Справа № 805/3673/14
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 р.
Справа № 805/3673/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Донецькій окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Чучка
В.М., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Селидове Донецької області
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Селидове Донецької області про
стягнення витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії у розмірі 2092,62 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Селидове Донецької області (далі -
УПФУ, позивач) звернулося до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Селидове
Донецької області (далі - Фонд,
відповідач) про стягнення витрат,
пов'язаних з виплатою пенсії у розмірі
1204,76 грн.

Позивач уточнив позовні вимоги в
частині збільшення суми, яка підлягає
стягненню з відповідача, а саме:
позивач просить стягнути з відповідача
витрати, пов'язаних з виплатою пенсії у
розмірі 2092,62 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач вважає неправомірним
невідшкодування відповідачем витрат
пенсій по втраті годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в загальній сумі 2092,62 грн.
по особовим справам громадян ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які протягом
листопада 2013 року - лютого 2014 року
отримували таку пенсію, оскільки це є
порушенням чинного законодавства у
сфері загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування та
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Таким чином,
позивач просить у судовому порядку
стягнути з відповідача наведену суму.

Представник позивача ОСОБА_5
(довіреність від 06.01.2014 року № 04) у
судовому засіданні надав до суду
клопотання про розгляд справи у
порядку письмового провадження.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
надав заперечення до позову, в якому
зазначив, що не мають право на
отримання пенсій утриманці - ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які на час
смерті потерпілих не досягли
пенсійного віку. З цих підстав сума,
зазначена у позовних вимогах не
підлягає відшкодуванню з боку
відповідача, а заявлені позовні вимоги
задоволенню не підлягають. Просив у
задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Шашков В.В.
(довіреність від 08.01.2014 року № 05-19/1 у
судовому засіданні надав до суду
клопотання про розгляд справи у
порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд визнав можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив.

З матеріалів справи судом встановлено,
що УПФУ здійснило виплату пенсії у
зв'язку з втратою годувальника,який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, а саме:

- ОСОБА_1 - за період грудень 2013 року -
лютий 2014 року в сумі 450,00 грн.;

- ОСОБА_2 - за період грудень 2013 року -
лютий 2014 року в сумі 453,77 грн.;

- ОСОБА_3 - за період листопад 2013 року -
лютий 2014 року в сумі 735,48 грн.;

- ОСОБА_4 - за період грудень 2013 року -
лютий 2014 року в сумі 453,57 грн.

Дослідивши пенсійні справи зазначених
громадян, суд встановив наступні
обставини.

1. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 23 травня 1968 року
перебувала у шлюбі з ОСОБА_8.

ОСОБА_8 постраждав внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався 08
липня 1973 року на шахті «Україна»
комбінату «Красноармійськвугілля»
(Донецька обл., м. Українськ), про що
свідчить акт про нещасний випадок на
виробництві від 08 липня 1973 року.

За результатами огляду у МСЕК 21
листопада 1973 року ОСОБА_8 визначений
діагноз - залишкові явища закритого
компресійного перелому тіла ХІ хребця
з синдромом повного поперечного
ушкодження, встановлена перша група
інвалідності з причини трудового
каліцтва, що підтверджено довідкою з
акта огляду у МСЕК від 21 листопада 1973
року № 717679. Аналогічні висновки
містять довідки з акта огляду у МСЕК
від 09 грудня 1975 року № 820313 та від 25
листопада 1977 року № 131057.

Як вбачається зі змісту свідоцтва про
смерть від 19 січня 1978 року серії НОМЕР_1,
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_6, у якості
причини смерті зазначено - залишкове
явище компресійного перелому ХІ
грудного хребця з пошкодженням
спинного мозку.

Водночас в матеріалах пенсійної справи
ОСОБА_1 висновок МСЕК про наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
трудовим каліцтвом та смертю ОСОБА_8
відсутній.

На час смерті ОСОБА_8 ОСОБА_1
виповнилося 36 років, непрацездатною у
встановленому законодавством порядку
вона не визнавалася.

На підставі даних протоколу-подання на
призначення пенсії встановлено, що 24
листопада 1973 року ОСОБА_1 звільнилася з
роботи за сімейними обставинами у
зв'язку з необхідністю догляду за
чоловіком - інвалідом першої групи, з 06
квітня 1978 року вона була знову
працевлаштована.

