Справа № 810/1292/14
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року 810/1292/14

Київський окружний
адміністративний суд, у складі
головуючого - судді Лисенко В.І.,

за участю секретаря судового засідання
Тарасюка А.О.,

представника позивача: Щеглова Є.Є.,

представника відповідача: Чеха А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом приватного підприємства
«Дельта Медікал» доКиївської митниці
Міндоходів провизнання протиправним
та скасування рішення, стягнення
коштів,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
приватне підприємство «Дельта
Медікал» з позовом до Київської
митниці Міндоходів про визнання
протиправним та скасування рішення
відповідача від 23.11.2013 про коригування
митної декларації позивача від 27.08.2013 №
125130003/2013/818236, стягнення з Державного
бюджету на користь позивача надмірно
сплачену суму податку на додану
вартість у розмірі 112081,91 грн.
та суму ввізного мита у розмірі 34203,38
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що рішення відповідача про
коригування митної декларації
позивача є незаконним, оскільки
винесене на підставі незаконного
рішення відповідача про коригування
митної вартості товару від 24.05.2013
№ 125000004/2013/110666/1. Зазначив, що
незаконність вказаного рішення про
коригування митної вартості
встановлено постановою Київського
окружного адміністративного суду
від 28.11.2013 у справі 810/6100/13, яка набрала
законної сили, а відтак, позивач вважає,
що і рішення відповідача від 23.11.2013 про
коригування митної декларації
позивача від 27.08.2013 №
125130003/2013/818236 повинне бути скасоване.
Окремо зазначив, що внаслідок
протиправних дій відповідача щодо
коригування митної декларації
позивача від 27.08.2013 №
125130003/2013/818236 ПП «Дельта Медікал»
надмірно сплачено до Бюджету суму
податку на додану вартість у розмірі
112081,91 грн. та суму ввізного мита 34203,38
грн., а відтак, вважав, що зазначені
кошти підлягають стягненню з
Державного бюджету на користь
позивача.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, з
мотивів викладених у письмових
запереченнях, просив суд у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

Як убачається з матеріалів справи,
03.03.2008 між ПП «Дельта Медікел» та
«Дельта Медікел промоушинз АГ»
(Швейцарія) укладено контракт № 002/2008,
відповідно до умов якого, постачальник
(«Дельта Медікел промоушинз АГ»)
продає, а покупець (ПП «Дельта Медікел»)
приймає та оплачує товар (засіб по
догляду за порожниною носа Хьюмер).

На виконання умов вищенаведеного
контракту позивачем неодноразово
ввозився на територію України вказаний
товар.

Зокрема, у серпні 2013 року позивачем
зареєстровано на Київській митниці
Міндоходів вантажно-митну декларацію
від 27.08.2013 № 125130003/2013/818236, відповідно до
якої позивач задекларував імпорт
товару (засіб по догляду за порожниною
носа Хьюмер 150 мл для дітей та для
дорослих) у загальній кількості 53722
упаковки.

Митна вартість зазначеного товару була
визначена позивачем виходячи з ціни
контракту, тобто за основним (першим)
методом, та загалом склала 193399,20 євро
(2064469,16 грн. за курсом НБУ на дату
митного оформлення), тобто, 3,6 євро за
одиницю товару.

Для підтвердження митної вартості
товару митному органу позивачем були
всі передбачені Митним кодексом
документи (графа 44 вищевказаної ВМД).

Як було встановлено під час судового
розгляду, жодних питань щодо
комплектності поданих документів у
митного органу під час розмитнення
товару відповідно до ВМД від
27.08.2013 № 125130003/2013/818236 не виникало.

Як пояснив під час судового розгляду
представник позивача, у травні 2013 року
ним вже імпортувався до України
аналогічний товар на підставі
вищевказаного контракту, при цьому,
під час його розмитнення митним
органом було прийнято рішення про
коригування митної вартості від 24.05.2013
№ 125000004/2013/110666/1, яким митний орган
визначив митну вартість абсолютно
ідентичного товару на рівні 4,51 євро за
одиницю.

Під час розмитнення товару відповідно
до ВМД від 27.08.2013
№ 125130003/2013/818236, тривала процедура
оскарження позивачем вказаного
рішення про коригування митної
вартості (готувався позов до суду).

Водночас, представник позивача
зазначив, що враховуючи факт існування
вищезазначеного рішення про
коригування митної вартості, та з метою
уникнення ситуації із затримкою
випуску імпортованого товару у вільний
обіг, ПП «Дельта Медікел» при
розмитненні вищенаведеного товару по
ВМД від 27.08.2013 № 125130003/2013/818236 сплатило
митні платежі (податок на додану
вартість та ввізне мито) з урахуванням
рішення про коригування митної
вартості від 24.05.2013 № 125000004/2013/110666/1,
виходячи з ціни 4,51 євро за одиницю
товару, а не 3,6 євро за одиницю товару,
як було задекларовано у вищевказаній
ВМД.

