Справа № 464/9800/13-а, 2а-464/300/13
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р.
Справа № 14249/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

при секретарі судового засідання
Щербі С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради та Львівської
міської ради на постанову Сихівського
районного суду м. Львова від 21.10.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25 до Сихівської районної
адміністрації, третьої особи -
Львівської міської ради про визнання
незаконним і скасування розпорядження,
-

ВСТАНОВИЛА :

Позивачі фізичні особи - підприємці
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25 звернулись з позовом до
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради про визнання
незаконним та скасування
розпорядження голови Сихівської
районної адміністрації від 22.01.2008р. № 19
«Про демонтаж малих архітектурних форм
по АДРЕСА_1».

В позові позивачі покликаються на те,
що 22.01.2008р. відповідачем було прийнято
розпорядження № 19 «Про демонтаж малих
архітектурних форм по АДРЕСА_1», яким їх
зобов'язано в термін до 28.01.2008р.
звільнити від матеріальних цінностей
та здійснити демонтаж належних їм
малих архітектурних форм на АДРЕСА_1.
Таке розпорядження вважають
незаконним і таким, що підлягає
скасуванню так , як на момент його
прийняття була чинною ухвала
Львівської міської ради від 12.06.2003р.
№516, якою було передбачено розміщення
їхніх 90 яток за адресою АДРЕСА_1; крім
цього, оспорюване розпорядження
прийняте всупереч п.11 рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради № 28 від 18.01.2008р. «Про
забезпечення надходжень ринкового
збору до міського бюджету м. Львова у
2008році», згідно якого зобов'язано ЛМУ
ГУМВСУ у Львівській області та
Сихівську районну адміністрацію
забезпечити ліквідацію стихійної
торгівлі на АДРЕСА_1 шляхом переміщення
торгуючих на ринки Сихівського району.
Оскаржуваним розпорядженням
передбачено демонтаж належних їм на
праві власності малих архітектурних
форм і не передбачено заходів щодо
переміщення торгуючих на ринки
Сихівського району, що є порушенням
їхнього права на підприємницьку
діяльність, гарантовану їм
Конституцією України. Крім того
зазначають, що при прийнятті
оскаржуваного розпорядження
відповідач керувався рішенням
виконавчого комітету Львівської
міської ради від 14.09.2007р. № 741 «Про
схвалення місць та схеми розміщення
пересувних малих архітектурних форм
(яток щоденного демонтажу) на території
м. Львова». Так, як постановою
Галицького районного суду м. Львова від
28.01.2013р. рішення виконкому визнано
незаконним та таким, що не набуло
чинності в частині схвалення місць та
схем розміщення малих архітектурних
форм на території по АДРЕСА_1 з моменту
його прийняття, оскаржуване
розпорядження є незаконним і підлягає
скасуванню, просила позов задоволити.

Оскаржуваною постановою Сихівського
районного суду м. Львова від 21.10.2013 року
позов позивачів до Сихівської
районної адміністрації, третьої особи -
Львівської міської ради про визнання
незаконним і скасування розпорядження
- задоволено. Визнано незаконним та
скасовано розпорядження Сихівської
районної адміністрації від 22.01.2008р. №19
«Про демонтаж милих архітектурних форм
по АДРЕСА_1».

У поданій апеляційній скарзі Сихівська
районна адміністрація Львівської
міської ради просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що Львівською міською
радою прийнято нормативно-правові
акти, які обов'язкові до виконання
районними адміністраціями, як
виконавчими органами, щодо демонтажу
МАФ, зокрема це Правила благоустрою та
утримання території м. Львова,
затверджені ухвалою Львівської
міської ради №816 від 26.10.2000, згідно яких
(п.п.3.8.8, 3.8.9) самовільно встановленні
споруди побутово-торговельного
призначення і спеціальні конструкції
зовнішньої реклами підлягають
примусовому демонтажу. Демонтаж
самовільно встановлених побутово-
торговельних споруд здійснюють
житлово-комунальні органи районних
адміністрацій за розпорядження голів
районних адміністрацій. Згідно з п.2.1
Положення про Сихівську районну
адміністрацію Львівської міської ради,
одним із основних завдань районної
адміністрації є виконання ухвал
міської ради та рішень виконавчого
комітету.

