Справа № 826/20277/13-а
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 березня 2014 року № 826/20277/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Мазур
А.С., суддів: Головань О.В., Кротюка О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовомДержавної податкової
інспекції у Городнянському районі
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській областідо Міністерства
аграрної політики та продовольства
Українипрозобов'язання вчинити діїВ С
Т А Н О В И В:

Державної податкової інспекції у
Городнянському районі Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області (далі - ДПІ у Городнянському
районі) звернулася до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Міністерства аграрної
політики та продовольства України
(далі - Мінагрополітики), в якому
просить визнати протиправною
бездіяльність Міністерства аграрної
політики та продовольства України щодо
невиконання вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 28 липня 2010 № 672 та
наказу Міністерства аграрної політики
України від 14.10.2010 № 651; зобов'язати
Міністерство аграрної політики та
продовольства України вчинити дії щодо
завершення процедури реорганізації
Державного підприємства
«Ковальовський спиртовий завод»
шляхом приєднання його до Державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт».

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначає, що на даний час
комісією з реорганізації затягується
процедура реорганізації Державного
підприємства «Ковальовський спиртовий
завод», що в свою чергу призводить до
втрати Державного бюджету суми в
розмірі 288 984,81 грн.

Відповідач проти позову заперечував з
підстав зазначених у письмових
запереченнях, що містяться в
матеріалах справи.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Суд, встановивши відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта,
керуючись ч. 6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалив розглядати справу у
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає
позовні вимоги необґрунтованими, з
наступних підстав.

Як вбачається зі свідоцтва серії АОО №
118356, Державне підприємство
«Ковальовський спиртовий завод» (далі -
ДП «Ковальовський спиртовий завод»)
зареєстроване як юридична особа
Городнянською районною державною
адміністрацією Чернігівської області
30.09.2003 №000047.

Відповідно до довідки від 22.12.1998 № 27
відповідач взятий на облік як платник
податків 24.12.1991 в ДПІ у Городнянському
районі.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.07.2010 року № 672 «Про утворення
Державного підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості» (далі
- Постанова № 672), постановлено
погодитися з пропозицією Міністерства
аграрної політики щодо реорганізації
державних підприємств і об'єднань
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості, що належать до сфери
управління Міністерства аграрної
політики, згідно з додатками 1 і 2 шляхом
приєднання до Державного підприємства
«Укрспирт» (далі - ДП «Укрспирт») та
шляхом виділу майна, з використанням
якого виготовляється підакцизна
продукція, і передачі такого майна до
Державного підприємства «Укрспирт» (п.
2 Постанови № 672).

Зокрема, Додатком 1 до Постанови № 672
визначено перелік державних
підприємств і об'єднань спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості, що
належать до сфери управління
Міністерства аграрної політики і
підлягають реорганізації шляхом
приєднання до Державного підприємства
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості, серед яких зазначено
Державне підприємство «Ковальовський
спиртовий завод».

На виконання положень Постанови № 672
наказом Міністерства аграрної
політики України від 14.10.2010 №651 «Про
реорганізацію державних підприємств
спиртової промисловості «Чемерський
спиртовий завод», «Ічнянський
спиртовий завод», «Ковальовський
спиртовий завод», «Новоборовицький
спиртовий завод», «Наумівський
спиртовий завод», «Дубов'язівський
спиртовий завод», «Липницький
спиртовий завод», «Червоненський завод
продтоварів», «Вишняківський
спиртовий завод», Уманського
лікеро-горілчаного заводу, Луцького
спиртогорілчаного комбінату,
«Довжоцький спиртовий завод» (далі по
тексту - Наказ №651) визначено
реорганізувати ДП «Ковальовський
спиртовий завод» (,
Чернігівська область, Городнянський
район, с. Тупичів, вул. Леніна,92) шляхом
приєднання до ДП «Урспирт» (, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1) та
створити на базі майна
реорганізованого державного
підприємства відокремлені підрозділи
(філії) без права юридичної особи.

Також, Наказом № 651 голові комісії з
реорганізації - Лаврову Є.М. було
наказано здійснити передачу ДП
«Укрспирт» майна, майнових прав та
обов'язків ДП «Ковальовський спиртовий
завод»: подати до Міністерства на
затвердження передавальний акт
приймання - передачі майна, майнових
прав та обов'язків і подати матеріали
на зберігання до архівних установ
відповідно до чинного законодавства; у
тримісячний строк внести на розгляд
Кабінету Міністрів України
законопроект про включення Державного
підприємства «Укрспирт» до переліку
об'єктів права державної власності, що
не підлягають приватизації.

При цьому позивач в обґрунтування
позовних вимог зазначав, що на
сьогоднішній день ДП «Укрспирт» не
включений до переліку об'єктів права
державної власності, що не підлягають
приватизації, а згідно постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 13.02.2013 у справі № 826/425/13-а
Мінагрополітики має сплатити за ДП
«Ковальовський спиртовий завод»
податкову заборгованість у розмірі 288
984,81 грн.

