Справа № 2а-10656/10/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
Справа № 3511/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Іщук Л. П., Рибачука А. І.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Жидачівському районі
Львівської області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 20010
року в справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Жидачівському районі Львівської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Жидачівському
районі Львівської області про
зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2010 року Львівським
окружним адміністративним судом
зареєстровано позовну заяву
Управління Пенсійного фонду України в
Жидачівському районі Львівської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Жидачівському
районі Львівської області про
зобов'язання відповідача вчинити дії -
включити в Акт щомісячної звірки осіб,
яким виплачено пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання витрати на виплату
щомісячної державної адресної
допомоги за період з 01 квітня 2010 року по
31 жовтня 2010 року на загальну суму 150941,27
грн. для відшкодування їх Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
на централізованому рівні.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
зобов'язаний відшкодовувати витрати
Пенсійного фонду України пов'язані із
виплатою та доставкою щомісячної
державної адресної допомоги, оскільки
таке відшкодування передбачене
Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України витрат, пов'язаних
з виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим спільною
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України № 5-4/4 від 04 березня
2003 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2010
року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
відповідачем виконано вимоги
законодавства, що підтверджується
актами за період з 01 квітня 2010 року по 31
жовтня 2010 року.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - Управлінням
Пенсійного фонду України в
Жидачівському районі Львівської
області, подано апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що така є незаконною та
безпідставною.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності, в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції змінити з
наступних підстав.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року (далі - Основи) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.
Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Кабінет Міністрів України постановою
№ 265 від 26 березня 2008 року «Деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян» установив, що у разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат до пенсій, встановлених
законодавством, крім пенсій за
особливі заслуги перед Україною та
щомісячної доплати до пенсії у зв'язку
з втратою годувальника членам сімей
шахтарів, смерть яких настала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100
відсотків, на двох - 120 відсотків, на
трьох і більше - 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів. У разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат,
державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що адресна допомога як окремий
вид соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів
України № 265 від 26 березня 2008 року
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» встановлено, що
виплата щомісячної державної адресної
допомоги здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів
страхування від нещасного випадку є
цільове використання коштів.
Відповідно до статті 46 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» кошти на здійснення
страхування від нещасного випадку не
формуються за рахунок Державного
бюджету України, не включаються до його
складу та використовуються виключно за
їх прямим призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати на виплату та доставку
державної адресної допомоги.

Судом першої інстанції вірно
відмовлено в задоволенні даного
позову, однак таку відмову мотивовано
відсутністю підстав для задоволення
позову, оскільки відповідачем виконано
вимоги законодавства, що
підтверджується актами за період з 01
квітня 2010 року по 31 жовтня 2010 року.

Така мотивація, на думку суду
апеляційної інстанції, є
безпідставною, з огляду на
встановлення відсутності фактів
порушення прав позивача, а звідси й
відсутності правових підстав для
задоволення позову.

У відповідності до ст. 201 КАС України,
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є: 1)
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права; 2) вирішення не
всіх позовних вимог або питань.

З урахуванням наведеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції правильно вирішено
справу по суті, але з помилковим
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому, постанову
суду першої інстанції слід змінити.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 197, п. 2 ч. 1 ст. 198,
ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Жидачівському районі Львівської
області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2010
року в справі № 2а-10656/10/1370 змінити в
частині мотивів відмови в задоволенні
адміністративного позову, а в решті -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Постанова може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П. Нос

Судді:
Л. П.
Іщук

А. І.
Рибачук