Згідно із п.2.5 Правил благоустрою та
утримання території м. Львова,
самовільним встановленням пересувних
малих архітектурних форм є таке, що
здійснено без дозволів або несвоєчасно
їх перереєстровано. У відповідності до
вищевказаних правил, розпорядження
Сихівської районної від 22.01.2008 № 19 «Про
демонтаж малих архітектурних форм по
АДРЕСА_1» було видано у зв'язку із
закінченням терміну дії дозволів на
розміщення пересувних малих
архітектурних форм та на відкриття
об'єктів торгівлі, що вбачається з
преамбули вказано розпорядження.
Матеріалами справи підтверджується і
не заперечується позивачами та
обставина, що станом на час прийняття
розпорядження і розгляду справи,
розміщення малих архітектурних форм на
АДРЕСА_1 здійснено без отримання
відповідних дозволів. Станом на 22.01.2008
р. строки виданих позивачам дозволів на
розміщення пересувних малих
архітектурних форм по АДРЕСА_1
закінчилися, а на момент вирішення
справи позивачам відмовлено у видачі
таких дозволів.

Ухвала Львівської міської ради від
26.10.2000 №816 Про затвердження Правил
благоустрою та утримання території м.
Львова на час прийняття оскаржуваного
розпорядження була чинною і
обов'язковою до виконання. Статтею 144
Конституції України встановлено, що
органи місцевого самоврядування в
межах своїх повноважень, визначених
законом, приймають рішення, які є
обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Відповідно до закону України «Про
благоустрій населених пунктів» до
повноважень сільських, селищних і
міських рад та їх виконавчих органів у
сфері благоустрою населених пунктів
належить затвердження правил
благоустрою території населених
пунктів (ст.10). Ст. 20 Закону встановлено,
що рішення місцевих органів виконавчої
влади та органів місцевого
самоврядування щодо благоустрою
території певного населеного пункту є
обов'язковим для виконання розміщеними
на цій території підприємствами,
установами, організаціями та
громадянами, які на ній проживають.

Щодо проекту ухвали Львівської міської
ради «Про погодження СК «Сихівська
фортеця» місця розташування земельної
ділянки та надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки на
АДРЕСА_1» зазначає, що суд неправомірно
його врахував при винесенні постанови,
оскільки відповідно до зауважень
Сихівської районної адміністрації,
листа управління архітектури та
департаменту містобудування вказаний
проект ухвали знято з розгляду. Слід
зауважити, що ні ухвала Львівської
міської ради від 27.12.2007 р.№1470, ні
рішення Виконавчого комітету
Львівської міської ради №28 від 18.01.2008,
згідно якого районну адміністрацію
зобов'язано забезпечити ліквідацію
стихійної торгівлі на АДРЕСА_1 шляхом
переміщення торгуючих на ринки
Сихівського району не можуть вважатися
підставою для визнання протиправним
розпорядження про демонтаж самовільно
встановлених малих архітектурних форм,
оскільки такі не покладалися районною
адміністрацією в основу оскаржуваного
розпорядження.

Ухвалою Львівської міської ради №1611
від 28.02.2008 затверджено перелік основних
магістральних вулиць, площ, проспектів,
бульварів, парків та скверів, де діють
обмеження щодо розміщення малих
архітектурних, у тому числі і у межах
історико-заповідної території міста,
де в Сихівському районі такою вулицею
визначено вулицю АДРЕСА_1. Отже
прийняття розпорядження № 19 від 22.01.2008
регламентовано і іншими нормативно -
правовими документами, які є
обов'язковими до виконання районною
адміністрацією щодо демонтажу МАФ,
тому вважаєть, що скасування рішенням
виконкому ЛМР №741 від 14.09.2007р., яке було
лише однією з підстав прийняття
оскаржуваного розпорядження, не є
істотною обставиною для справи і не
може вплинути на юридичну оцінку
обставин, що призвело б до задоволення
позову.

У поданій апеляційній скарзі Львівська
міська рада просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що згідно із п. 2.5
Правил благоустрою та утримання
території м. Львова, затверджених
ухвалою Львівської міської ради № 816
від 26.10.2000, самовільним встановлення
пересувних малих) архітектурних форм є
таке, що здійснено без дозволів або
несвоєчасно їх перереєстровано
відповідно до вказаних правил такі
МАФи підлягають примусовому демонтажу
згідно розпоряджень голів районних
адміністрацій. Розпорядження
Сихівської районної адміністрації від
22.01.2008 № 19 «Про демонтаж малих
архітектурних форм по АДРЕСА_1» було
видано у зв'язку із закінченням терміну
дії дозволів на розміщення пересувних
малих архітектурних форм та на
відкриття об'єктів торгівлі, що
вбачається з преамбули вказано
розпорядження. При прийняті рішення
судом було враховано той факт, що
станом на 06.02.2009 р. позивачам
департаментом економічної політики
було відмовлено у видачі дозволу на
встановлення МАФ такий у них був
відсутній станом на момент прийняття
розпорядження і відсутній станом на
момент звернення до суду про перегляд
постанови за ново виявленими
обставинами. Позивачі вважають, що
обставиною відповідно до якої
розпорядження Сихівської районної
адміністрації повинно бути скасовано є
визнання незаконним рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради № 741 від 14.09.2007 р., яке було
лише однією із підстав для винесення
розпорядження. Однак, звертають увагу
суду на те, що рішення Галицького
районного суду м. Львова по вказаній
справі оскаржено виконавчим комітетом
в касаційному порядку та не було єдиною
підставою для видачі розпорядження, а
лише однією з них.

Станом на подання заяви про перегляд
постанови за нововиявленими
обставинами скасовано лише одну з
підстав видачі розпорядження. Також, у
зв'язку із визнання незаконним рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради № 741 від 14.09.2007 р., на
виконання рішення суду, яке є
обов'язковим відповідно до ст. 124
Конституції України, до розпорядження
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради від 22.01.2008 № 19
«Про демонтаж малих архітектурних форм
по АДРЕСА_1» внесено зміни
розпорядженням голови Сихівської
районної адміністрації від 11.10.2013 № 461
та підставою прийняття розпорядження
визначено відсутність дозволів, тому
внесення таких змін не може бути
незаконним,оскільки прийнято у
відповідності до рішення суду.

З відповіді від 12.06.2013 № 2403-2вих-684 на
звернення СК «Сихівська фортеця» від
14.12.2012 № 2-284000 вбачається, що СК
«Сихівська фортеця» звернулася до
департаменту містобудування щодо
погодження місця розташування
земельної ділянки на АДРЕСА_1 у
сервітутне користування. Однак з
вищевказаної відповіді вбачається, що
на території про, яку йдеться у
зверненні, відповідно до розробленого
детального плану території центру
Сихова та затвердженого ухвалою
міської ради від 30.12.2010 № 90 «Про
затвердження проекту детального плану
(детального плану території) центру
Сихова у м. Львові » передбачається
влаштування проїзду та трав'яних
газонів.

