Справа № 812/1550/14
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
УХВАЛА

07 квітня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1550/14

Луганський окружний адміністративний
суд

у складі головуючого судді Чернявської
Т.І.,

за участю

секретаря судового засідання
Ігнатович О.А.

та

представників сторін:

від позивача - Мальнова
О.В. (довіреність від 11.01.2014 № 184/09-20)

від відповідача -
Яворська Г.Ш. (довіреність від 08.01.2014 №
14/01)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську

справу за адміністративним позовом

управління Пенсійного фонду України в
м. Свердловську Луганської області

до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Свердловську Луганської області

про стягнення витрат на виплату пенсій
за період січень-червень 2013 року у
розмірі 96083,06 грн.,

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2014 року управління
Пенсійного фонду України в м.
Свердловську Луганської області
звернулось до Луганського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
м. Свердловську Луганської області про
стягнення витрат на виплату пенсій за
період січень-червень 2013 року у розмірі
96083,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що пенсійне забезпечення
громадян відповідно до статті 10 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
здійснюється органами Пенсійного
фонду України. Стаття 81 вказаного
Закону передбачає, що призначення та
виплата пенсії, у тому числі, пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання здійснюється органами
Пенсійного фонду. З набранням чинності
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» обов'язок
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті при
настанні страхового випадку, зокрема,
виплати йому або особам, які перебували
на його утриманні, пенсій по
інвалідності у зв'язку із втратою
годувальника покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань.

Положення абзацу 2 пункту 5 частини 1
статті 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» встановлює, що якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.
Тобто, зауважує позивач, витрати,
понесені Пенсійним фондом України у
зв'язку із виплатою пенсій,
передбачених статтею 26 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»,
підлягають відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України. Вказане також
підтверджується статтею 7 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
відповідно до якої органи виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, починаючи з 1
квітня 2001 року відшкодовують органам
Пенсійного фонду України пенсії,
сплачені особам, яким призначено
пенсії внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Сумісною постановою правління
Пенсійного фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 04
березня 2003 року № 5-4/4 затверджено
«Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання» (надалі - Порядок № 5-4/4),
який встановив механізм погодження та
відшкодування таких витрат.

Пунктом 5 Порядку № 5-4/4 визначено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 1), та списку
померлих осіб і осіб, знятих з обліку з
інших причин, які отримували пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 2), проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
районах та містах обласного значення
(далі - відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків) звірку витрат за
особовими справами потерпілих,
складають акт щомісячної звірки витрат
за особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), у якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - головні
управління Пенсійного фонду) і
управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків). В
свою чергу Головні управління
узагальнюють і узгоджують довідку про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (пункт 7 Порядку №
5-4/4).

З огляду на викладене, позивач вважає,
що на підставі даних особових справ
інвалідів, занесених до актів звірки,
робочі органи Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України визначають
загальну суму витрат, що підлягає
відшкодуванню.

У відповідності із пунктом 4 Порядку №
5-4/4 відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Враховуючи вищевикладене, позивач
вважає дії відповідача незаконними,
оскільки останнім не прийнято до
заліку суми витрат на виплату пенсій за
період з 01 січня 2013 року по 31 липня 2013
року у загальному розмірі 96083,06 грн., з
яких: 14206,03 грн. - не враховані суми
витрат на виплату пенсій громадянам
держав учасників СНД та членів їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україні; 3190,88 грн. - не
враховані суми витрат на виплату
допомоги на поховання, оскільки смерть
потерпілого не пов'язана із страховим
випадком державного соціального
страхування; 539,28 грн. - не враховані
суми витрат на виплату пенсій по
справах, в яких акти Н-1 не відповідають
вимогам законодавства; 600,00 грн. - не
враховані суми витрат на виплату
пенсій у зв'язку з втратою годувальника
дітей, які закінчили навчання; 56243,77 грн.
- не враховані суми витрат на виплату
пенсій по справах, в яких на дату смерті
загиблого не виповнилось 55 років та
дату смерті потерпілого була у
трудових відносинах з підприємством;
8686,31 грн. - не враховані суми витрат
пенсій по втраті годувальника до
вирішення питання стосовно
знаходження на утриманні; 852,06 грн. - не
враховані суми витрат пенсій по втраті
годувальника у зв'язку з тим, що на час
смерті потерпілого група інвалідності
не була встановлена; 7156,99 грн. - не
враховані суми втрат на виплату пенсій
по втраті годувальника по ОСОБА_4; 1900,60
грн. - часткове не врахування суми
витрат на виплату пенсій по втраті
годувальника у зв'язку із смертю
утриманців.

Крім того, позивач 25 березня 2014 року у
судовому засіданні звернувся до суду з
клопотанням від 24 березня 2014 року №
2406/09-20 про поновлення строків звернення
до суду (том 1, арк. справи 63-65). В
обґрунтування заявленого клопотання
позивач зазначив таке.

Для звернення до адміністративного
суду суб'єкта владних повноважень
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня виникнення підстав,
що дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог. Цим Кодексом та іншими
законами можуть також встановлюватися
інші строки для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень (частина 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Згідно із пунктом 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Відповідно до частини 1 статті 102
Кодексу адміністративного судочинства
України пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений, а
процесуальний строк, встановлений
судом, - продовжений судом за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Враховуючи вищевикладене управління
Пенсійного фонду України в м.
Свердловську Луганської області
просить поновити строк звернення до
суду, оскільки позовні вимоги позивача
про стягнення з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Свердловську
Луганської області витрат на виплату
пенсій за період січень-червень 2013 року
у розмірі 96083,06 грн. є періодичними
платежами.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, надав пояснення,
аналогічні викладеним у позові, з
урахуванням клопотання від 24 березня
2014 року № 2406/09-20 про поновлення строків
звернення до суду.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Свердловську
Луганської області позов не визнало,
про що подало заперечення на
адміністративний позов від 24 березня
2014 року № б/н/01, в яких у задоволенні
позовних вимог просить відмовити у
повному обсязі (том 2, арк. справи 98-104).
Заперечуючи проти позовних вимог,
відповідач зазначив таке.

По-перше, зазначив відповідач,
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Свердловську
Луганської області пропущено строк
звернення до суду з адміністративним
позовом щодо стягнення з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Свердловську Луганської області
витрат на виплату пенсій за період
січень-червень 2013 року.

По-друге, щодо відшкодування витрат на
виплату та доставку допомоги на
поховання, відповідач наголосив, що
причинний зв'язок смерті потерпілого з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів. З
аналізу норм Закону України «Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та норм Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
вбачається, що допомога на поховання
відшкодовується Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
тільки в разі настання смерті за
наслідками отриманого нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, що
підтверджується висновками
спеціальних медичних закладів.
Положення пункту 4 Порядку № 5-4/4, яким
зобов'язано Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодовувати Пенсійному фонду
витрати на допомогу на поховання сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, котра отримувала
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, суперечить
положенням Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», а тому до спірних
відносин застосуванню не підлягає.

По-трете, щодо відшкодування витрат на
виплату пенсій громадянам, які
отримали каліцтво або
профзахворювання за межами України,
відповідач виходить з такого.
Потерпілі, які отримали каліцтво за
межами України і переїхали в Україну на
постійне місце проживання, не є
застрахованими в Україні особами, за
них не сплачувались внески, а тому
здійснення їм страхових виплат з
коштів Фонду неприпустимо, оскільки це
буде нецільовим використанням
бюджетних коштів. Крім того,
аналогічний висновок щодо відсутності
підстав для відшкодування Фондом СНВ
України Пенсійному фонду України
витрат за вказаними ознаками містить
лист Міністерства Юстиції України від
14 серпня 2006 року № 21-46-921. Всі
зазначені особи отримали ушкодження
здоров'я за межами України, про що
свідчать акти відповідної форми,
складені за результатами нещасних
випадків або професійних захворювань,
вищезазначених осіб або отримують
пенсію по втраті годувальника
внаслідок нещасного випадку на
виробництві. Відповідно до діючого
законодавства Фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі виплати та
соціальні послуги, або таке право
встановлено в судовому порядку.
Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. Тобто, у разі
відсутності особових справ потерпілих
у відділенні Фонду певних осіб,
останній не має правових підстав для
здійснення на їх користь страхових
виплат і відповідно відшкодовувати
Пенсійному фонду України витрати,
пов'язані з виплатою пенсій по
інвалідності або по втраті
годувальника внаслідок трудового
каліцтва або профзахворювання. Також,
діючим законодавством не передбачено
право Пенсійного фонду України
передати Фонду документи для
проведення соціальних виплат у формі
виплати пенсій по інвалідності і
пенсій у зв'язку з втратою
годувальника. Сплату таких пенсій на
даний час здійснює Пенсійний фонд
України згідно з Законами України «Про
пенсійне забезпечення» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Крім того, щодо питання відшкодування
шкоди потерпілим, відповідач зазначив,
що діє Угода «Про взаємне визнання прав
на відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, які пов'язані з виконанням
ними трудових обов'язків», підписана 09
вересня 1994 року державами колишнього
Союзу РСР. Відповідно до Угоди
відшкодування шкоди потерпілому
здійснюється органом тієї держави, де
стався нещасний випадок.

Згідно із Угодою від 13 березня 1992 року
«Про гарантії прав громадян держав -
учасниць СНД в сфері пенсійного
забезпечення» усі витрати, пов'язані з
виплатою пенсійного забезпечення, несе
держава, що надає забезпечення. Тобто,
держава сплачує пенсії особам, які
переїхали на її територію, а трудова
діяльність відбувалася на території
іншої держави - сторони зазначеного
договору. Право на пенсійне
забезпечення зазначеної категорії
громадян та розрахунки між Фондами є
різними галузями соціального
забезпечення. Взаєморозрахунки між
Фондами міжнародними угодами не
передбачено.

Крім того, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України діє в межах
України і здійснює страхування
застрахованих в Україні осіб з дати
набрання чинності Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Посилання позивача на статтю 2 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» є
безпідставними, оскільки вказана норма
закону стосується лише осіб, яким
заподіяно шкоду на території України
за часів СРСР, так як зазначений закон
відноситься до національного
законодавства і регулює питання
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в просторі та
часі на території України і коли
відповідні підприємства в
установленому порядку передали
документи потерпілих Фонду для
продовження страхових виплат.

В четверте, щодо відшкодування витрат
на виплату пенсій по втраті
годувальника деяким категоріям
громадян відповідач зазначив, що
відповідно до Порядку № 5-4/4
відшкодуванню підлягають пенсії,
призначені відповідно до пунктів «а»,
«в», «г» статті 26, статей 37, 38, та пенсії,
виплачені відповідно до статей 91, 92
Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Тобто, відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України не може
відшкодовувати суми пенсій по втраті
годувальника дітям - сиротам за
відсутністю довідок про навчання та
про відсутність трудового стажу, які до
теперішнього часу до відділення не
надані.

Крім того, в розрахунку витрат на
виплату пенсій управлінням Пенсійного
фонду України в м. Свердловську
Луганської області надані відомості
про осіб, які померли та не мають права
на відшкодування витрат на поховання,
тому як на них не поширюється дія
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

У судовому засіданні представник
відповідача проти адміністративного
позову заперечував, просив у
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю, надав пояснення,
аналогічні викладеним у запереченні на
адміністративний позов від 24 березня
2014 року б/н/01.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог з урахуванням
заявленого клопотання про поновлення
строків звернення до суду, і наданих
сторонами доказів, оцінивши докази
відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд приходить до такого.

В ході судового розгляду справи судом
встановлено, що управлінням Пенсійного
фонду України в м. Свердловську
Луганської області пропущено
встановлений абзацом 2 частини 2 статті
99 Кодексу адміністративного
судочинства України шестимісячний
строк звернення до адміністративного
суду.

Згідно із частиною 2 статті 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом 2 частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог. Цим Кодексом та іншими законами
можуть також встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень.

Сумісною постановою правління
Пенсійного фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 04
березня 2003 року № 5-4/4 затверджено
«Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання» (надалі - Порядок № 5-4/4),
що встановив механізм погодження та
відшкодування таких витрат.

Пунктом 5 Порядку № 5-4/4 визначено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 1), та списку
померлих осіб і осіб, знятих з обліку з
інших причин, які отримували пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 2), проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
районах та містах обласного значення
(далі - відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків) звірку витрат за
особовими справами потерпілих,
складають акт щомісячної звірки витрат
за особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), у якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - головні
управління Пенсійного фонду) і
управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків).

Акти щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, по яких відповідач
частково прийняв до заліку список осіб,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, підписані відповідачем
по справі за січень 2013 року - 14 лютого 2013
року, за лютий 2013 року - 14 березня 2013
року, за березень 2013 року - 10 квітня 2013
року, за квітень 2013 року - 14 травня 2013
року, за травень 2013 року - 12 червня 2013
року, за червень 2013 року - 11 липня 2013
року (том 1, арк. справи 9, 17, 25, 32, 39, 47).

З огляду на приписи абзацу 2 частини 2
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України підстави, що дають
позивачу право на пред'явлення
передбачених законом вимог про
стягнення з відповідача витрат на
виплату та доставку пенсій по
інвалідності за період з 01 січня 2013
року по 30 червня 2013 року в сумі 96083,06
грн., виникли за січень 2013 року - 14
лютого 2013 року, за лютий 2013 року - 14
березня 2013 року, за березень 2013 року - 10
квітня 2013 року, за квітень 2013 року - 14
травня 2013 року, за травень 2013 року - 12
червня 2013 року, за червень 2013 року - 11
липня 2013 року.

З адміністративним позовом про
стягнення витрат з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Свердловську
Луганської області на виплату пенсій
за період січень-червень 2013 року у
розмірі 96083,06 грн. позивач згідно
відбитку поштового штемпелю на
поштовому конверті, в якому надійшов
адміністративний позов, звернувся 28
лютого 2014 року (том 1, арк. справи 55),
тобто з пропуском встановленого
абзацом 2 частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
шестимісячного строку звернення до
суду позивачем

Відповідно до частини 4 статті 102
Кодексу адміністративного судочинства
України правила даної статті, яка
регламентує питання поновлення та
продовження процесуальних строків, не
поширюються на строки звернення до
адміністративного суду.

Статтею 100 Кодексу адміністративного
судочинства України закріплено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Згідно із пунктом 9 частини 1 статті 155
Кодексу адміністративного судочинства
України суд своєю ухвалою залишає
позовну заяву без розгляду, якщо
позовну заяву подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду і
суд не знайшов підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Поважними причинами визнаються лише
такі обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, яка звертається
до суду, та пов'язані з дійсними
істотними перешкодами чи труднощами
для своєчасного звернення до суду та
підтверджені належними доказами.

На підставі позовної заяви та доданих
до неї матеріалів в ході судового
розгляду справи суд не знайшов жодних
підстав для визнання поважними причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду з позовними
вимогами про стягнення витрат на
виплату пенсій за період
січень-червень 2013 року у розмірі 96083,06
грн., а тому у відповідності із статтею
100 та пунктом 9 частини 1 статті 155
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов
управління Пенсійного фонду України в
м. Свердловську Луганської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Свердловську
Луганської області про стягнення
витрат на виплату пенсій за період
січень-червень 2013 року у розмірі 96083,06
грн. залишається без розгляду.

На підставі частин 3 та 7 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України у судовому засіданні 07 квітня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини ухвали. Складення
ухвали у повному обсязі відкладено до 10
квітня 2014 року, про що згідно вимог
частини 2 статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства України
повідомлено після проголошення
вступної та резолютивної частин ухвали
у судовому засіданні.

Керуючись статтями 5, 99, 100, 155, 158, 160, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву управління Пенсійного
фонду України в м. Свердловську
Луганської області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Свердловську
Луганської області про стягнення
витрат на виплату пенсій за період
січень-червень 2013 року у розмірі
96083,06 грн. залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії ухвали суду
безпосередньо в суді, то п'ятиденний
строк на апеляційне оскарження ухвали
суду обчислюється з наступного дня
після закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії ухвали
суду.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
ухвала суду не набрала законної сили.

Згідно з частинами 3 та 7 статті 160 КАС
України ухвала складена у повному
обсязі 10 квітня 2014 року.

СуддяТ.І. Чернявська