В подальшому, на підставі рішення
Виконавчого комітету Української
міської ради народних депутатів від 30
січня 1992 року № 8 період з 08 липня 1973
року по 05 квітня 1978 року, протягом якого
ОСОБА_1 не працювала та була зайнята
доглядом за хворим чоловіком ОСОБА_8,
зарахований до трудового стажу роботи
ОСОБА_1.

08 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
УПФУ з заявою про перехід з одного виду
пенсії на інший, а саме на пенсію по
втраті годувальника.

На підставі розпорядження від 18 квітня
2013 року № 135191 з 08 квітня 2013 року ОСОБА_1
призначена пенсія по втраті
годувальника.

В період з грудня 2013 року по лютий 2014
року УПФУ здійснило виплату ОСОБА_1
основного розміру пенсії по втраті
годувальника в сумі 450,00 грн.: по 150,00 грн.
щомісяця.

2. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 03 грудня 1963 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_9.

Як вбачається зі змісту свідоцтва про
смерть від 23 лютого 1976 року серії
НОМЕР_2, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_7, у
якості причини смерті зазначено -
травматичний шок, перелом кісток
склепіння та основи черепа.

Зі змісту наказу від 27 лютого 1976 року №
116 про відшкодування шкоди у зв'язку зі
смертю годувальника внаслідок
каліцтва або іншого пошкодження
здоров'я, пов'язаного з роботою, слідує,
що ОСОБА_9 загинув внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався
ІНФОРМАЦІЯ_7 на шахті № 10
«Курахівська».

Водночас в матеріалах пенсійної справи
ОСОБА_2 акт про нещасний випадок на
виробництві, який стався з ОСОБА_9,
відсутній.

На час смерті ОСОБА_9 ОСОБА_2
виповнилося 37 років, непрацездатною у
встановленому законодавством порядку
вона не визнавалася.

Наявні в трудовій книжці ОСОБА_2 записи
свідчать про те, що з 23 лютого 1971 року по
25 червня 1976 року, (включаючи час смерті
годувальника), вона працювала
санітаркою в пологовому відділенні
лікарні м. Курахово.

27 жовтня 2009 року ОСОБА_2 звернулася до
УПФУ Мар'їнському районі Донецької
області з заявою про перехід з одного
виду пенсії на інший, а саме на пенсію
по втраті годувальника.

На підставі розпорядження УПФУ
Мар'їнському районі Донецької області
від 05 листопада 2009 року № 13844 з 27 жовтня
2009 року ОСОБА_2 призначена пенсія по
втраті годувальника.

З 04 липня 2013 року виплату ОСОБА_2 пенсії
по втраті годувальника здійснює УПФУ в
м. Селидове згідно розпорядженню від 12
липня 2013 року № 1919.

В період з грудня 2013 року по лютий 2014
року УПФУ здійснило виплату ОСОБА_2
основного розміру пенсії по втраті
годувальника в сумі 450,00 грн.: по 150,00 грн.
щомісяця, а також, сума витрат на
виплату та доставку пенсії в сумі 3,57
грн.: по 1,19 грн. щомісяця.

3. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно
розпорядження УПФУ від 20.11.2013 року №
139970 призначена дольова пенсія з 01.12.2013
року по втраті годувальника - сина
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер від
нещасного випадку на шахті «Україна»,
що скоївся ІНФОРМАЦІЯ_8. Нещасний
випадок на виробництві підтверджений
актом № 62 від 28.11.1994 року.

На час смерті ОСОБА_10 ОСОБА_4
виповнилося 50 років, непрацездатною у
встановленому законодавством порядку
вона не визнавалася.

В період з грудня 2013 року по лютий 2014
року УПФУ здійснило виплату ОСОБА_4
основного розміру пенсії по втраті
годувальника в сумі 450,00 грн.: по 150,00 грн.
щомісяця, а також, сума витрат на
виплату та доставку пенсії в сумі 3,57
грн.: по 1,19 грн. щомісяця.

Як вбачається зі змісту актів
щомісячної звірки особових справ
пенсіонерів, які мають право на
отримання пенсії у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням за листопад
2013 року - лютий 2014 року, таблиць
розбіжностей до цих актів та списків
осіб, що не прийняті до заліку Фондом за
вказаний період, УПФУ пред'явило Фонду
до відшкодування витрати на виплату
пенсії по втраті годувальника за
особовими справами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 в сумі 1357,14 грн. за період з
грудня 2013 року по лютий 2014 року, однак
Фонд не прийняті їх до відшкодування.

Ст.1 Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Основ, залежно від
страхового випадку існують такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням; медичне страхування;
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття.

Відносини, що виникають за зазначеними
в ч.1 цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду, що передбачено ст.12 Основ.

За пенсійним страхуванням, згідно з
приписами ст.25 Основ, надаються такі
види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених ч.4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.25 Основ за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Враховуючи те, що пенсія у зв'язку з
втратою годувальника, який постраждав
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком, тим, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги,
відповідно до ст.25 Основ є Фонд.

Ст.21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-ХІV (далі - Закон № 1105) визначений
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків у разі настання
страхового випадку.

Відповідно ст.28 Закону № 1105 страховими
виплатами є грошові суми, які згідно із
ст.21 цього Закону Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
виплачує застрахованому чи особам, які
мають на це право, у разі настання
страхового випадку.

Зазначені грошові суми складаються із
страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі - щомісячна страхова виплата);
страхової виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
померлого); страхової виплати пенсії по
інвалідності потерпілому; страхової
виплати пенсії у зв'язку з втратою
годувальника; страхової виплати
дитині, яка народилася інвалідом
внаслідок травмування на виробництві
або професійного захворювання її
матері під час вагітності; страхових
витрат на медичну та соціальну
допомогу.

Правові норми, що містяться у ст.ст.21, 28
Закону № 1105, дозволяють дійти висновку,
що у разі настання страхового випадку
обов'язок своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, зокрема,
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання чи пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Положеннями з ч.4 ст.26 Основ
передбачено, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило міститься в абз.2 п.5
ч.1 ст.24 Закону № 1105, яким визначено,
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Ч.8 ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
визначено, що пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
призначаються відповідно до Закону №
1105.

Згідно з положеннями ст.33 Закону № 1105 у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з п.п. "д" п.1 ч.1 ст.21 цього
Закону) мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті. Такими
непрацездатними особами є: 1) діти, які
не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років,
які не працюють, або старші за цей вік,
але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Крім того, судом встановлено, що
постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 07.02.2014 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13.03.2014 року по адміністративній
справі № П/805/48/14 за позовом УПФУ в м.
Селидове ВВДФСС від НВВ та ПЗ України в
м. Селидове про стягнення витрат з
відшкодування пенсій по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання в загальній
сумі 1350,00 грн. по особовим справам
громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з
липня по листопад 2013 року.

За правилами ч. 2 ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже відсутність підстав для стягнення
з Фонду на користь УПФУ витрат на
виплату пенсії по втраті годувальника
встановлена таким, що набрало законної
сили судовим рішенням, а тому заявлені
позовні вимоги по особовим справам
ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також з урахуванням
наведеного вище - по особовій справі
ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

4. Стосовно позовних вимог щодо
відшкодування Фондом на користь УПФУ
витрат за виплату пенсії по втраті
годувальника по особовій справі
ОСОБА_3.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11.

З акту від 18.09.1997 року № 13 «Про нещасний
випадок на виробництві», складений
комісією державного тресту
«Арктиквугілля» арх. Шпицберген р.
Баренбург (Норвегія), адреса: м. Москва,
2-й Волконський пер., 8а Мінтопенерго РФ,
вбачається, що ОСОБА_11 був смертельно
травмований під час вибуху газу метану
та вугільного пилу під час проведення
вибухових робіт 18.09.1997 року. 09.12.1997 року
відділом реєстрації актів
громадянського стану м. Селидове
Донецької області видане свідоцтво про
смерть НОМЕР_3.

На час смерті чоловіка ОСОБА_3
виповнилося 49 років, непрацездатною у
встановленому законодавством порядку
вона не визнавалася.

