Справа № 161/19758/13а,2а- 161/31/14
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р.
№
876/2539/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань:
Щерби С.Б.

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Лабінської
Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на
ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 23 січня 2014 року
про залишення позовної заяви без
розгляду у справі за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 до Луцької міської ради про
визнання нечинним та скасування
рішення, -

встановив:

18.11.2013 позивач - ФОП ОСОБА_2 звернувся в
суд із адміністративним позовом до
відповідача - Луцької міської ради в
якому просив визнати нечинним та
скасувати рішення відповідача від
29.11.2012 № 34/55.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 23.01.2014 позовну
заяву залишено без розгляду у зв'язку з
пропуском строку звернення до
адміністративного суду.

Із цією ухвалою не погодився позивач та
оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає, що така постановлена з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та з порушенням норм
процесуального права, а тому просить її
скасувати і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що суд
першої інстанції, залишаючи позовну
заяву без розгляду, виходив з того, що
позивача про прийняття оскаржуваного
рішення відповідачем було повідомлено
листом від 03.01.2013 № С-823/4-020. Проте, суд не
врахував того, що позивач, після
отримання цього листа, звернувся до
міського голови на особистий прийом, за
результатами якого останній пообіцяв
йому зупинити дію оскаржуваного
рішення у порядку ч. 4 ст. 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» та винести це питання на
повторний розгляд сесії. Однак, з
невідомих причин, цього зроблено не
було. Крім того, 17.06.2013 ФОП ОСОБА_2
повторно звернуся із заявою про
поновлення договору оренди, у
задоволенні якої листом від 17.07.2013 №
С-1673/1-020 відмовлено.

Відповідач скористався правом на
подання заперечення на апеляційну
скаргу у якому вказує на законність
оскаржуваного рішення та відсутність
підстав для його скасування.

Позивач у судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав та просить
її задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засідання апеляційну скаргу заперечив
та просить залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції заслухав
доповідь судді-доповідача, пояснення
позивача та представника відповідача,
перевірив матеріали справи, обговорив
підстави і межі апеляційних вимог,
вважає, що апеляційна скарга
задоволеною бути не може.

Суд першої інстанції свою ухвалу
мотивував тим, що позивачем пропущено
визначений ч. 2 ст. 99 КАС України
шестимісячний строк звернення до
адміністративного суду, оскільки про
оскаржуване рішення він дізнався у
січні 2013 року, про що він сам зазначив у
судовому засіданні. Однак, із позовом
до суду звернувся лише 18.11.2013 та не
навів обґрунтованих причин пропуску
цього строку, а тому у відповідності до
п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України позовну заяву
слід залишити без розгляду.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційного інстанції, з огляду на
таке.

Частиною 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Відповідно до частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч. 3 цієї статті для захисту прав,
свобод та інтересів особи цим Кодексом
та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З аналізу наведених норм можна дійти
висновку, що для звернення до
адміністративного суду встановлено
загальний строк - шість місяців з дня
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав, якщо
КАС України або іншими законами не
встановлено спеціальний строк та
порядок його обчислення.

Предметом спору у цій справі є рішення
органу місцевого самоврядування, для
оскарження якого не встановлено
спеціальних строків, а тому суд першої
інстанції правильно застосував строк,
що визначений ч. 2 ст. 99 КАС України.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивачу про рішення Луцької міської
ради від 29.11.2012 № 34/55 було відомо ще з
січня 2013 року, після отримання листа
від 03.01.2013 № С-823/4-020 (а.с. 17). Вказані
обставини позивачем (апелянтом) не
заперечуються. Про дату розгляду
питання, щодо поновлення договору
оренди земельної ділянки, позивача
повідомлялося листом Управління
земельних ресурсів Луцької міської
ради від 09.11.2012 № 29-5/645 (а.с. 16).

Позивач у судовому засіданні суду
апеляційної інстанції пояснив, що про
прийняття оскаржуваного рішення йому
було відомо ще у день його прийняття,
про що йому було повідомлено під час
його особистого прибуття у міську раду.
Також, додаткового його було
повідомлено листом від 03.01.2013 № С-823/4-020,
який ним отримано у січні 2013 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечуються
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що позивачу про
оскаржуване рішення було відомо у день
його прийняття та в подальшому
додатково повідомлено листом від 03.01.2013
№ С-823/4-020, який ним отримано у січні 2013
року. Однак, із позовом він звернувся
лише 18.11.2013, тобто з пропуском
визначеного ч. 2 ст. 99 КАС України
строку.

При цьому, як на підставу поважності
пропуску цього строку, позивач
посилається на те, що після отримання
листа від 03.01.2013 № С-823/4-020, він звертався
на особистий прийом до міського голови
міста Луцька, який йому пообіцяв
зупинити дію рішення та винести це
питання на повторний розгляд сесії
міськради.

Проте, такі посилання є безпідставними,
оскільки відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» міський голова вправі
зупинити рішення міської ради протягом
5 днів після його прийняття. Рада
зобов'язана у двотижневий строк
повторно розглянути рішення. Однак, як
зазначає сам апелянт, він на особистий
прийом до міського голови, звернувся
вже після отримання листа від 03.01.2013 №
С-823/4-020, тобто після спливу 5 днів з дня
прийняття рішення. Крім того,
відповідач у своїх запереченнях
зазначає, що міський голова не приймав
розпорядження про зупинення дії
рішення та не виносив на повторний
розгляд сесії спірного питання.
Позивачем доказів протилежного не
надано, а тому не підтвердженими є його
посилання на досудовий порядок
врегулювання спору.

Також, безпідставним є посилання
позивача на те, що він 17.06.2013 звертався
до відповідача з заявою про поновлення
договору оренди, оскільки ним у цій
справі не оскаржується рішення
прийняте саме за цією заявою, а рішення
від 29.11.2012, яке прийняте за результатами
розгляду іншої заяви. Факт повторного
звернення з заявою не впливає на
перебіг строку оскарження рішення, яке
прийняте за результатами розгляду
попередньої заяви, яка вирішена по суті
рішенням від 29.11.2012.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Аналогічна підстава для залишення
адміністративного позову без розгляду
викладена у статті 100 КАС України, у
частині 2 якої також зазначено, що
позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Враховуючи те, що позивачем пропущено
строк звернення до адміністративного
суду, а з позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не вбачається підстав
для визнання причин пропуску цього
строку поважними, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
залишення позовної заяви без розгляду.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано
адміністративний позов залишив без
розгляду, правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування оскарженої
ухвали, суд апеляційної інстанції не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 23 січня 2014 року про
залишення позовної заяви без розгляду
у справі № 161/19758/13-а (2-а/161/31/14) - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з дня
складення її у повному обсязі може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та
підписана 10.04.2014 року.