Так, згідно, ч.2 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про: 1) скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень; 2) зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії; 3) зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень утриматися від вчинення
певних дій; 4) стягнення з відповідача -
суб'єкта владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю; 5) виконання зупиненої
чи невчиненої дії; 6) встановлення
наявності чи відсутності компетенції
(повноважень) суб'єкта владних
повноважень; 7) примусове відчуження
земельної ділянки, інших об'єктів
нерухомого майна, що на ній розміщені, з
мотивів суспільної необхідності.
Адміністративний позов суб'єкта
владних повноважень може містити інші
вимоги у випадках, встановлених
законом.

Ст. 20 Податкового кодексу України
встановлений виключний перелік щодо
підстав звернення податкових органів
до суду.

Так, контролюючі органи мають право:
звертатися до суду, у тому числі
подавати позови до підприємств,
установ, організацій та фізичних осіб,
щодо визнання оспорюванних правочинів
недійсними та застосування визначених
законодавством заходів, пов'язаних із
визнанням правочинів недійсними, а
також щодо стягнення в дохід держави
коштів, отриманих за нікчемними
договорами; звертатися до суду щодо
зупинення видаткових операцій
платника податків на рахунках такого
платника податків у банках та інших
фінансових установах (крім операцій з
видачі заробітної плати та сплати
податків, зборів, єдиного внеску, а
також визначених контролюючим органом
грошових зобов'язань платника
податків, погашення податкового боргу),
у тому числі при недопущенні посадових
осіб контролюючих органів до
обстеження територій та приміщень;
звертатися до суду, якщо платник
податків перешкоджає виконанню
податковим керуючим повноважень,
визначених цим Кодексом, щодо
зупинення видаткових операцій на
рахунках платника податків шляхом
накладення арешту на цінні папери
та/або кошти та інші цінності такого
платника податків, що знаходяться в
банку (крім операцій з видачі
заробітної плати та сплати податків,
зборів, єдиного внеску, а також
визначених контролюючим органом
грошових зобов'язань платника
податків, погашення податкового боргу),
та зобов'язання такого платника
податків виконати законні вимоги
податкового керуючого, передбачені цим
Кодексом; звертатися до суду щодо
накладення арешту на кошти та інші
цінності, що знаходяться в банку,
платника податків, який має податковий
борг, у разі якщо у такого платника
податків відсутнє майно та/або його
балансова вартість менша суми
податкового боргу, та/або таке майно не
може бути джерелом погашення
податкового боргу; звертатися до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, що обслуговують
такого платника податків, на суму
податкового боргу або його частини;
звертатися до суду щодо стягнення з
дебіторів платника податків, який має
податковий борг, сум дебіторської
заборгованості, строк погашення якої
настав та право вимоги якої переведено
на контролюючий орган, у рахунок
погашення податкового боргу такого
платника податків; звертатися до суду
щодо нарахування та сплати податкових
зобов'язань, коригування від'ємного
значення об'єкта оподаткування або
інших показників податкової звітності
у результаті застосування звичайних
цін; звертатися до суду щодо припинення
юридичної особи та припинення фізичною
особою - підприємцем підприємницької
діяльності та/або про визнання
недійсними установчих (засновницьких)
документів суб'єктів господарювання;
звертатися до суду із заявою про
вилучення оригіналів первинних
фінансово-господарських та
бухгалтерських документів у випадках,
передбачених цим Кодексом; звертатися
до суду із заявами щодо порушення справ
про банкрутство; звертатися до суду
щодо застосування санкцій, пов'язаних
із забороною організації і проведення
азартних ігор на території України.

Так, позивач не навів жодної норми
закону, якою було б передбачено право
податкових органів здійснювати
функції контролю стосовно органу
управління підприємства, зокрема,
Міністерства аграрної політики та
продовольства України щодо порядку та
строків здійснення реорганізації тих
чи інших державних підприємств, а також
звертатись до суду з вимогами про
зобов'язання органу управління
підприємства вчинити дії щодо
завершення реорганізації певного
підприємства.

Враховуючи вищевикладене, судом не
встановлено порушення прав позивача зі
сторони відповідача щодо невиконання
постанови Кабінету Міністрів України
від 28 липня 2010 № 672 та наказу
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 14.10.2010 № 651.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Отже, згідно з вищенаведеними нормами
права, позивач має право звернутись до
адміністративного суду з позовом лише
у разі, якщо він вважає, що рішенням,
дією чи бездіяльністю відповідача
(суб'єкта владних повноважень) порушено
його права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. При цьому,
обставину дійсного (фактичного)
порушення відповідачем прав, свобод чи
інтересів позивача має довести
належними та допустимими доказами саме
позивач.

Враховуючи те, що позивачем не надано
доказів порушення відповідачем його
прав, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Державної податкової інспекції
у Городнянському районі Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя

А.С.Мазур

Судді:
О.В.
Головань

О.В.Кротюк