Розпорядженням від 11.10.2013 року № 154691
УПФУ призначена ОСОБА_3 пенсія по
втраті годувальника з 04.10.2013 року.

В період з листопада 2013 року по лютий 2014
року УПФУ здійснило виплату ОСОБА_3
основного розміру пенсії по втраті
годувальника в сумі 735,48 грн.: у
листопаді 2013 року - 285,48 грн., у грудні 2013
року - лютому 2014 року по 150,00 грн.
щомісяця.

Крім того, що на момент смерті чоловіка
ОСОБА_3 не досягла 55 років (тобто
пенсійного віку) відповідач зазначив,
що нещасний випадок з потерпілим
ОСОБА_11 відбувся у зв'язку з виконанням
трудових обов'язків на території
Російської Федерації після
проголошення незалежності Україною, а
отже відсутні правові підстави для
відшкодування витрат виплаченої
пенсії ОСОБА_3

Відповідно до п.9 ст. 34 «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" причинний зв'язок
смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів, якими згідно п.п. 2.10 п.2
Інструкції про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом , затвердженої
Наказом Міністерства охорони
здоров"я України від 15.11.2005р. є
відповідна довідка МСЕК.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», передбачено, що якщо
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, встановлено
інші норми, ніж ті, що передбачені
законодавством про страхування від
нещасного випадку, то застосовуються
норми міжнародного договору.

Державами колишнього Союзу РСР 9
вересня 1994 року підписана Угода «Про
взаємне визнання прав на відшкодування
шкоди, заподіяної працівникам
каліцтвом, професійним захворюванням
або іншим ушкодженням здоров'я, які
пов'язанні з виконанням ними трудових
обов'язків», яка є дійсною на день
розгляду справи.

Пунктом 2 Угоди передбачено, що
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок трудового
каліцтва, іншого пошкодження здоров'я
(у тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
проводиться роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалося на
працівника у момент отримання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті.

Відповідно до статті 9 Угоди між Урядом
України і Урядом Російської Федерації
про трудову діяльність і соціальний
захист громадян України і Росії, які
працюють за межами кордонів своїх
країн від 14 січня 1993 року, сторони
додержуватимуться такого порядку щодо
відшкодування Працівникам шкоди
внаслідок каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я, одержаного у
зв'язку з виконанням трудових
обов'язків: а) відшкодування шкоди
внаслідок трудового каліцтва або
іншого ушкодження здоров'я, а також
смерті потерпілого здійснюється
Стороною, законодавство якої
поширювалось на Працівника на момент
одержання каліцтва; б) відшкодування
шкоди внаслідок професійного
захворювання або смерті потерпілого,
яка настала у зв'язку з ним,
здійснюється Стороною, законодавство
якої поширювалось на Працівника під
час його трудової діяльності, яка
викликала професійне захворювання,
навіть якщо зазначене захворювання
вперше було виявлене на території
іншої Сторони.

Таким чином, в наведених випадках
трудові відносини, питання охорони
праці та соціальні виплати
регламентуються законодавством
Російської Федерації.

Тобто обов'язок відшкодовувати шкоду
внаслідок каліцтва виник у іншої
держави, а тому з урахуванням приписів
спеціального законодавства України,
яке регулює спірні правовідносини у
відповідача не виникло обов'язку
відшкодовувати витрати на виплату
витрат внаслідок втрати годувальника
по особовій справі ОСОБА_3 в сумі 735,48
грн.

Відповідно до положень ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У відповідності до приписів ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.1950 року №
ETS N 005 кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру. Згідно ст. 1 Протоколу 1 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод від 20.03.1952 р. № ETS
N 009 кожна фізична або юридична особа
має право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Нормами ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем не надано доказів, що
спростовували б доводи позивача у
повному обсязі, а тому позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 94, 105, 122, 158 - 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Селидове
Донецької області про стягнення
витрат, пов'язаних з виплатою пенсії у
розмірі 2092,62 грн. - відмовити повністю.

Постанову виготовлено в нарадчій
кімнаті 08 квітня 2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецькій окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
постанови апеляційної скарги.

В разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови, з подачею копій апеляційної
скарги відповідно до кількості осіб,
які беруть участь у справі.

Суддя
Чучко В.М.