Згідно з п. 4 ст. 24 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
зміна цільового призначення земельної
ділянки, яка не відповідає плану
зонування території або детального
плану території забороняється.
Долучений в судовому засіданні
представником позивача проект ухвали
р/н 3026/03/13-з від 19.03.2013 «Про погодження СК
«Сихівська фортеця» місця
розташування земельної ділянки та
надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки на АДРЕСА_1»
відповідно до зауважень Сихівської
районної адміністрації, листа
управління архітектури та
департаменту містобудування знято з
розгляду. Отже, висновки суду стосовно
того, що розглядається проект ухвали
Львівської міської ради про виділення
СК «Сихівська фортеця» не відповідають
обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційних скарг
та доповнення до апеляційних скарг,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що в
задоволенні апеляційних скарг слід
відмовити з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що прийняття
Сихівською районною адміністрацією
розпорядження №19 від 22.01.2008р. про
демонтаж належним позивачам малих
архітектурних форм є необґрунтованим
та передчасним. При цьому, слід також
врахувати проект Ухвали Львівської
міської ради «Про погодження СК
«Сихівська фортеця» /засновниками
якого є позивачі у справі /місця
розташування земельної ділянки та
надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки на АДРЕСА_1», інших
доказів, які долучені до матеріалів
справи відповідачем і третьою особою,
які свідчать, що після прийняття
оскаржуваного розпорядження від
22.01.2008р., з метою вирішення конфлікту та
захисту прав суб'єктів підприємницької
діяльності, органами місцевого
самоврядування вживаються заходи щодо
перенесення належних позивачам МАФ на
іншу територію в межах Сихівського
району м. Львова, зокрема, йдеться про
погодження місце розташування
земельної ділянки та надання дозволу
на виготовлення проекту землеустрою у
постійне користування для перенесення
торгових яток споживчого кооперативу
«Сихівська фортеця» та влаштування
ринку, за рахунок земель, що не надані у
власність або користування.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачам, як приватним підприємцям, на
підставі Ухвали Львівської міської
ради від 12.06.2003р. № 516 «Про затвердження
локальних схем розміщення пересувних
малих архітектурних форм для
здійснення підприємницької діяльності
на території Сихівського району м.
Львова», яка прийнята на виконання п.3.12
"Порядку розміщення малих
архітектурних форм для здійснення
підприємницької діяльності у м. Львові
та надання дозволів на їх розміщення та
відкриття об'єктів дрібно роздрібної
торгівлі, громадського харчування та
побутового обслуговування",
затвердженого ухвалою міської ради від
14.11.2002р. № 121» протягом 2002-2007р.р.
надавались дозволи на розміщення малих
архітектурних форм для здійснення
підприємницької діяльності.

22.01.2008р. відповідачем Сихівською
районною адміністрацією прийнято
розпорядження №19 «Про демонтаж малих
архітектурних форм по АДРЕСА_1»,
пунктом 1 якого, в термін до 28.01.2008р.
позивачів зобов'язано звільнити від
матеріальних цінностей та здійснити
демонтаж належних їм малих
архітектурних форм по АДРЕСА_1. Дане
розпорядження прийнято на підставі
рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради від 14.09.2007р. №741
«Про схвалення місць та схеми
розміщення пересувних малих
архітектурних форм (яток щоденного
демонтажу) на території м. Львова».

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 28.01.2013р., яка ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.07.2013р.
залишена без змін, рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради від
14.09.2007р. №741 визнано незаконним та
таким, що не набуло чинності в частині
схвалення місць та схем розміщення
малих архітектурних форм на території
по АДРЕСА_1 з моменту його прийняття.

Як вбачається із повідомлень, які
направлялись позивачам Сихівською
районною адміністрацією та
управлінням економіки Департаменту
економічної політики Львівської
міської ради (а.с.100-103, 228-247 1-1) підставою
для відмови у наданні дозволів на
розміщення МАФів позивачів за адресою
Сихівська, 12-14 в м. Львові було не
внесення даної адреси у перелік місці,
та схеми розміщення пересувних МАФ для
здійснення вуличної торгівлі на
території м. Львова, схваленого
рішенням виконкому від 14.09.2007р. №741 «Про
схвалення місць та схеми розміщення
пересувних малих архітектурних форм
(яток щоденного демонтажу) на території
м. Львова», яке визнано в судовому
порядку незаконним та нечинним з
моменту прийняття.

