21.09.2010 на виконання до Підрозділу
примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ
у Черкаській області надійшов
виконавчий лист Городищенського
районного суду Черкаської області у
справі № 2-а-74 виданий 15.03.2010 про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Городищенської районної державної
адміністрації виплатити ОСОБА_5
заборгованість по невиплаченій в
повному обсязі в 2008 році щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат,
одноразової компенсації учасникам
ліквідації аварії на ЧАЕС, які стали
інвалідами в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат, відповідно до вимог
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірі 4-х
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до вимог ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» з
урахуванням проведених виплат.

21.09.2010 державним виконавцем відкрито
виконавче провадження, про що винесено
відповідну постанову, копії якої
надіслано боржнику для виконання,
стягувачу та суду для відома.

05.10.2010 державним виконавцем, відповідно
до ст.ст. 5, 76, 87, 88 Закону України «Про
виконавче провадження» винесено
постанову про накладення штрафу за
невиконання рішення суду в розмірі 340
грн., копія постанови направлена
боржнику та на адресу боржника
направлено вимогу державного
виконавця щодо виконання рішення суду
у трьохденний термін та попереджено
про відповідальність передбачену ст. 88
вказаного Закону.

18.10.2010 винесено постанову про
накладення штрафу в розмірі 680 грн.,
копія постанови направлена боржнику та
направлено вимогу щодо виконання
рішення суду та вдруге попереджено про
відповідальність.

Позивач, у своїй позовній заяві
стверджує, що повідомлення про
неможливість виконання рішення суду у
зв'язку з відсутністю належного
додаткового фінансового забезпечення
є поважною причиною для невиконання
рішення суду і державний виконавець не
мав права виносити постанову про
накладення штрафу.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України «Про виконавче
провадження»від 21.04.1999 № 606-XIV (далі по
тексту ухвали - в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) (далі - Закон № 606-XIV).

Під виконавчим провадженням, в
контексті ст. 1 Закону № 606-XIV розуміють
сукупність дій органів і посадових
осіб, зазначених у цьому Законі,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на
підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
виданими відповідно до цього Закону та
інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 Закону № 606-XIV,
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим законом
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, накладати стягнення
у вигляді штрафу на фізичних, юридичних
та посадових осіб у випадках,
передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 24 Закону №
606-XIV, державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання і цей документ відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. В
постанові державний виконавець
встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів, а рішень про
примусове виселення - п'ятнадцяти днів,
та попереджає боржника про примусове
виконання рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 87 Закону № 606-XIV, у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу в розмірі від двох до десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, на посадових осіб - від десяти
до двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян і на
боржника - юридичну особу - від двадцяти
до тридцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
призначає новий строк для виконання.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем було надано
підтвердження факту отримання
постанови про відкриття виконавчого
провадження та вимог державного
виконавця позивачем та здійснено
перевірку щодо здійснення боржником за
виконавчим провадженням дій,
направлених на добровільне виконання
рішення. Однак, позивачем рішення суду
в повному обсязі не виконано, дії по
зупиненню виконавчого провадження №
21462061 при примусовому виконанні
виконавчого листа № 2-а-74 виданого
15.03.2010 Городищенський районним судом
Черкаської області не вчинялись, а
відтак, колегія суддів погоджується з
висновком суду, що постанова про
накладення штрафу від 18.10.2010 є
правомірною та винесена відповідачем у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження».

Крім цього, відповідно до ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
Суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV
(далі - Закон № 3477-IV), суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію та
практику Європейського суду з прав
людини як джерело права.

Положення ст. 2 Закону № 3477-IV у
взаємозв'язку зі ст. 46 Конвенції
встановлюють, що рішення Суду є
обов'язковим для виконання Україною.

Європейський Суд з прав людини у справі
«Кечко проти України» зазначив, що
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх зобов'язань.

Вищевказане дає підстави для висновку
про безпідставність заявлених
позивачем вимог, які є
необґрунтованими, не підтверджуються
належними доказами, а відтак є такими,
що не підлягають до задоволення.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Городищенської районної державної
адміністрації на постанову
Городищенського районного суду
Черкаської області від 30 березня 2011
року - залишити без задоволення.

Постанову Городищенського районного
суду Черкаської області від 30 березня
2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 14.04.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.