Справа № 2а-19318/10/2670
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

10 квітня 2014 року м.
Київ В/800/1582/14

Вищий адміністративний суд
України у складі колегії:

Суддів
Рецебуринського Ю.Й. -
доповідача,

Заїки М.М.,

Кобилянського М.Г.,

Кочана В.М.,

Ситникова О.Ф.,

розглянувши заяву ОСОБА_5 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 30
січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Українського
науково-дослідного інституту пожежної
безпеки Міністерства надзвичайних
ситуацій України, Українського
науково-дослідного інституту
цивільного захисту Міністерства
надзвичайних ситуацій України про
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернувся
до Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України із заявою
про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 30
січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Українського
науково-дослідного інституту пожежної
безпеки Міністерства надзвичайних
ситуацій України, Українського
науково-дослідного інституту
цивільного захисту Міністерства
надзвичайних ситуацій України про
зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до статті 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 239-2 і 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

В заяві ОСОБА_5 вказує на
неоднакове застосування Вищим
адміністративним судом України одних і
тих самих норм права у подібних
правовідносинах, а саме: пункту 49
Положення про проходження служби
особами рядового і начальницького
складу органів і підрозділів
цивільного захисту, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року №629.

На обґрунтування заяви додано
копію ухвали Вищого адміністративного
суду України від 26 лютого 2013 року
(справа №К/9991/51273/11), яка, на думку
заявника, підтверджує неоднакове
застосування касаційним судом одних і
тих самих норм права у подібних
відносинах.

В пункті 4 постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 13 грудня 2010 року №2 «Про судову
практику застосування статей 235-240
Кодексу адміністративного судочинства
України» роз'яснено, що ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

Проаналізувавши додані до
заяви судові рішення Вищого
адміністративного

суду України, колегія суддів приходить
до наступних висновків.

В ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
30 січня 2014 року

(справа №К/9991/34565/13), суд касаційної
інстанції погодився з рішеннями судів
попередніх інстанцій про відмову в
задоволенні позову щодо виплати ОСОБА_5
грошового забезпечення на підставі
Положення про проходження служби
особами рядового і начальницького
складу органів і підрозділів
цивільного захисту, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року №629 (далі -
Положення) та Інструкції про виплату
грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту, затвердженої наказом
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи від 10 червня
2008 року №447 (далі - Інструкція). Суд
касаційної інстанції, прийшов до
висновку, що оскільки Міністром з
питань надзвичайних ситуацій України
не приймалось рішення про погодження
перебування позивача у розпорядженні
начальника Українського
науково-дослідного інституту пожежної
безпеки Міністерства з надзвичайних
ситуацій України понад 15 днів,
встановлених пунктом 49 Положення, то
відповідно у Українського
науково-дослідного інституту пожежної
безпеки Міністерства з надзвичайних
ситуацій України згідно з підпунктами
12.1, 12.2 Інструкції, був відсутній
обов'язок виплачувати позивачу грошове
забезпечення після спливу
відповідного 15-денного строку.

Так, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 26
лютого 2013 року (справа №К/9991/51273/11), якою
скасовано рішення суду апеляційної
інстанції, а рішення суду першої
інстанції про задоволення позову
залишено в силі, позовні вимоги
стосувались скасування наказів про
звільнення, внесення виправлень до
трудової книжки, особи, яка проходила
службу в органах і підрозділах
цивільного захисту за контрактом. Суд
касаційної інстанції виходив з того, що
під час проведення заходів зі
скорочення штатів та звільнення
позивача з посади, допущено численні
порушення норм Положення.

Колегія суддів враховує, що
зміст правовідносин з метою
з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи. Аналіз наведених
рішень касаційного суду та доданих до
заяви копій ухвал Вищого
адміністративного суду України від 30
січня 2014 року, від 26 лютого 2013 року, не
дає підстав вважати, що суд касаційної
інстанції неоднаково застосував норми
матеріального права, які регулюють
подібні правовідносини.

Отже, наданими судовими
рішеннями не підтверджено
неоднакове

застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права (пункту 49
Положення про проходження служби
особами рядового і начальницького
складу органів і підрозділів
цивільного захисту, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року №629).

Таким чином, судові рішення у
справах, що порівнюються, ухвалені
судом касаційної інстанції за
різних обставин, що унеможливлює
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 30 січня 2014 року з підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_5 до Українського
науково-дослідного інституту пожежної
безпеки Міністерства надзвичайних
ситуацій України, Українського
науково-дослідного інституту
цивільного захисту Міністерства
надзвичайних ситуацій України про
зобов'язання вчинити певні дії для
перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 30 січня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й.
Рецебуринський

Судді
М.М. Заїка

М.Г. Кобилянський

В.М. Кочан

О.Ф. Ситников