Не можуть прийматись до уваги судом в
обґрунтування законності
розпорядження, доводи в судовому
засіданні представника відповідача та
третьої особи про те, що підставою для
відмови в продовженні позивачам
термінів дозволів на розміщення МАФ та
відкриття об'єктів торгівлі було не
тільки визнане незаконним в судовому
порядку рішення виконкому, але і ухвала
Львівської міської ради від 27.12.2007р.
№1470 «Про затвердження Правил
розміщення малих архітектурних форм
для здійснення підприємницької
діяльності у м. Львові і порядку
надання дозволів на розміщення
об'єктів торгівлі, ресторанного
господарства га сфери послуг у малих
архітектурних формах і схем та
переліків розміщення малих
архітектурних форм на території м.
Львова» та ухвала Львівської міської
ради від 28.02.2008р. №1611 «Про внесення змін
до ухвали міської ради від 27.12.2007 № 1470».

Відповідно ст.64 Регламенту Львівської
міської ради, ухвала сесії міської ради
від 27.12.2007 № 1470 була оприлюднена зі
всіма додатками на офіційному сайті
міської ради 06.02.2008р., а ухвала від
28.02.2008р. №1611 - 07.03.2008р. За таких обставин,
суд приходить до висновку, що означені
ухвали на момент прийняття
відповідачем оскаржуваного
розпорядження від 22.01.2008р. №19 не могли
бути підставою для видачі останнього, а
також на той час не могли бути
підставою для відмови у продовженні
терміну дії дозволів на розміщення МАФ
позивачів.

Судом встановлено, що 12.06.2003р.
Львівською міською радою була прийнята
Ухвала № 516 «Про затвердження
локальних схем розміщення пересувних
малих архітектурних форм для
здійснення підприємницької діяльності
на території Сихівського району м.
Львова» (а.с.9 Т-Л Дана ухвала прийнята
па виконання п.3.12 "Порядку розміщення
малих архітектурних форм для
здійснення підприємницької діяльності
у м. Львові та падання дозволів на їх
розміщення та відкриття об'єктів
дрібно роздрібної торгівлі,
громадського харчування та побутового
обслуговування", затвердженого ухвалою
міської ради від 14.11.2002р. № 121».
Відповідач не заперечив, що в числі
пересувних малих архітектурних форм 90
штук , розміщення яких було дозволено
для здійснення підприємницької
діяльності на території Сихівського
району, входили також і МАФи позивачів.
Слід звернути увагу, що вищевказана
ухвала №516 «Про затвердження локальних
схем розміщення пересувних малих
архітектурних форм для здійснення
підприємницької діяльності на
території Сихівського району м.
Львова» була чинною на момент
прийняття оскаржуваного розпорядження
і втратила чинність лише 10.07.2008р. згідно
ухвали Львівської міської ради №1932.

Пунктом 11 рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради від 18.01.2008р. №28
«Про забезпечення надходжень
ринкового збору до міського бюджету м.
Львова у 2008р.» (а.с.69 Т-1) зобов'язано ЛМУ
ГУМВСУ у Львівській області та
Сихівську районну адміністрацію в
термін до 01.02.2008р. забезпечити
ліквідацію стихійної торгівлі на
АДРЕСА_1 в м. Львові шляхом переміщення
торгуючих на ринки Сихівського району
м. Львова . Як вбачається з долученої до
матеріалів справи копії позовної заяви
Сихівської районної адміністрації до
одного з позивачів ФОП ОСОБА_13 (а.с.215
Т-1), дане рішення, серед інших актів,
було підставою для звернення
відповідача до господарського суду
Львівської області про демонтаж
належних па праві власності позивачам
МАФ. Відтак, недостатньо
обґрунтованими є покликання
відповідача на те, що рішення № 28 від
18.01.2008р. не стосується МАФів позивачів.

