Справа № 754/3092/14-а
Суддя: Мальченко О. В.
Дата ухвалення: 2014-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/188/14
Справа №754/3092/14-а
РІШЕННЯ

Іменем України

04.04.2014 Суддя Деснянського
районного суду м. Києва Мальченко О.В.
розглянувши в скороченому
провадженні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом , посилаючись
на те, що вона віднесена до 1
категорії громадян учасників
ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС, має інвалідність ІІ групи і
перебуває на обліку в Управління праці
та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації. У
відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» ( надалі
Закон ) вона має право на одноразову
компенсацію у розмірі 45 мінімальних
заробітних плат та на отримання
щорічної компенсації на
оздоровлення у розмірі 5-ти
мінімальних заробітних плат,
встановлених на момент виплати. В
результаті бездіяльності
відповідачів позивачу не було
нараховано та виплачено суму
одноразової компенсації та суму
щорічної допомоги на оздоровлення .
Згідно заявлених позовних вимог
позивач просить :

1. Визнати протиправною бездіяльність
та зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації і Київський
міський центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат
здійснити перерахунок, нарахувати та
виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення, у розмірі 5 (п'ять)
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
статті 48 Закону України від 28 лютого 1991
року №796-ХІІ, за період починаючи з 1996
року по 2013 рік включно, що дорівнює 85
(вісімдесят п'ять) розмірам мінімальних
заробітних плат.

2. Визнати протиправною бездіяльність
та зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації і Київський
міський центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат
здійснити перерахунок, нарахувати та
виплатити Позивачу одноразову
компенсацію як інваліду II групи з числа
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 45 (сорок п'ять)
мінімальних заробітних плат.

3. Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації і Київський
міський центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат в
подальшому нараховувати та
виплачувати Позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення у розмірі 5 (п'ять)
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах , визначених
положеннями ст. 48 Закону України від
28 лютого 1991 року № 796-ХІІ.

Одночасно у позовній заяві
позивач просить застосувати строк
позовної давності у 30 років
посилаючись на норми Віденської
конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду 1963
року та ст. 76 Закону України " Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку " .

Розгляд справи відбувається в
порядку скороченого провадження без
проведення судового засідання та
виклику осіб , які беруть участь у
справі , відповідно до ст. 182-2 КАС
України .

Представник відповідача
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації надав до суду
письмові заперечення, в яких вказує
про те , що при нарахуванні розміру
щорічної допомоги на оздоровлення
позивачу Управління , як орган
виконавчої влади діяв в межах
правового поля та керувалось
нормативними актами Кабінету
Міністрів України, які відповідно до
ст. 17 Конституції України є
обов'язковими до виконання. Стосовно
призначення та виплати одноразової
компенсації за шкоду заподіяну
здоров»ю відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
відповідач зазначає про те , що
позивач перебуває на обліку в
Управлінні з 01.12.2000 р. , первинно друга
група інвалідності позивачу
призначена 06.09.1993 р. , тому призначення
одноразової компенсації за шкоду
здоров»ю позивачу Управлінням не
здійснювалось .

Представник відповідача
Київського міського центру по
нарахуванню та виплаті пенсій і
допомоги у поданих до суду письмових
запереченнях зазначив про те , що
позовні вимоги заявлені із
пропуском встановленого
шестимісячного строку для звернення
до адміністративного суду та
підлягають залишенню без розгляду .

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду ,
встановленого цим Кодексом або
іншими законами . Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав , свобод та інтересів особи
встановлюється 6-ти місячний строк ,
який , якщо не встановлено інше ,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав , свобод чи
інтересів .

Згідно вимог ст. 100 КАС України
, адміністративний позов поданий
після закінчення строків
установлених законом , залишається
без розгляду , якщо суд за заявою
особи , яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку , про
що постановлюється ухвала.

Вищезазначений позов подано до
суду 24.02.2014 р.

Відповідно до ст. 6 ч.1 п.а) пп.і
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду 1963
року право на відшкодування ядерної
шкоди втрачає силу , якщо позов не
було пред»явлено відносно смерті та
тілесного пошкодження протягом 30-ти
років з дня ядерного інциденту .

Частиною першою ст. 76 Закону
України "Про використання ядерної
енергії та радіаційну безпеку"
визначено , що право на подання
позову про відшкодування ядерної
шкоди, заподіяної життю і здоров'ю
особи не обмежується строком
позовної давності .

Зважаючи на те , що позовні
вимоги заявлені позивачем стосуються
оскарження дій відповідачів, як
суб"єктів владних повноважень до
компетенції , яких належить
нарахування та виплата соціальних
виплат , передбачених Законом
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
до спірних правовідносин мають
застосовуватися строки звернення до
суду визначені ст. 99 КАС України та
наслідки подачі позову після спливу
вказаних строків .

Враховуючи викладене , позовні
вимоги в частині визнання
неправомірними дій відповідача та
зобов"язання вчинити певні дії в
період з 01.01.1996 р. по 24.08.2013 р.
підлягають залишенню без розгляду .

Судом встановлено , що позивач
віднесений до 1 категорії громадян,
учасників ліквідації Чорнобильської
катастрофи, має інвалідність ІІ групи.

У 2013 році Управлінням праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації позивачу
було нараховано допомогу на
оздоровлення у розмірі 120 гривень
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України N 562 від 12 липня 2005
року « Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи » та направлено відповідне
розпорядження для виплати до
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат .

Відповідно до статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Пунктом 4 « Прикінцевих положень»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у 2013
році норми і положення статті 48 Закону
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік, отже, вказаним пунктом цього
Закону КМ України надано право
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України у 2013 році
таке право використано не було,
оскільки відповідного
нормативно-правового акта КМ України
на виконання вимог пункту 4 «
Прикінцевих положень» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» щодо встановлення розмірів
щорічної допомоги на оздоровлення
прийнято не було, тому до прийняття
вищезгаданого нормативно-правового
акта КМ України при визначенні розміру
виплат щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік застосуванню
підлягають безпосередньо положення
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року № 3-рп2012 дано
тлумачення, що нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України під час
вирішення справ про соціальний захист
підлягають застосуванню тоді, коли
вони видані у межах його компетенції на
основі і на виконання Бюджетного
кодексу України, закону про Державний
бюджет України на відповідний рік та
інших законів України.

Враховуючи особливість дії в часі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік, нормативно-правовий
акт Кабінету Міністрів України,
виданий на його виконання, також діє у
межах бюджетного року.

Отже, постанова КМ України № 562 від 12
липня 2005 року «Про щорічну допомогу на
здоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» була видана на виконання
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» і була розрахована
на бюджетний період 2005 року, а тому
вказані норми даної постанови не
підлягають застосуванню при
визначенні розміру виплат щорічної
допомоги на здоровлення у бюджетному
періоді 2013 року.

Таким чином , дії відповідачів щодо
нарахування та виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік у розмірі , що не відповідає
вимогам ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та відмова
у проведенні перерахунку та
виплати зазначеної допомоги є
неправомірними.

Вимога позивача щодо зобов'язання
відповідачів в подальшому
нараховувати та виплачувати щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі 5-ти
мінімальних заробітних плат
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
підлягає задоволенню , оскільки
виплата зазначеної допомоги
здійснюються на постійній основі,
один раз на рік протягом невизначеного
періоду часу, а тому суд не може
зобов»язати відповідачів вчиняти дій
на майбутній період ( в подальшому )
.

Позовна вимоги в частині нарахування
та виплати позивачу одноразової
компенсації у розмірі 45-ти мінімальних
заробітних плат є необгрунтованою
та не підлягає задоволенню виходячи
з наступного .

Згідно з ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виплата
одноразової компенсації за шкоду
заподіяну здоров»ю проводиться на
момент встановлення групи
інвалідності учасникам ліквідації ,
які стали інвалідами другої групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи
.

З листа відповідача Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві № 37-2707
від 07.11.2013 р. вбачається , що позивач в
Управлінні на обліку по отриманню
компенсаційних виплат перебуває з
01.12.2000 року, а первинно друга група
інвалідності позивачу встановлена -
06.09.1993 року, тому призначення
вищезазначеної одноразової
компенсації за шкоду заподіяну
здоров'ю Управлінням позивачу не
здійснювалась.

На підставі викладеного ,
керуючись ст.ст. 17,99, 158-162, 183-2 КАС
України, ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», пунктом 4
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік», Рішенням Конституційного Суду
України від 25 січня 2012 року № 3-рп 2012,
суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат щодо відмови ОСОБА_1
в здійсненні перерахунку та виплаті
одноразової щорічної допомоги на
оздоровлення, як особі, що постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за 2013 р.

Зобов'язати Управління праці
та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації видати
розпорядження про нарахування та
виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги
на оздоровлення у відповідності до
положень ст. 48 Закону України " Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі
5-ти мінімальних заробітних плат за
2013 р. з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат здійснити виплату
ОСОБА_1 суми щорічної допомоги на
оздоровлення у відповідності до
положень ст. 48 Закону України " Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі
5-ти мінімальних заробітних плат за 2013
р. з урахуванням проведених виплат.

Судові витрати по справі компенсувати
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови .

Суддя :

.