Справа № 826/19130/13-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Бояринцева М.А.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого: Бужак Н.П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.,

За участю секретаря: Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районні ГУ Міндоходів
у м. Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 січня 2014 року в справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Текексперт» до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районні ГУ
Міндоходів у м. Києві, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТД «ТРЕЙДСТАР» про
скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю «Текексперт»
звернулося до суду з позовом про
скасування податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 21
листопада 2013 року № .

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 січня 2014 року адміністративний позов
задоволено, визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення від 21 листопада
2013 року № .

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
постанову суду та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 23 жовтня 2013 року по 29 жовтня
2013 року Державною податковою
інспекцією у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві на підставі направлення № 1017/2201
від 23 жовтня 2013 року та наказу № 1069 від
22 жовтня 2013 року, проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю "Текексперт" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
Приватним підприємством торгівельною
фірмою "Кріоліт-Плюс" за період з 1
червня 2013 року по 30 червня 2013 року.

За результатами проведеної перевірки
Державною податковою інспекцією у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
складено акт від 5 листопада 2013 року №
1717/26-59-22-01/31841020.

Актом перевірки встановлено порушення
позивачем пунктів 198.1, 198.4, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено податковий
кредит за червень 2013 року на загальну
суму 72 572 грн. та пунктів 200.1, 200.2, 200.3
статті 200 Податкового кодексу України,
в результаті чого занижено податок на
додану вартість, що підлягає сплаті в
бюджет за червень 2013 року на загальну
суму 72 572 грн.

21 листопада 2013 року на підставі акту
перевірки Державною податковою
інспекцією у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві винесене податкове
повідомлення-рішення № , яким
збільшено Товариству з обмеженою
відповідальністю "Текексперт" суму
грошового зобов'язання в розмірі 90 715
грн., з якої: за основним платежем - 72 572
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 18 143 грн. за платежем:
податок на додану вартість, код
платежу: 14010100.колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 3
травня 2012 року між Приватним
підприємством торгівельною фірмою
"Кріоліт-Плюс", як виконавцем, та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Текексперт", як
замовником, укладено договір № КП-212
про надання
інформаційно-консультаційних послуг,
за умовами якого виконавець
зобов'язується надати
інформаційно-консультаційні послуги в
сфері інформатизації у порядку та
умовах, визначених цим договором та
відповідними додатками до нього, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити надані послуги. Пунктом 1.2
договору визначено, що послуги
надаються за такими напрямками:
практичне застосування програмних
продуктів компанії Microsoft: Windows 2003/2010,
Windows XP, Windows7, Windows Vita, Project Server, SQL Server, Exchange
Server, Microsoft Dynamics CRM, Microsoft Business Solutions-Axapta,
SharePoint, Forefront Security, Internet Security and Acceleration
Server, Office Communications Server, BizTalk Server, Visual Studio та
по програмі "Microsoft Sertified Solution Engenier Windows";
встановлення, налагодження та
використання програмного забезпечення
"FreeBSD, Oracle, Linux"; використання та
налагодження обладнання таких
виробників: Cisco, 3Com, D-Link, Intel, SuperMicro, Tandberg,
HP, IBM; правила розробки технічної
документації, методичних посібників,
навчальних курсів та програм за
відповідною тематикою; інші питання в
сфері інформаційних технологій. Згідно
пункту 1.4 договору, послуги за цим
договором спрямовані на підвищення
професійного рівня працівників
замовника та мають за мету
удосконалення якості робіт та послуг,
що виконуються (надаються) замовником
на ринку інформаційних технологій.
Пунктом 2.1 договору визначено, що
надання послуг за цим договором
здійснюється згідно відповідних
додатків, які укладаються сторонами на
кожний календарний місяць і в яких
визначаються теми, перелік питань,
терміни надання, вартість, строки та
порядок оплати послуг. Відповідно до
пункту 3.1 договору, загальна вартість
цього договору становить суму вартості
послуг, наданих за усіма додатками до
договору.