Таким чином, проаналізувавши обставини
справи та докази сторін, суд приходить
до висновку, що прийняття Сихівською
районною адміністрацією розпорядження
№ 19 від 22.01.2008р. про демонтаж належним
позивачам малих архітектурних форм є
необґрунтованим та передчасним. При
цьому, слід також врахувати проект
Ухвали Львівської міської ради «Про
погодження СК «Сихівська фортеця»
засновниками якого є позивачі у справі
місця розташування земельної ділянки
та надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки на АДРЕСА_1», інших
доказів, які долучені до матеріалів
справи відповідачем і третьою особою,
які свідчать, що після прийняття
оскаржуваного розпорядження від
22.01.2008р., з метою вирішення конфлікту та
захисту прав суб'єктів підприємницької
діяльності, органами місцевого
самоврядування вживаються заходи щодо
перенесення належних позивачам МАФ на
іншу територію в межах Сихівського
району м. Львова , зокрема, йдеться про
погодження місце розташування
земельної ділянки та надання дозволу
на виготовлення проекту землеустрою у
постійне користування для перенесення
торговий яток споживчого кооперативу
«Сихівська фортеця» та влаштування
ринку, за рахунок земель, що не надані у
власність або користування.

Суд також, з врахуванням встановлених
обставин справи, приходить до висновку,
що оскаржуване розпорядження прийняте
з порушенням Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод, яка
відповідно до Закону України «Про
виконання та застосування практики
Європейського суду з прав людини», як і
практика Європейського суду з прав
людини, с джерелом права в Україні.

Статтею 1 Першого Протоколу до
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини встановлено, що кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений свого майна
інакше, як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом або
загальними принципами міжнародного
права.

Як вбачається із практики
Європейського суду з прав людини,
конвенційне поняття «майно» є собою
«існуюче майно» або засоби, включаючи
право вимоги, відповідно до якого
заявник може стверджувати, що він має
принаймні «законне сподівання»
стосовно ефективного здійснення права
власності (справа ' Принц Ліхтенштейну
Ганс-Адам II проти Німеччини», заява №
42527/98, рішення від І2.07.2001р. п. 83). Принцип
верховенства права зобов'язує державу
поважати і застосовувати запроваджені
нею закони, створюючи правові й
практичні умови для втілення їх в життя
(справа «Броньовський проти Польщі»,
заява № 31443/96, рішення від 22.06.2004 р., п. 184).

Враховуючи те, що розміщення МАФ
позивачів відбулося у відповідності до
вимог закону на підставі Ухвали
Львівської міської ради від 12.06.2003р. №516
«Про затвердження локальних схем
розміщення пересувних малих
архітектурних форм для здійснення
підприємницької діяльності на
території Сихівського району м.
Львова» і гарантувало їм право на
здійснення підприємницької
діяльності, метою якої є отримання
прибутку (доходу), то прийняття
оскаржуваного розпорядження про
демонтаж належних позивачам на праві
власності МАФ без вирішення питання
перенесення в інше місце, є
протиправним і не відповідає принципу
дотримання необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів власників
МАФ і цілям, на досягнення яких
спрямоване це розпорядження.

Прийняття відповідачем розпорядження
від 11.10.2013р. №461 «Про внесення змін до
розпорядження голови районної
адміністрації від 22.01.2008р. №19 «Про
демонтаж малих архітектурних форм по
АДРЕСА_1», яким з преамбули
розпорядження №19 від 22.01.2008р.
виключено, що відповідач при прийнятті
розпорядження керувався визнаним
незаконним та нечинним в судовому
порядку з моменту прийняття рішенням
виконкому Львівської міської ради № 741
від 14.09.2007)., не спростовує висновків
суду щодо незаконності оскаржуваного
розпорядження, оскільки суд надає
правову оцінку оскаржуваному
розпорядженню в частині порушення прав
позивачів на момент прийняття цього
розпорядження. Оскільки незаконність
акта виникає у разі набрання рішенням
суду про задоволення
адміністративного позову законної
сили з моменту прийняття такого акта
суб'єктом владних повноважень, суд
приходить до висновку про незаконність
розпорядження № 19 від 22.01.2008р. з моменту
його прийняття. За таких обставин,
розпорядження від 11.10.2013р. № 461 про
внесення змін в незаконне
розпорядження є також незаконним і
підлягає скасуванню .

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
та Львівської міської ради - залишити
без задоволення.

Постанову Сихівського районного суду
м. Львова від 21.10.2013 року у справі №
2-а/464/300/13 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар