Справа № 238/679/14-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кацаренко І.О.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року справа № 238/679/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Васильєвої І.А., Яманко В.Г., Казначеєва
Е.Г.,

Секретар судового засідання Коханюк
А.Р.

За участі представника відповідача
Циганкова Н.О. (на підставі довіреності)
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області на постанову Новоазовського
районного суду Донецької області від
21 березня 2014 року у справі № 238/679/14-а за
позовом ОСОБА_5 до Управління
пенсійного фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області про визнання дій
неправомірними, скасування рішень,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного Фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області, в якому просив визнати
незаконними дії УПФУ в Новоазовському
районі Донецької області щодо відмови
у перерахунку розміру пенсії за
втратою годувальника, скасувати
рішення УПФУ в Новоазовському районі
про відмову у перерахунку розміру
пенсії за втратою годувальника,
зобов'язати УПФУ в Новоазовському
районі здійснити перерахунок пенсії
за втратою годувальника після смерті
її чоловіка, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
згідно довідки Територіального
Управління Державної судової
адміністрації України в Донецькій
області без обмеження граничного
розміру пенсії, починаючи з 19.09.2013
року з відповідними нарахуваннями і
виплатою грошової заборгованості (а.с.
3).

Постановою Новоазовського районного
суду Донецької області від 21 березня
2014 року прийнятою в скороченому
провадженні, позовні вимоги ОСОБА_5
задоволені частково, визнано
незаконною відмову Управління
Пенсійного Фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_5
по втраті годувальника у розмірі 70%
суми заробітної плати померлого
годувальника з урахуванням довідки
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області № 08-23/31 від 11 січня 2014
року без обмеження граничного розміру
пенсії та зобов'язано Управління
Пенсійного Фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області здійснити з 01 грудня 2013 року
перерахунок пенсії ОСОБА_5 по втраті
годувальника у розмірі 70% суми
заробітної плати померлого
годувальника з урахуванням довідки
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області №08-23/31 від 11 січня 2014
року без обмеження граничного розміру
пенсії. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено (а.с. 55-60).

Відповідач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі (а.с. 63-66).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що судом першої
інстанції не було враховано, що
законодавством встановлено
призначення пенсії по втраті
годувальника у розмірі 70% від
заробітної плати померлого
годувальника, а такого поняття як 70%
суми заробітної плати годувальника -
суддівської винагороди в
законодавстві не має. Статтею 37 Закону
України «Про державну службу»
визначено, …призначається пенсія у
зв'язку з втратою годувальника на
одного непрацездатного члена сім'ї у
розмірі 70 відсотків заробітної плати
померлого годувальника. Крім того,
апелянт наполягає на тому, що Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» не регулюється призначення
пенсії за Законом України «Про
державну службу». Крім того основний
довід апелянта про те, що судом не
звернуто увагу на той факт, що ст. 2
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»
обмежено граничний розмір взагалі всіх
видів пенсій, призначених за Законом
України «Про державну службу». Щодо
посилання суду першої інстанції на
рішення Конституційного суду України
від 03.06.2013 року то положення ст. 37 Закону
України «Про державну службу»
неконституційними не визнані.

В судовому засіданні представник
Управління Пенсійного Фонду України
доводи апеляційної скарги підтримав,
просив її задовольнити.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши письмові
матеріали справи та матеріали
пенсійної справи ОСОБА_5 (надані на
вимогу суду апеляційної інстанції),
судова колегія встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
дружиною ОСОБА_6 (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 (а.с.7), суддя у
відставці з 31 жовтня 2010 року згідно
Закону України «Про статус суддів»,
який одержував щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 90
відсотків заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді, без
обмеження граничного розміру.

Згідно довідки Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Донецькій
області від 11 січня 2014 року №08-23/31,
суддівська винагорода ОСОБА_6
становить 22776,60 грн. (а.с. 4).

Як вбачається з матеріалів пенсійної
справи 28 січня 2014 року позивач
звернулась до Управління Пенсійного
фонду України в Новоазовському районі
Донецької області з заявою щодо
перерахунку пенсії з 01.12.2013 року на
підставі довідки № 08-23/31 від 11.01.2014 року
виданої Територіальним Управління
державної судової адміністрації
України в Донецькій області відповідно
до Закону України «Про державну
службу», до заяви було надано
вищевказану довідку.

На звернення позивача, листом від 12.02.2014
року № 458/03 Управління Пенсійного Фонду
України в Новоазовському районі
Донецької області відмило в
перерахунку пенсії, з посиланням на те,
що вказана довідка передбачає
перерахунок пенсії без обмеження
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці, згідно
Закону України «Про статус суддів»,
отже по даній довідці провести
перерахунок пенсії призначеної згідно
Закону України «Про державну службу»,
немає підстав.

Не погодившись з відмовою в
перерахунку пенсії, позивач була
змушена звернутися до суду з вказаним
позовом.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Спірним у даній справі є питання
обмеження максимального розміру
пенсії ОСОБА_5 по втраті годувальника -
судді у відставці, який отримував
довічне грошове утримання в розмірі 90%
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Згідно з ст. 22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані при прийнятті нових законів
або внесені змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Скасування
конституційних прав і свобод - це їх
офіційна (юридична або фактична)
ліквідація. Звуження змісту та обсягу
прав і свобод є їх обмеженням. У
традиційному розумінні діяльності
визначальними поняття змісту прав
людини є умови і засоби, які становлять
можливості людини, необхідні для
задоволення потреб її існування та
розвитку. Обсяг прав людини - це їх
сутнісна властивість, виражена
кількісними показниками можливостей
людини, які відображені відповідними
правами, що не є однорідними і
загальними. Загальновизнаним є
правило, згідно з яким сутність змісту
основного права в жодному разі не може
бути порушена.

Статтею 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Правовий статус суддів та гарантії їх
незалежності визначені Конституцією
України та Законом № 2453, що відповідає
частині першій статті 126 Основного
Закону України, згідно з якою
незалежність і недоторканність суддів
гарантуються Конституцією і законами
України.

Реалізуючи свої повноваження
визначати в законах України додаткові
до конституційних гарантії
незалежності суддів, Верховна Рада
України в Законі № 2453 установила, що
суддя у своїй діяльності щодо
здійснення правосуддя є незалежним від
будь-якого незаконного впливу, тиску
або втручання, і така незалежність
судді забезпечується, зокрема, його
належним матеріальним та соціальним
забезпеченням. Органи державної влади,
органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи, а також
фізичні і юридичні особи та їх
об'єднання зобов'язані поважати
незалежність судді і не посягати на неї
(частина п'ята); при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу визначених
Конституцією України гарантій
незалежності судді (частина шоста).

Визначені Конституцією та законами
України гарантії незалежності суддів є
невід'ємним елементом їх статусу,
поширюються на всіх суддів України та є
необхідною умовою здійснення
правосуддя неупередженим,
безстороннім і справедливим судом.
Такими гарантіями є надання їм за
рахунок держави матеріального
забезпечення (суддівська винагорода,
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо) та надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці.
Право судді у відставці на пенсійне або
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією належного здійснення
правосуддя і незалежності працюючих
суддів та дає підстави висувати до
суддів високі вимоги, зберігати довіру
до їх компетентності і
неупередженості. Щомісячне довічне
грошове утримання судді спрямоване на
забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня, оскільки суддя
обмежений у праві заробляти додаткові
матеріальні блага, зокрема обіймати
будь-які інші оплачувані посади,
виконувати іншу оплачувану роботу.
Конституційний принцип незалежності
суддів означає, в тому числі,
конституційно обумовлений імператив
охорони матеріального забезпечення
суддів від його скасування чи зниження
досягнутого рівня без відповідної
компенсації як гарантію недопущення
впливу або втручання у здійснення
правосуддя.

Таким чином, конституційний статус
судді передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Отже, положення статті 47 Закону № 2453
узгоджуються з вимогами міжнародних
актів щодо незалежності суддів і
спрямовані на забезпечення
стабільності досягнутого рівня
гарантій незалежності суддів, які є
необхідною умовою здійснення
правосуддя, а також гарантією поваги до
гідності людини‚ її прав та
основоположних свобод.

Для окремих категорій осіб передбачено
особливий порядок пенсійного
забезпечення з урахуванням їх
правового статусу, професійних
обов'язків, підвищених вимог до
дисципліни, обмежень та інших
особливостей, пов'язаних з ризиком для
життя та здоров'я, що й зумовило
встановлення додаткових гарантій
соціального забезпечення таких осіб.
Обмеження цих гарантій не відповідає
статтям 3, 22, 48 Конституції України.

Отже з урахуванням перелічених
правових норм, судова колегія робить
висновок про те, що пенсія по втраті
годувальника - судді у відставці
нерозривно пов'язана зі статусом
померлого годувальника.

Згідно статті 2 Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» максимальний розмір пенсії
(крім пенсійних виплат, що здійснюються
з Накопичувального пенсійного фонду)
або щомісячного довічного грошового
утримання (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною), призначених
(перерахованих) відповідно до Митного
кодексу України, законів України "Про
державну службу", "Про прокуратуру", "Про
статус народного депутата України",
"Про Національний банк України", "Про
Кабінет Міністрів України", "Про
дипломатичну службу", "Про службу в
органах місцевого самоврядування", "Про
судову експертизу", "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", "Про державну підтримку
засобів масової інформації та
соціальний захист журналістів", "Про
наукову і науково-технічну діяльність",
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб", "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", "Про пенсійне
забезпечення", "Про судоустрій і статус
суддів", Постанови Верховної Ради
України від 13 жовтня 1995 року "Про
затвердження Положення про
помічника-консультанта народного
депутата України", не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність.

Положення статті 2 в частині поширення
її дії на Закон України "Про судоустрій
і статус суддів" від 7 липня 2010 року N
2453-VI визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року N 3-рп/2013).

Застосування до спірних правовідносин
вимог Закону України 3668 «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» в
частині обмеження максимального
розміру пенсії, призначеної по втраті
годувальника - судді у відставці у
відповідності до вимог Закону України
«Про державну службу» є обмеженням
встановлених Конституцією України
гарантій незалежності судді та
матеріального забезпечення
непрацездатних членів сім'ї померлого
годувальника.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок про те, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку щодо задоволення позовних
вимог. Разом з тим, суд першої інстанції
задовольняючи позовні вимоги з 01
грудня 2013 року дійшов помилкового
висновку, не врахувавши вимоги ст. 45
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до яких
перерахунок пенсії здійснюється у разі
виникнення права на підвищення пенсії -
з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком
пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до
15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма
необхідними документами подано ним
після 15 числа. Враховуючи те, що заяву
про перерахунок пенсії позивачем
подано 28 січня 2014 року, перерахунок
належить робить з 01 лютого 2014 року.

Зазначені обставини є підставою для
зміни судового рішення з урахуванням
вимог ст. 201 Кодексу адміністративного
судочинства України.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області на постанову Новоазовського
районного суду Донецької області від
21 березня 2014 року у справі № 238/679/14-а
-задовольнити частково.

Постанову Новоазовського
районного суду Донецької області від
21 березня 2014 року у справі № 238/679/14-а
-змінити.

В абзаці третьому резолютивної
частини постанови, вислів «з 01 грудня
2013 року» змінити висловом «з 01 лютого
2014 року».

В решті постанову залишити без
змін.

Постанова суду апеляційної інстанції є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 09 квітня 2014
року.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв