Справа № 824/1598/14-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року м.
Чернівці Справа № 824/1598/14-а

11:35

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Боднарюка О.В.;

за участю секретаря судового
засідання -Антонюка О.В.;

з участю:

представників позивача - Решетника В.Ф.,
Голубової М.Г.;

представника відповідача - Чирвоняк
І.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Державної фінансової
інспекції в Чернівецькій області до
комунальної медичної установи "Міська
дитяча клінічна лікарня", про виконання
вимог,-

ВСТАНОВИВ :

В поданому до суду адміністративному
позові Контрольно-ревізійне
управління в Чернівецькій області
(далі-позивач), просив суд зобов'язати
комунальну медичну установу "Міська
дитяча клінічна лікарня" виконати
вимоги КРВ в м. Чернівцях від 14.02.2007 року
№24-32-12/46, щодо відшкодування зайво
сплачених бюджетних коштів в сумі 17861,00
грн. за комунальні послуги, спожиті
кафедрою хірургії та педіатрії
Буковинського державного медичного
університету.

29 вересня 2011 року постановою
господарського суду Чернівецької
області у позові відмовлено.

21 лютого 2012 року ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу
Контрольно-ревізійного управління у
Чернівецькій області залишено без
задоволення, а постанову
господарського суду Чернівецької
області від 29 вересня 2011 року без змін.

20 лютого 2014 року ухвалою Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Чернівецькій області
задоволено частково. Постанову
господарського суду Чернівецької
області від 29 вересня 2011 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 21 лютого 2012
року у справі №14/60 скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

03 березня 2014 року в судовому засіданні
усною ухвалою Чернівецького окружного
адміністративного суду замінено
неналежного позивача -
Контрольно-ревізійне управління у
Чернівецькій області, на належного -
Державну фінансову інспекцію в
Чернівецькій області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
проведеною позивачем ревізією
виконання кошторисів та зберігання і
використання майна в комунальній
медичній установі "Міська дитяча
клінічна лікарня" за період з 01.10.2004
року по 31.12.2006 року встановлено, що
протягом 2005 та 2006 років за рахунок
коштів міського бюджету установою
сплачено 17861 грн. за комунальні послуги,
спожиті кафедрою хірургії та педіатрії
Буковинського державного медичного
університету, що займає частину
приміщення установи.

Позивач листом від 14.02.2007 року №24-32-12/46
направив відповідачу вимогу щодо
відшкодування зайво сплачених
бюджетних коштів в сумі 17861 грн. за
комунальні послуги, спожиті кафедрою
хірургії та педіатрії Буковинського
державного медичного університету.
Однак, установою не забезпечено
викання зазначених вище вимог.

Також, позивач в доповненнях до
адміністративного позову зазначив, що
Наказ МОЗ України №174 в частині
фінансування на утримання
матеріально-технічної бази
Буковинського державного медичного
університету, суперечить вимогам п.2
ст.85 Бюджетного кодексу України,
оскільки згідно діючого законодавства
України норми Бюджетного кодексу
України у сфері правового регулювання
бюджетних відносин мають пріоритетний
характер.

Відповідач позову не визнав, подав
заперечення в якому зазначив, що вимоги
КРВ м. Чернівці від 14.02.2007 року №24-32-12/46
щодо відшкодування бюджетних коштів в
сумі 17861 грн. за комунальні послуги,
спожиті кафедрою хірургії та педіатрії
Буковинського державного медичного
університету є протиправними та
необґрунтованими, оскільки суперечать
вимогам Наказу МОЗ №174.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі, та просили їх
задовольнити посилаючись на
обґрунтування викладені в позовній
заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог та просив суд відмовити у їх
задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, дослідивши та оцінивши надані
докази в сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
в задоволенні адміністративного
позову слід відмовити повністю,
виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у
справі та відповідні їм
правовідносини.

З 15.01.2007 року по 07.02.2007 року
контрольно-ревізійним відділом в м.
Чернівцях проведено ревізію виконання
кошторисів та збереження і
використання майна в КМУ "Міська дитяча
клінічна лікарня" за період з 01.10.2004
року по 31.12.2006 року.

За результатами проведеної ревізії
було складено акт перевірки від 07.02.2007
року за №24-32-21/4 (а.с. 4-15).

14 лютого 2007 року контрольно-ревізійний
відділ в м. Чернівцях надіслав вимогу
головному лікарю КМУ "Міська дитяча
клінічна лікарня" про усунення
виявлених ревізією порушень, а саме
(окрім іншого) вимагалось: прийняти
міри по відшкодуванню вартості
спожитих кафедрою комунальних послуг,
сплачених за рахунок коштів лікарні в
порушення п.п.5, 20 "Порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ", затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 року №228, загальна вартість
яких за 2005-2006 роки склала 17862 грн. (а.с. 18).

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення Закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статус державної
контрольно-ревізійної служби в
Україні, їх функції та правові основи
діяльності визначені Законом України
"Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні" від 26.01.1993р. № 2939-ХІІ
(далі - Закон № 2939) (в редакції яка діяла
на час виникнення спірних
правовідносин).

Статтею 8 Закону № 2939 на Головне
контрольно-ревізійне управління
України, контрольно-ревізійні
управління в Республіці Крим, областях,
містах Києві і Севастополі покладено
функції з проведення у підконтрольних
установах ревізії
фінансово-господарської діяльності,
використання і збереження фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильності визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
стану і достовірності бухгалтерського
обліку та фінансової звітності.

Права державної контрольно-ревізійної
служби визначено ст.10 цього Закону.

Так, відповідно до п. 1, 7, 8, 9, 10 ст. 10
Закону № 2939 органам
контрольно-ревізійної служби надано
право: перевіряти у підконтрольних
установах грошові та бухгалтерські
документи, звіти, кошториси й інші
документи, що підтверджують
надходження і витрачання коштів та
матеріальних цінностей, проводити
перевірки фактичної наявності
цінностей (грошових сум, цінних
паперів, сировини, матеріалів, готової
продукції, устаткування тощо);
пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; у судовому порядку
стягувати у дохід держави кошти,
одержані підконтрольними установами,
за незаконними угодами, без
встановлених законом підстав та з
порушенням чинного законодавства;
накладати у випадках, передбачених
законодавчими актами, на керівників та
інших службових осіб підконтрольних
установ, адміністративні стягнення.

Судом встановлено, що відповідно до п.1.2
Статуту прийнятого Загальними зборами
трудового колективі від 09.01.2003 року,
затвердженого рішенням виконкому
Чернівецької міської ради №138/4 від
18.02.2003 року Комунальна медична установа
"Міська дитяча клінічна лікарня" у
своїй діяльності керується
нормативно-правовими документами
Міністерства охорони здоров'я України,
наказами управління охорони здоров'я
міської ради, а також цим статутом.

Згідно п.3.3 Статуту, безпосереднє
керівництво діяльністю Установи
здійснюється головним лікарем, який
керується чинним законодавством і
відповідно Статутом.

Наказом Міністерства охорони здоров'я
України №273 від 14.09.1998 року "Про надання
статусу клінічних закладів
лікувально-профілактичним закладам
охорони здоров'я Автономної Республіки
Крим, Дніпропетровської, Одеської,
Вінницької, Харківської, Київської,
Донецької, Запорізької,
Тернопільської, Полтавської,
Львівської, Волинської, Чернівецької,
Херсонської областей та м. Києва" (із
змінами), Міській дитячій лікарні №1 м.
Чернівці надано статус клінічного
лікувально-профілактичного закладу
охорони здоров'я, правонаступником
якої є Комунальна медична установа
"Міська дитяча клінічна лікарня", що
підтверджується Статутом лікарні.

Відповідно до п.1.5 Положення про
клінічний лікувально-профілактичний
заклад охорони здоров'я, затвердженого
Наказом МОЗ №174 від 05.06.1997 року, витрати
пов'язані з утриманням
матеріально-технічної бази кафедр
вищих медичних закладів, здійснюються
за рахунок коштів
лікувально-профілактичного закладу.

З огляду на викладене вище, слід дійти
висновку, що вимоги позивача до
комунальної медичної установи "Міська
дитяча клінічна лікарня" є
безпідставними та необгрунтованими,
оскільки вказана медична установа, як
лікувально-профілактичний заклад
охорони здоров'я в силу вимог Наказу
МОЗ №174, який був діючий, не оскаржений
та не скасований на час спірних
правовідносин, зобов'язана була
покривати комунальні витрати
(матеріально-технічного характеру)
Буковинського державного медичного
університету.

Аналогічна позиція також була
викладена в листі від 21.12.2007р. Головного
контрольно-ревізійного управління
України на звернення Буковинського
державного медичного університету
(а.с.55).

Слід також зазначити, що твердження
відповідача в частині того, що
Комунальна медична установа "Міська
дитяча клінічна лікарня" в особі
головного лікаря Сторожука С.М. не мала
законних підстав для укладання із
Буковинським державним медичним
університетом договору, який би
зобов'язав останнього відшкодувати
кошти за комунальні послуги - є
обґрунтованими. Такі твердження
узгоджуються з вимогами п.1.2 Наказу
управління охорони здоров'я
Чернівецької міської ради №72 від 11.04.2007
року Про співпрацю між міськими
клінічними лікувально-профілактичними
закладами охорони здоров'я і
Буковинським державним медичним
університетом, де визначено, що витрати
пов'язані із споживанням енергоносіїв
та комунальних послуг кафедрами БДМУ,
розташованими в лікарнях, здійснюються
за рахунок закладів охорони здоров'я.

Відповідно до ст.2 Закону №2939
інспектування здійснюється у формі
ревізії та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

З наведених норм Закону слідує, що
позивач виявивши факти порушення
певних норм законодавства зі сторони
відповідача, повинен встановити винних
осіб у вчиненні цього порушення. В ході
судового розгляду справи, позивачем не
надано доказів про виявлення, або ж
притягнення до відповідальності таких
осіб.

Як зазначалось вище, в ході судового
розгляду справи позивачем надано
додаткові пояснення до обґрунтувань
адміністративного позову, в яких
останній посилався на те, що Наказ МОЗ
України №174 в частині фінансування на
утримання матеріально-технічної бази
Буковинського державного медичного
університету, суперечить вимогам п.2
ст.85 Бюджетного кодексу України,
оскільки згідно діючого законодавства
України норми Бюджетного кодексу
України у сфері правового регулювання
бюджетних відносин мають пріоритетний
характер.

На думку суду, вказані твердження
позивача є помилковими, оскільки
останнім не взято до уваги, що в нормах
ч.2 ст.85 Бюджетного кодексу України (в
редакції, яка діяла на час спірних
правовідносин) існують виключення в
частині видатків, які стосуються вищих
навчальних закладів державної форми
власності, а саме визначено, що
забороняється планувати та
здійснювати видатки, не віднесені до
місцевих бюджетів цим Кодексом, а також
здійснювати впродовж бюджетного
періоду видатки на фінансування
бюджетних установ одночасно з різних
бюджетів, за винятком державних
професійно-технічних навчальних
закладів, вищих навчальних закладів
державної форми власності. При цьому
фінансування зазначених навчальних
закладів за рахунок коштів місцевих
бюджетів може здійснюватися виключно у
разі перевиконання доходної частини
загального фонду відповідного бюджету.

В ході судового розгляду справи
представниками позивача не надано
доказів, та не доведено факту
невиконання доходної частини
загального фонду місцевого бюджету, а
відтак вимоги Наказу МОЗ України №174
по своїй суті узгоджуються з нормами ч.2
ст.85 Бюджетного кодексу України в даних
правовідносинах

Аналізуючи встановлені обставини
справи, суд приходить до висновку, що
вимога позивача щодо зобов'язання КМУ
"Міська дитяча клінічна лікарня"
виконати вимоги КРВ в м. Чернівцях від
14.02.2007 року №24-32-12/46, щодо відшкодування
зайво сплачених бюджетних коштів в
сумі 17861,00 грн. за комунальні послуги,
спожиті кафедрою хірургії та педіатрії
Буковинського державного медичного
університету, є необґрунтованою та
безпідставною.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи встановлені обставини
справи, суд дійшов висновку, що позивач,
як суб'єкт владних повноважень не довів
обґрунтованості позовних вимог, а тому
в задоволенні адміністративного
позову слід відмовити повністю.

Розподіл судових витрат, у
відповідності до вимог ч. 5 ст. 94 КАС
України, не здійснюється, оскільки
відповідач не надав суду доказів про
понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд
, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
О.В.
Боднарюк

Постанова у повному обсязі
складена 09 квітня 2014 року в зв'язку з
відрядженням судді (Наказ "Про
відрядження №23-АГ від 04.04.14р.).