Справа № 367/35/14-а
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Ірпінської міської
ради Київської області на постанову
Ірпінського міського суду Київської
області від 20 січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ірпінської міської
ради Київської області про визнання
протиправною відмови у виплаті
недоплаченої суми щомісячної доплати
працюючому у зоні посиленого
радіоекологічного контролю та
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулася до
Ірпінського міського суду Київської
області з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення
Ірпінської міської ради Київської
області (далі - Відповідач) та, з
урахуванням зменшення позовних вимог,
просила визнати неправомірними дії
Відповідача щодо відмови у здійсненні
перерахунку та виплаті недоотриманих
сум щомісячних доплат працюючому в
зоні посиленого радіоекологічного
контролю відповідно ст.39 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян,які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 01.09.1997 року по 27.05.2002 року, з
18.06.2003 року по 18.07.2007 року та з 07.05.2008 року
по 20.07.2009 року в сумі 27 083,09 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 24 вересня 2010 року
в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 10 листопада 2011 року рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 24 вересня 2010 року залишено
без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 05 грудня 2013 року скасовано
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 24 вересня 2010 року
та ухвалу Апеляційного суду Київської
області від 10 листопада 2011 року, а
справу направлено до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Постановою Ірпінського міського суду
Київської області від 20 січня 2014 року
адміністративний позов задоволено
частково, визнано неправомірними дії
Відповідача щодо відмови Позивачу в
проведенні перерахунку та виплати
недоотриманих сум щомісячної доплати
працюючому у зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
зобов»язано нарахувати та виплатити
Позивачу щомісячну доплату у розмірі 1
мінімальної заробітної плати за роботу
в зоні посиленого радіоекологічного
контролю відповідно ст.39 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян,які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 22.05.2008 року по 20.07.2009 року. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
Ірпінського міського суду Київської
області від 20 січня 2014 року, Відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
його скасувати та прийняти нове, яким в
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з»явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду повідомлені належним чином
відповідно до вимог ст.35 КАС України.

Відповідно п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

З огляду на вказане, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Згідно ст.41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
згідно наказу №641 від 05.08.1997 року
Позивач 01.09.1997 року зарахована на денну
форму навчання Українського
фінансово-економічного інституту (в
подальшому - Академія державної
податкової служби України), навчання у
якій закінчила відповідно наказу №1212
від 27.05.2002 року (нині - Національний
університет ДПС України).

За періоди з 18.06.2003 року по 18.07.2007 року та
з 07.05.2008 року по 20.07.2009 року Позивач у ВАТ
Державний ощадний банк України Філія -
Ірпінське відділення №7853.

Згідно посвідчення Серія НОМЕР_1 від
14.12.1999 року Позивач є потерпілою від
наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії.

Позивач зверталася до Відповідача із
заявою про перерахунок та виплату
недоотриманих сум за вказані періоди
її навчання та роботи в зоні
радіоактивного забруднення.

Листом Відповідача від 21.08.2009 року №3430
Позивачу в проведенні такого
перерахунку відмовлено, оскільки, як
вказує Відповідач, згідно постанов
Кабінету Міністрів України від 20.06.2000
року №987 та від 20.09.2005 року №936 доплата
особам за роботу на території зон
радіоактивного забруднення відповідно
ст.39 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» проводяться за місцем
основної роботи громадян
підприємствами, установами,
організаціями відповідно до
розрахункових даних, поданих до
уповноваженого органу, в даному
випадку до Управління праці та
соціального захисту населення
Ірпінської міської ради, за формою,
затвердженою Мінпраці; фінансування з
Держбюджету провадилось відповідно до
вищезгаданої постанови, а тому
управління не має змоги провести
позивачці перерахунок за роботу та
навчання на забрудненій території.

Згідно архівної довідки Національного
університету Державної податкової
служби України від 05.10.2009 року №945
розмір доплат, передбачених Законом
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за період навчання Позивача з 01.09.1997
року по травень 2002 року включно
становив: за 1997 рік - 20,80 грн, за 1998 рік -
62,40 грн, за 1999 рік - 62,40 грн, за 2000 рік - 62,40
грн, за 2001 рік - 52,00 грн, за 2002 рік - 26.00
грн, виходячи із розміру 5,20 грн
щомісяця.

Відповідно довідок ВАТ Державний
ощадний банк України Філія -Ірпінське
відділення №7853 від 05.08.2009 року №1210/2 та
від 08.06.2010 року №458/2/01 Позивачем за
період роботи з 18.06.2003 року по 18.07.2007
року отримано доплати до заробітної
плати відповідно Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2003 рік -
41,65 грн, за 2004 рік - 67.60 грн, за 2005 рік - 62,40
грн, за 2006 рік -49,15 грн, за 2007 рік - 25,24 грн;
за 2008 рік - 40,01 грн, за 2009 рік - 27,68 грн,
виходячи із розміру 5,20 грн щомісяця.

Так, згідно ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах: у
зоні посиленого радіоекологічного
контролю - одна мінімальна заробітна
плата. Пенсії непрацюючим пенсіонерам,
які проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» дію ст.39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в частині виплати компенсацій і
допомоги в розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати на 2007 рік
зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України
№6-рп/2007 положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
якими зупинено дію абз.2-4 ч.1 та ч.2 ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визнано такими, що не
відповідають Конституції України.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» ч.ч.1, 2 ст.39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
замінено однією частиною,
відповідності якої громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22.05.2008 року дану зміну
визнано неконституційною.

Положеннями Порядку використання
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.09.2005
року №936 (п.5), визначено, що доплата
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться за місцем основної роботи
(служби) громадян підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами-суб'єктами підприємницької
діяльності без утворення юридичної
особи, установами, організаціями та
військовими частинами відповідно до
розрахункових даних, поданих до
уповноваженого органу, за формою,
затвердженою Мінсоцполітики.

Вказана доплата не входить до
структури заробітної плати, а є
соціальною гарантією, виплата якої
компенсується підприємствам
управліннями праці та соціального
захисту населення.

З огляду на вказане, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про неправомірність дій
Відповідача стосовно відмови Позивачу
в проведенні перерахунку та виплаті
недоотриманих сум щомісячної доплати
працюючому у зоні посиленого
радіоекологічного контролю відповідно
ст.39 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зобов»язання
нарахувати та виплатити останній
щомісячну доплату у розмірі 1
мінімальної заробітної плати за роботу
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю відповідно ст.39 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 22.05.2008 року по 20.07.2009 року.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Ірпінської міської ради Київської
області залишити без задоволення, а
постанову Ірпінського міського суду
Київської області від 20 січня 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Костюк Л.О.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.