Справа № П/811/196/14
Суддя: Н.В. Чубара
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року
Справа №
П/811/196/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд

у складі: головуючого -судді - Чубари
Н.В.

секретар судового засідання - Черна О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кіровограді
справу за адміністративним позовом
Фермерського господарства
«Володимирівське» до Державного
реєстратора реєстраційної служби
Долинського районного управління
юстиції Кіровоградської області
Кулініч Ольги Олександрівни про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство
«Володимирівське» (далі за текстом -
позивач, ФГ «Володимирівське»)
звернулось до суду з позовом до
Державного реєстратора реєстраційної
служби Долинського районного
управління юстиції Кіровоградської
області Кулініч Ольги Олександрівни
(далі - відповідач, Державний
реєстратор), в якому просить визнати
дії державного реєстратора
реєстраційної служби Долинського
районного управління юстиції
Кіровоградської області Кулініч Ольги
Олександрівни щодо відмови у
проведенні державної реєстрації змін
до установчих документів юридичної
особи ФГ «Володимирівське»-
протиправними та зобов'язати
відповідача здійснити реєстраційні
дії щодо проведення державної
реєстрації змін до установчих
документів юридичної особи ФГ
«Володимирівське», відповідно до
протоколу №2 ФГ «Володимирівське» від
25.12.2013 року та зареєструвати статут ФГ
«Володимирівське» в новій редакції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
14.01.2014 року ОСОБА_2 звернулась до
реєстратора для реєстрації нової
редакції статуту з наданням всіх
необхідних документів, відповідно до
ст.29 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців».

14.01.2014 року Державним реєстратором
документи, подані позивачем залишені
без розгляду, оскільки не відповідають
вимогам ч.5 ст.8 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців». Позивач
зазначає, що дії державного
реєстратора є протиправними, оскільки
ним надано всі документи, передбачені
законом для внесення змін до
установчих документів. При цьому, на
думку позивача, державний реєстратор
здійснює реєстраційні дії та не має
законного права давати суб'єктивну
оцінку внутрішнім документам
господарства.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги
адміністративного позову і просив суд
їх задовольнити з підстав, викладених в
позовній заяві.

Відповідачем до суду надано письмові
заперечення, відповідно до яких позов
не визнається в повному обсязі, з тих
підстав, що дії державного реєстратора
щодо залишення документів без розгляду
є правомірними та здійснені у
відповідності з нормами Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»,
оскільки вони подані особою, яка не має
на це повноважень.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 14.03.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Виготовлення
постанови у повному обсязі відкладено
до 20.03.2014 р., про що сторонам оголошено в
судовому засіданні після проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови з урахуванням вимог ч. 2 ст. 167
КАС України.

Розглянувши долучені до справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача та
відповідача, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що
Фермерське господарство
«Володимирівське», зареєстроване
11.02.2002 року як юридична особа, що
підтверджується витягом з ЄДРПОУ серії
АБ №235028(а.с. 23-25).

Відповідно до п.1.2 Статуту ФГ
«Володимирівське», засновником, членом
і головою ФГ «Володимирівське» є
ОСОБА_3 (а.с.10-13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер голова та засновник
ФГ «Володимирівське» - ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 (а.с.20).

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_2 є керівником ФГ
«Володимирівське» та підписантом, при
цьому засновником є - ОСОБА_3, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с.23-25).

25.12.2013 року рішенням загальних зборів
членів ФГ «Володимирівське» виключено
ОСОБА_3 як засновника, так і зі складу
членів господарства, у зв'язку з його
смертю, внесено зміни до Статуту та
викладено його в новій редакції.
Вказане рішення оформлено протоколом
№2 загальних зборів членів
фермерського господарства (а.с.9).

В судовому засіданні встановлено, що
вказане рішення прийнято на підставі
п.1.9 Статуту ФГ «Володимирівське», яким
передбачено, що припинення членства в
фермерському господарстві
відбувається у разі смерті члена
фермерського господарства.

З метою проведення відповідних змін,
ОСОБА_2 14.01.2014 року звернулася до
Державного реєстратора, надавши
наступні документи: реєстраційну
картку на внесення змін про юридичну
особу; рішення про внесення змін до
установчих документів; статут; нова
редакція установчих документів; копія
квитанції, виданої банком; документ, що
засвідчує смерть; документ, що
підтверджує правомочність прийняття
рішення про внесення змін до
установчих документів (а.с.5).

Державний реєстратор, проаналізувавши
надані документи прийняла рішення про
залишення їх без розгляду, оскільки
вони не відповідають вимогам ч.5 ст.8
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» (а.с.22).

Надаючи юридичну оцінку викладеним
вище обставинам, суд виходить з
наступного.

Відносини, які виникають у сфері
державної реєстрації юридичних осіб
регулюються Законом України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003
року №755-IV із змінами та доповненнями в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин (далі - Закон
№755-IV).

Відповідно до ст.1 Закону №755-IV
державний реєстратор від імені Держави
здійснює державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

Статтею 2 Закону України № 755-IV
визначено, що відносини, які виникають
у сфері державної реєстрації юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
регулюються Конституцією України, цим
Законом та нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону.

Відповідно до статті 4 вищевказаного
Закону державна реєстрація юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців -
засвідчення факту створення або
припинення юридичної особи,
засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Порядок проведення державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців включає, зокрема:
перевірку комплектності документів,
які подаються державному реєстратору,
та повноти відомостей, що вказані в
реєстраційній картці; перевірку
документів, які подаються державному
реєстратору, на відсутність підстав
для відмови у проведенні державної
реєстрації; внесення відомостей про
юридичну особу або фізичну особу -
підприємця до Єдиного державного
реєстру; оформлення і видачу виписки з
Єдиного державного реєстру.

Зміни до установчих документів
юридичної особи, а також зміна прізвища
та/або імені, та/або по батькові (далі -
імені) або місця проживання фізичної
особи - підприємця підлягають
обов'язковій державній реєстрації
шляхом внесення відповідних змін до
записів Єдиного державного реєстру в
порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу вищевказаних норм Закону
вбачається, що чинним законодавством
прямо передбачено обов'язок державного
реєстратора перевіряти комплектність
документів, які подаються державному
реєстратору, та повноти відомостей, що
вказані в реєстраційній картці, та
документи, які подаються державному
реєстратору, на відсутність підстав
для відмови у проведенні державної
реєстрації.

Статтею 16 Закону України № 755-IV
визначено, що Єдиний державний реєстр
створюється з метою забезпечення
органів державної влади, а також
учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців з
Єдиного державного реєстру.

Згідно із частиною 1 статті 17 Закону
України № 755-IV, відомості про юридичну
особу або фізичну особу-підприємця
включаються до Єдиного державного
реєстру шляхом внесення записів на
підставі відомостей з відповідних
реєстраційних карток та відомостей, що
надаються юридичними особами
державному реєстратору за
місцезнаходженням реєстраційної
справи згідно із законодавством
України.

Частиною 3 статті 8 Закону України № 755-IV
встановлено, що установчі документи
(установчий акт, статут або
засновницький договір, положення)
юридичної особи повинні містити
відомості, передбачені законом.
Відповідальність за відповідність
установчих документів законодавству
несуть засновники (учасники) юридичної
особи.

Отже, до повноважень державного
реєстратора не відноситься здійснення
перевірки інформації, що міститься в
документах, наданих для державної
реєстрації змін на предмет їх
відповідності законодавству статутним
документам та перевіряти повноваження
осіб, які приймали участь в установчих
або загальних зборах.
Відповідальність за відповідність
установчих документів законодавству
несуть засновники (учасники) юридичної
особи, тобто саме юридична особа
зобов'язана надати державному
реєстратору достовірні данні щодо
реєстрації.

Частиною першою статті 29 Закону
України № 755-IV визначено, що для
проведення державної реєстрації змін
до установчих документів юридична
особа повинна подати (надіслати
поштовим відправленням з описом
вкладення) такі документи: заповнену
реєстраційну картку на проведення
державної реєстрації змін до
установчих документів юридичної особи;
примірник оригіналу (ксерокопію,
нотаріально засвідчену копію) рішення
про внесення змін до установчих
документів. Документ, що підтверджує
правомочність прийняття рішення про
внесення змін до установчих
документів; оригінали установчих
документів юридичної особи з відміткою
про їх державну реєстрацію з усіма
змінами, чинними на дату подачі
документів, або копія опублікованого в
спеціалізованому друкованому засобі
масової інформації повідомлення про
втрату всіх або частини зазначених
оригіналів установчих документів; два
примірники змін до установчих
документів юридичної особи у вигляді
окремих додатків або два примірники
установчих документів у новій
редакції; документ, що підтверджує
внесення реєстраційного збору за
проведення державної реєстрації змін
до установчих документів, якщо інше не
встановлено цим Законом.

Відповідно до частини 3 статті 29
вищевказаного Закону, у разі внесення
змін до установчих документів, які
пов'язані із зміною складу засновників
(учасників) юридичної особи, крім
документів, які передбачені частиною
першою цієї статті, додатково
подається примірник оригіналу
(ксерокопія, нотаріально засвідчена
копія) одного із таких документів:
рішення про вихід юридичної особи із
складу засновників (учасників); заяви
фізичної особи про вихід із складу
засновників (учасників); заяви,
договору, іншого документа про перехід
чи передачу частки учасника у
статутному капіталі товариства;
рішення уповноваженого органу
юридичної особи про примусове
виключення засновника (учасника) із
складу засновників (учасників)
юридичної особи, якщо це передбачено
законом або установчими документами
юридичної особи.

Так, згідно з частиною 11 статті 29 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», державний
реєстратор зобов'язаний залишити без
розгляду документи, які подані для
проведення державної реєстрації змін
до установчих документів юридичної
особи, якщо: документи подані за
неналежним місцем проведення
державної реєстрації; документи не
відповідають вимогам, які встановлені
частинами першою, другою, четвертою,
п'ятою та сьомою статті 8, частиною
п'ятою статті 10 цього Закону; документи
подані не у повному обсязі; документи
подано особою, яка не має на це
повноважень; до державного реєстратора
надійшло рішення суду щодо заборони у
проведенні реєстраційних дій.

Згідно з вимогами ст. 30 Закону №755-IV
державний реєстратор відмовляє у
проведені державної реєстрації змін до
установчих документів юридичної особи
за наявності підстав, встановлених ч.1
ст.27 цього Закону. Водночас у ч.1 ст.27
зазначено, що підставами для відмови у
проведені державної реєстрації є,
зокрема, невідповідність установчих
документів вимогам ч. 3 ст.8 Закону
України №755-IV, відповідно до якої
установчі документи (установчий акт,
статут або засновницький договір,
положення) юридичної особи повинні
містити відомості, передбачені
законом. Таким чином, державний
реєстратор несе відповідальність за
повноту відомостей в документах, а
засновники юридичної особи - за
відповідність цих відомостей
законодавству.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про
фермерське господарство» від 19 червня
2003 року №973-IV (далі - Закон України
№973-IV), головою фермерського
господарства є його засновник або інша
визначена в Статуті особа.

Проаналізувавши долучений до
матеріалів справи Статут ФГ
«Володимирівське», судом встановлено,
що його засновником і головою є ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2, відповідно до 1.2 Статуту ФГ
«Володимирівське» є його членом (а.с.10,
зворотній бік).

При цьому, Статут ФГ «Володимирівське»
не передбачає органу управління
Господарством, не визначає компетенції
його членів обирати чи звільняти
голову господарства.

Суд зазначає, що в розумінні Закону
України «Про фермерське господарство»,
фермерське господарство розглядається
не лише як юридична особа, але і як
об'єкт майнових прав.

Так, відповідно до ч.1 ст.22 Закону
України №973-IV фермерське господарство,
як цілісний майновий комплекс включає
майно, передане до складу складеного
капіталу, не розподілений прибуток,
майнові та інші зобов'язання.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.23 Закону України №973-IV
успадкування фермерського
господарства (цілісного майнового
комплексу або його частини)
здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст.. 4 Закону України «Про
фермерське господарства», головою
фермерського господарства є його
засновник або інша визначена в Статуті
особа.

Зі змісту Статуту ФГ
«Володимирівське», зокрема, пункту 1.5.
вбачається, що головою фермерського
господарства є його засновник або
особа, що є його правонаступником.

Правовідносини спадкування регулює
Цивільний кодекс України. Відповідно
до ст.1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця) до інших осіб
(спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті, що
передбачено ст.1218 ЦК України.

Таким чином, ФГ «Володимирівське» як
цілісний майновий комплекс є складовою
спадщини, яка відкрилась внаслідок
смерті ОСОБА_3.

Частинною 1 статті 1296 ЦК України
передбачено, що спадкоємець, який
прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутись до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно, що
передбачено ч.1 ст. 1297 ЦК України.

В даному випадку, позивачем не надано
до державного реєстратора документи
про успадкування ФГ «Володимирівське»,
як цілісного майнового комплексу або
його частини, рішення правонаступника
(правонаступникоів) ОСОБА_3 про обрання
її головою ФГ та Статут, в якому вона
значиться правонаступником ОСОБА_3 та
новим головою ФГ.

А тому, суд погоджується з позицією
державного реєстратора щодо
відсутності станом на 14.01.2014 року
підстав для внесення до ЄДР змін за
рішенням загальних зборів членів ФГ
«Володимирівське» № 2 від 25.12.2013 року
про виключення ОСОБА_3 із засновника та
члена господарства.

Отже, в судовому засіданні знайшов
підтвердження факт, що ОСОБА_2 дійсно не
мала повноважень на подання вказаних
документів, оскільки вона не є ні
головою, ні засновником ФГ
«Володимирівське».

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно статті 86 цього Кодексу,
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, системно
проаналізувавши приписи законодавства
України, надавши оцінку наявним в
матеріалах справи доказам в їх
сукупності, враховуючи те, що позивачем
не доведено порушення його прав та
інтересів в межах заявлених позовних
вимог, а відповідачем виконано,
покладений на нього обов'язок щодо
доказування правомірності прийняття
оскаржуваного рішення, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відшкодування судового збору
позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня її проголошення, а
у разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України - протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги, копія
якої одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
Н.В. Чубара