31 травня 2013 року між Приватним
підприємством торгівельною фірмою
"Кріоліт-Плюс" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Текексперт" підписаний додаток № 57
відповідно до договору № КП-212 від 3
травня 2012 року, яким погоджено перелік
інформаційно-консультаційних послуг в
сфері інформатизації, а саме:
налагодження інформаційної системи,
основні рішення Microsoft Lynk Server 2013,
автоматизація процесів управління
конфігураціями, угодами про рівень
надання ІТ послуг та інцидентами,
налаштування базового функціоналу
програмного забезпечення GLPI, створення
запитів в Microsoft SQL Server 2012,
конфігурування та усунення неполадок
служби каталогів Windows Server 2008 Active Directory,
основні рішення Microsoft Exchange Server 2013,
впровадження
навчально-адміністративного порталу
на базі MS Office 265 (A2), планування,
розгортання і конфігурація основного
функціоналу Microsoft SharePoint Server 2013,
портальні рішення Microsoft SharePoint 2010.
Основи настройки і управління Microsoft
SharePoint 2010, встановлення та налаштування
System Center 2012, налаштування, управління і
усунення несправностей в Microsoft Exchange Server
2010, планування та підтримка мережевої
інфраструктури Microsoft Windows Server 2003, аудит
системи ІР телефонії.

27 червня 2013 року між Приватним
підприємством торгівельною фірмою
"Кріоліт-Плюс" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Текексперт" підписано акт № 57
передачі-приймання робіт (надання
послуг), згідно якого виконавцем надані
послуги замовнику відповідно до
договору № КП-212 від 3 травня 2012 року та
додатку № 57 від 31 травня 2013 року, а саме:
інформаційно-консультаційні послуги
за переліком, згідно якого вартість
послуг складає 319 226,88 грн.

13 червня 2013 року між Приватним
підприємством торгівельною фірмою
"Кріоліт-Плюс" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Текексперт" підписаний додаток № 58
відповідно до договору № КП-212 від 3
травня 2012 року, яким погоджено перелік
інформаційно-консультаційних послуг в
сфері інформатизації, а саме: розробка
баз даних в Microsoft SQL Server 2012, особливості
застосування комп'ютерних технологій
при розслідуванні кіберзлочинів.

27 червня 2013 року між Приватним
підприємством торгівельною фірмою
"Кріоліт-Плюс" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Текексперт" підписано акт № 58
передачі-приймання робіт (надання
послуг), згідно якого виконавцем надані
послуги замовнику відповідно до
договору № КП-212 від 3 травня 2012 року та
додатку № 58 від 13 червня 2013 року, а саме:
інформаційно-консультаційні послуги
за переліком, згідно якого вартість
послуг складає 34 200 грн.

17 червня 2013 року між Приватним
підприємством торгівельною фірмою
"Кріоліт-Плюс" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Текексперт" підписаний додаток № 59
відповідно до договору № КП-212 від 3
травня 2012 року, яким погоджено перелік
інформаційно-консультаційних послуг в
сфері інформатизації, а саме: ITIL v3: Offerings
and Agreement: Комплексний підхід..

27 червня 2013 року між Приватним
підприємством торгівельною фірмою
"Кріоліт-Плюс" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Текексперт" підписано акт № 59
передачі-приймання робіт (надання
послуг), згідно якого виконавцем надані
послуги замовнику відповідно до
договору № КП-212 від 3 травня 2012 року та
додатку № 59 від 17 червня 2013 року, а саме:
інформаційно-консультаційні послуги
за переліком, згідно якого вартість
послуг складає 45 588 грн.

21 червня 2013 року між Приватним
підприємством торгівельною фірмою
"Кріоліт-Плюс" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Текексперт" підписаний додаток № 60
відповідно до договору № КП-212 від 3
травня 2012 року, яким погоджено перелік
інформаційно-консультаційних послуг в
сфері інформатизації, а саме: основи ITIL
v.3-принципи організації ІТ-підрозділу,
обстеження та аналіз програмного
забезпечення інформаційної системи.

27 червня 2013 року між Приватним
підприємством торгівельною фірмою
"Кріоліт-Плюс" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Текексперт" підписано акт № 60
передачі-приймання робіт (надання
послуг), згідно якого виконавцем надані
послуги замовнику відповідно до
договору № КП-212 від 3 травня 2012 року та
додатку № 60 від 21 червня 2013 року, а саме:
інформаційно-консультаційні послуги
за переліком, згідно якого вартість
послуг складає 36 420 грн.

Приватне підприємство торгівельна
фірма "Кріоліт-Плюс" виписало на
користь позивача податкові накладні:

- № 60 від 19 червня 2013 року на загальну
суму 40 800 грн., в тому числі ПДВ - 6 800 грн.,

- № 63 від 20 червня 2013 року на загальну
суму 49 113,06 грн., в тому числі ПДВ - 8 185,51
грн.,

- № 64 від 21 червня 2013 року на загальну
суму 48 913,08 грн., в тому числі ПДВ - 8 152,18
грн.,

- № 74 від 25 червня 2013 року на загальну
суму 48 762 грн., в тому числі ПДВ - 8 127 грн.,

- № 75 від 25 червня 2013 року на загальну
суму 49 452 грн., в тому числі ПДВ - 8 242 грн.,

- № 79 від 26 червня 2013 року на загальну
суму 32 608,74 грн., в тому числі ПДВ - 5 434,79
грн.,

- № 89 від 27 червня 2013 року на загальну
суму 49 578 грн., в тому числі ПДВ - 8 263 грн.,

- № 90 від 27 червня 2013 року на загальну
суму 34 200 грн., в тому числі ПДВ - 5 700 грн.,

- № 91 від 27 червня 2013 року на загальну
суму 45 588 грн., в тому числі ПДВ - 7 598 грн.,

- № 92 від 27 червня 2013 року на загальну
суму 36 420 грн., в тому числі ПДВ - 6 070 грн.

На підтвердження оплати наданих
Приватним підприємством торгівельною
фірмою "Кріоліт-Плюс" послуг позивачем
надано виписки по рахунку в ПАТ
"Інтеграл-банк".

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
господарська діяльність - це
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Згідно зі статтею 200 Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені розділом
V Кодексу (пункт 200.2 статті 200 Кодексу).

Підпунктом 14.1.181. пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що податковий кредит - це
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Пунктом 198.1. статті 198 Податкового
кодексу України встановлено право
суб'єкта підприємницької діяльності на
віднесення сум сплаченого податку на
додану вартість до податкового кредиту
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Виходячи з системного аналізу
наведених норм права суд приходить до
висновку, що необхідними підставами
для включення позивачем до складу
податкового кредиту відповідних сум
податку на додану вартість є: придбання
ним товарів, робіт та послуг з метою
його подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності; сплата чи
нарахування сум податку на додану
вартість у зв'язку з таким придбанням, з
врахуванням рівня звичайних цін.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Підставою для нарахування податкового
кредиту, відповідно до пункту 201.10
статті 201 Податкового кодексу України є
податкова накладна, яка видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

На момент складання податкових
накладних, Приватне підприємство
торгівельна фірма "Кріоліт-Плюс" - було
зареєстровано як платник податку на
додану вартість у встановленому
законодавством порядку, а тому мало
право нараховувати податок на додану
вартість та складати податкові
накладні на кожну поставку
товару/послуг; податкові накладні, на
підставі яких позивач формував
податковий кредит, відповідають
вимогам встановленим пунктом 201.1
статті 201 Податкового кодексу України.

Відповідно до частин 1,5 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Згідно ст. 228 ЦК України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

Проте, податковий орган не надав
доказів, які б свідчили, що зазначені
правочини є такими, що порушують
публічний порядок чи спрямовані на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна держави.

Крім того, позивачем до суду першої
інстанції надано оборотно-сальдову
відомість по рахунку: 6852 за червень 2013
року, роздруківки інформаційних
матеріалів. договори, рахунки-фактури,
акти передачі-приймання робіт (послуг),
з яких вбачається, що Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Текексперт" надавалися
інформаційно-консультаційні послуги в
сфері інформатизації Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Міжнародна комерційна
телерадіокомпанія" (ICTV), Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Карпатибудінвест", Публічному
акціонерному товариству "Райффайзен
Банк Аваль", Товариству з обмеженою
відповідальністю "МТІ", Приватному
акціонерному товариству "МТС Україна",
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Майкрософт Україна",
Товариству з обмеженою
відповідальністю "ТОВ Хонда Україна",
Публічному акціонерному товариству
"Дельта Банк", Товариству з обмеженою
відповідальністю "Комерційний банк
"Дельта", Публічному акціонерному
товариству "Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк".

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що позивачем правомірно
віднесено до складу податкового
кредиту суми ПДВ по взаємовідносинам з
Приватним підприємством торгівельною
фірмою "Кріоліт-Плюс", тому податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 21
листопада 2013 року № є
протиправним.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду є законною і
обґрунтованою, ухвалена з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для її скасування
не має.

Викладені в апеляційній скарзі
апелянтом доводи, висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд
апеляційної інстанції має право за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст. ст.41, 160, 195, 198, 200, 205, 207, 212,
254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районні ГУ Міндоходів
у місті Києві залишити без задоволення,
а постанову Оружного
адміністративного суду міста Києва від
22 січня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк
Л.О.

Троян Н.М.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.