Тобто, виходячи із задекларованої
позивачем вартості товару, ПП «Дельта
Медікел» зобов'язано було сплатити до
Бюджету 574135,92 грн., проте, фактично було
сплачено 720421,22 грн.

При цьому, під час судового розгляду
встановлено, що рішення про
коригування митної вартості, заявленої
позивачем у ВМД від 27.08.2013 №
125130003/2013/818236, митним органом не
приймалось.

Кошти в рахунок податкових зобов'язань
переховані відповідачем до Бюджету з
депозитного рахунку позивача у
митниці, що не заперечувалось під час
судового розгляду представником
відповідача.

Товар був випущений митницею у вільний
обіг.

У подальшому, постановою Київського
окружного адміністративного суду
від 28.11.2013 у справі 810/6100/13,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 05.03.2013, скасовано рішення
відповідача про коригування митної
вартості від 24.05.2013 № 125000004/2013/110666/1.

Вказаним рішенням суду фактично
встановлено правомірність дій
позивача щодо декларування митної
вартості товару (засіб по догляду за
порожниною носа Хьюмер), який позивач
імпортує до України на підставі
контракту від 03.03.2008 № 002/2008, на рівні 3,60
євро за одиницю товару.

А відтак, це означає, що зазначення
позивачем у ВМД від 27.08.2013
№ 125130003/2013/818236 митної вартості
імпортованого товару на рівні 3,60 евро
за одиницю товару (виходячи з ціни
контракту) було правильним.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
внаслідок використання при розрахунку
митних платежів по ВМД від 27.08.2013 №
125130003/2013/818236 незаконного рішення
відповідача про коригування митної
вартості аналогічного товару,
позивачем надмірно сплачено до Бюджету
митних платежів на суму 146285,30 грн., з
яких податку на додану вартість - 112081,91
грн. та сума ввізного мита -34203,38 грн.

Під час судового розгляду встановлено,
що позивач звертався до митного органу
із заявою про повернення таких коштів,
проте, на момент винесення рішення у
даній справі відповіді на свою заяву не
отримав, а кошти на рахунок позивача
повернуті не були.

Порядок повернення помилково та
надмірно сплачених платежів
врегульовано Податковим та Митними
кодексами.

Відповідно до статті 43 Податкового
кодексу помилково та/або надміру
сплачені суми грошового зобов'язання
підлягають поверненню платнику
відповідно до цієї статті та статті 301
Митного кодексу України, крім випадків
наявності у такого платника
податкового боргу.

Згідно із статтею 301 Митного кодексу
Помилково та/або надміру зараховані до
державного бюджету суми митних
платежів повертаються з державного
бюджету в порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Статтею 25 Бюджетного Кодексу
визначено, що Державне казначейство
України здійснює безспірне списання
коштів державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 Положення
про Державну казначейську службу
України, затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011 №460/2011,
Державна казначейська служба України
(Казначейство України) є центральним
органом виконавчої влади, який, окрім
іншого, здійснює безспірне списання
коштів державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, враховуючи встановлення
судом факту надмірної сплати позивачем
митних платежів та факту неповернення
таких коштів митним органом позивачу
добровільно, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення з
Державного бюджету на користь ПП
«Дельта Медікел» надмірно сплаченої
суми податку на додану вартість у
розмірі 112081,91 грн. та суми ввізного мита
у розмірі 34203,38 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Щодо вимог про визнання незаконним та
скасування рішення відповідача
від 23.11.2013 про коригування митної
декларації позивача від 27.08.2013
№ 125130003/2013/818236, суд
зазначає наступне.

Аркуш коригування заповнюється та
оформлюється митним органом, зокрема, у
разі отримання митним органом
інформації про перерахування
декларантом до державного бюджету
митних платежів у вигляді доплати.

Водночас, оскільки судом встановлено,
що зазначена позивачем у ВМД від 27.08.2013
№ 125130003/2013/818236 митна вартість
імпортованого товару на рівні 193399,20
євро є правильною, а митні платежі на
суму 146285,30 грн. сплачені позивачем
надмірно, то і вказане рішення
відповідача, оформлене Аркушем
коригування від 23.11.2013, підлягає
скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 цього Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, враховуючи той факт,
що відповідачем не надано доказів на
спростування доводів позивача, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір, таким чином,
судові витрати підлягають стягненню з
Державного бюджету на користь
позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати недійним та скасувати рішення
Київської митниці Міндоходів від 23.11.2013
про коригування вантажно-митної
декларації від 27.08.2013 № 125130003/2013/818236.

Стягнути з Державного бюджету на
користь приватного підприємства
«Дельта Медікел» надмірно сплачену
суму податку на додану вартість у
розмірі 112081 (сто дванадцять тисяч
вісімдесят одна) гривня 91 копійок та
суму ввізного мита у розмірі 34203
(тридцять чотири тисячі двісті три)
гривні 38 копійок.

Стягнути з Державного бюджету на
користь приватного підприємства
«Дельта Медікел» сплачений судовий
збір у розмірі 292 (двісті дев'яносто дві)
гривні 57 копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 07 квітня 2014 р.