Справа № 2023/2а-123/11
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 р.Справа № 2023/2а-123/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Курило Л.В.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного Фонду
України в Куп'янському районі
Харківської області на постанову
Куп'янського міськрайонного суду
Харківської області від
20.03.2014р. по справі №
2023/2а-123/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного Фонду
України в Куп'янському районі
Харківської області

про визнання неправомірною
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

26.10.10 року позивач - ОСОБА_1 - звернулася
до суду з адміністративним позовом, в
якому просила поновити строк
звернення до суду, визнати
неправомірною бездіяльність
відповідача, зобов'язати відповідача
здійснити нарахування та виплатити
щомісячну доплату до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком з 2008-2009
роки та 9 місяців 2010 року, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Ухвалою Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 17.12.2010
року позов ОСОБА_1 зобов'язання
відповідача здійснити нарахування та
виплатити щомісячну доплату до пенсії
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком за період з 2007 року по 25.04.2010 року
залишено без розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.05.2013 року
ухвалу Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 17.12.2010
року в частині залишення без розгляду
позовних вимог ОСОБА_1 до УПФ України в
Куп'янському районі Харківської
області про зобов'язання здійснити
перерахунок, нарахування та виплату
щомісячної доплати до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком за
період з 26.10.2009 року по 25.04.2010 року, в цій
частині справу за позовом направлено
до суду першої інстанції для
продовження розгляду справи.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження
постановою Куп'янського
міськрайонного суду Харківської
області від 20.03.2014 року позов
задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність
відповідача щодо не нарахування
позивачу доплати до пенсії у
відповідності до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", яка
призвела до порушення прав позивача на
своєчасне нарахування та отримання
доплати до пенсії в належному розмірі в
період з 26.10.2009 року по 25.04.2010 року.

Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивачу з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком як дитині війни відповідно до
ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 26.10.2009 року по
25.04.2010 року, з урахуванням фактично
виплачених за цей період сум.

Постанову звернено до негайного
виконання.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Виходячи з приписів ст. 183-2 КАС України
вищезазначена апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач відповідно до
ст.1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" має статус "дитина
війни", що підтверджується копією
посвідчення. (а.с.5)

Не погодившись з розміром отриманого
підвищення до пенсії, позивач
звернулась із зазначеним позовом до
суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції застосував до спірних
правовідносин норми матеріального
права надавши перевагу ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" над постановою Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 р. за
№ 530 "Про деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян", як
нормативно-правовому акту, що має вищу
юридичну силу. Також судом визначено
розмір мінімальної пенсії за віком,
виходячи із приписів ч.1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
оскільки іншими законами такий розмір
не врегульовано. Тому, суд першої
інстанції дійшов висновку, що позивач
має право на отримання підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком за період з 26.10.2009 року по 25.04.2010
року.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
апеляційної інстанції зважає на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Закон України "Про соціальний захист
дітей війни" установлює правовий
статус дітей війни і визначає основи їх
соціального захисту та гарантує їх
соціальну захищеність шляхом надання
пільг і державної соціальної
підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Відповідно до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" статтю 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
викладено у такій редакції: дітям війни
(крім тих, на яких поширюється дія
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту") до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни.

Зазначена надбавка врегульована ст. 14
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", а саме - 10% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Рішенням Конституційного суду України
№ 10-рп від 22 травня 2008 року положення
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України",
якими внесено зміни до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" визнано такими, що не
відповідають Конституції України,
тобто є неконституційними.

Статтею 64 Конституції України
встановлено, що Конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України,
Закони та інші правові акти за рішенням
Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності. Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність. Матеріальна чи
моральна шкода, завдана фізичним або
юридичним особам актами і діями, що
визнані неконституційними,
відшкодовується державою у
встановленому законом порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 р. № 530 врегульовано деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян, зокрема громадян,
які отримують підвищення до пенсії,
відповідно до Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Так, п. 8 зазначеної постанови
передбачено, що дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія Законів
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" та
"Про жертви нацистських переслідувань")
до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, підвищення проводиться
у таких розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні,
з 1 липня - 48,2 та з 1 жовтня - 49,8 гривні.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" дію статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" не було зупинено.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач отримувала підвищення до
пенсії в період заявлених позовних
вимог щомісячно в сумі 49 грн. 80 коп.,
тобто у розмірі, встановленому п.8
постанови Кабінету Міністрів України
№ 530 від 28 травня 2008 року "Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян", а не ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни". (а.с. 6)

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами під
час вирішення цього спору судом першої
інстанції правомірно застосовані
норми Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", а не Постанови КМУ
№ 530 від 28 05 2008 року.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

При цьому, положення ч.3 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не є
перешкодою для застосування
зазначеної величини (мінімального
розміру пенсії за віком) для розрахунку
інших пов'язаних із нею пенсій чи
доплат, оскільки ч.1 цієї статті
передбачено лише один мінімальний
розмір пенсії за віком.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що позивач має право на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з
26.10.2009 року по 25.04.2010 року.

Щодо доводів апелянта - УПФУ в
Куп'янському районі Харківської
області, викладених в апеляційній
скарзі про порушення судом першої
інстанції норм процесуального права у
зв'язку з зверненням постанови до
негайного виконання, колегія суддів
зазначає наступне.

Частиною 1 статті 256 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначені рішення, які суд зобов'язаний
допустити до негайного виконання.

Не зазначення в рішенні суду першої
інстанції місяця, за який відповідач
зобов'язаний негайно здійснити
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії, не є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції.

Така неповнота не пов'язана з
помилковістю висновків суду в частині
щодо допущення до негайного виконання
постанови суду про здійснення виплат
перерахованої пенсії позивачу в межах
суми виплат за один місяць.

В даному випадку, усунути недоліки
ухваленого судового рішення може лише
суд, який його ухвалив.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 20.03.2014 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195,198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області залишити без задоволення.

Постанову Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 20.03.2014р. по
справі № 2023/2а-123/11
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Присяжнюк О.В.. Русанова В.Б.