Справа № 2а-43936/11
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кошель
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Собківа Я.М.,

суддів:
Романчук О.М.,Сорочка Є.О .,

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали апеляційної
скарги Головного управління
Пенсійного фонду України у Київській
області на постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 19 квітня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України у Київській області про
зобов'язання нарахувати недоотриману
щомісячну державну соціальну допомогу
як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Київській області у якому просив
здійснити перерахунок та виплату
пенсії як дитині війни, з урахуванням
її підвищення на 30% мінімальної пенсії
за віком, відповідно до положень ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» та суми пенсії, що мають
бути нараховані у відповідності зі ст.
39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 19 квітня 2011 року позовні вимоги
задоволено повністю.

Суд першої інстанції визнав
бездіяльність відповідача
неправомірною та зобов'язав провести
перерахунок пенсії з підвищенням її
розміру, як дитині війни на 30%
мінімальної пенсії за віком,
встановленої Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» та
зобов'язав нарахувати та виплатити
доплати до пенсії за проживання в зоні
посиленого радіологічного контролю в
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
вимог адміністративного позову.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справ
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст.. 183-2 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач віднесений до категорії осіб,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та постійно
проживають на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, отже вимога позивача щодо
зобов`язання УПФУ здійснити
перерахунок та виплату недоотриманих
сум щомісячного підвищення до пенсії,
як дитині війни у розмірі
передбаченому статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
виплату пенсії, відповідно до ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період, починаючи з
25.09.2010 року до зміни чинного
законодавства., є обґрунтованою,
оскільки відповідачем порушено право
на отримання такої доплати до пенсії у
розмірі, передбаченому Законом України
«Про соціальний захист дітей війни».

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач має статус дитини війни, що
підтверджується відповідним
посвідченням. Відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищується на 30% мінімальної пенсії
за віком. Позивачу нарахування та
виплата доплати до пенсії,
передбаченої ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
здійснювалися не в повному обсязі, у
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
з позовом.

Відповідно до статті 7 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету України.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Згідно з ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» потерпілим
4 категорії, які проживають у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
здійснюються виплати у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене позивач має
право на одержання пенсії розмір якої
не може бути нижчим 1 мінімальної
заробітної плати.

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється ЗУ «Про
державний бюджет України» на
відповідний рік.

Всупереч ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
позивачу пенсія виплачувалась
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 836 від 26.07.1996 року.

З огляду на те, що Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Закон України «Про
соціальний захист дітей війни» має
вищу юридичну силу в порівняні з
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 836 від 26.07.1996 року та Постановою
Кабінету Міністрів України № 1 від
03.01.2002 р. відповідач не правомірно
виплачував додаткову пенсію в меншому
розмірі ніж це передбачено Законом.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
вважає, що порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права при вирішенні
цієї справи не допущено. Правова оцінка
обставин по справі дана вірно, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 183-2
КАС України, Київський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Київській області - залишити без
задоволення, а постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 19 квітня 2011 року
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя
Я.М. Собків

судді:
О.М. Романчук

Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Романчук О.М

Сорочко Є.О.