Справа № 821/1016/14
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1016/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Осташевському Е.Є.,

за участю представників: позивача -
Запорожця П.П., відповідача - Брязкало
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Цюрупинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області до Відділу
державної виконавчої служби
Цюрупинського районного управління
юстиції Херсонської області про
визнання дій протиправними, скасування
постанови та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

Цюрупинська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (далі-позивач, Цюрупинська
ОДПІ) звернулась до суду із позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Цюрупинського районного управління
юстиції Херсонської області
(далі-відповідач, ВДВС Цюрупинського
РУЮ), в якому просить визнати
неправомірними дії головного
державного виконавця ВДВС
Цюрупинського РУЮ Брязкало Лариси
Олександрівни в частині відмови в
відкритті виконавчого провадження за
виконавчим листом по справі №664/2430/13-к
від 01.11.2013 року та постанову від 17.03.2014
року про відмову в відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) за вищезазначеним
виконавчим листом, зобов'язати
відповідача відкрити виконавче
провадження за виконавчим листом по
справі №664/2430/13-к від 01.11.2013 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем відмовлено у відкритті
виконавчого провадження з виконання
виданого Цюрупинським районним судом
Херсонської області вказаного вище
виконавчого листа з тих підстав, що у
ньому не вказані індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника та
відомості щодо повного місця
проживання чи перебування боржника,
однак позивач вважає такі твердження
відповідача помилковими і
безпідставними та такими, що
суперечать чинному законодавству.

Так, на думку позивача виконавчий лист
видавався Цюрупинським районним судом
Херсонської області з урахуванням
вимог чинної на той момент редакції
Закону України "Про виконавче
провадження", яка передбачає
необхідність зазначення у виконавчому
документі індивідуального
ідентифікаційного номеру боржника в
тому разі, якщо він відомий суду.
Оскільки такий номер суду не був
відомий на час розгляду справи, то його
правомірно не зазначено у виконавчому
листі. Також позивач вказує, що
посилання державного виконавця на
відсутність у виконавчому листі
відомостей щодо повного місця
проживання чи перебування боржника є
недоречними, оскільки така інформація
наявна у виконавчому документі.

Підсумовуючи викладене, позивач
вважає, що виконавчий лист від 01.11.2013
року, виданий по справі №644/2430/13-к
відповідає вимогам п.3, ч.1, ст. 18 Закону
та підлягає виконанню, а у відповідача
були відсутні підстави для відмови у
відкритті виконавчого провадження.

Представник відповідача заперечувала
проти задоволення позову, посилаючись
на те, що при прийнятті оскарженого
рішення державний виконавець діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, які визначені Конституцією та
законами України. Зокрема, зазначала,
що відсутність індивідуального
ідентифікаційного номеру боржника у
виконавчому листі унеможливлює
проведення виконавчих дій щодо нього,
оскільки без нього неможливо провести
перевірку майнового стану боржника, а
запити до органів державної влади
можливо здійснити лише за наявності
такого номеру.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
оцінивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Цюрупинською ОДПІ до ВДВС
Цюрупинського РУЮ було подано
виконавчий лист від 01.11.2013 року по
справі №664/2430/13-к для примусового
виконання. Сімнадцятого березня 2014
року державним виконавцем ВДВС
Цюрупинського РУЮ Брязкало Л.О. було
винесено постанову, якою було
відмовлено позивачу у відкритті
виконавчого провадження по
вищезазначеному виконавчому листу.
Свою відмову державний виконавець
мотивувала не відповідністю даного
документа вимогам п.3, ч. 1, ст. 18 Закону
України "Про виконавче провадження", а
саме відсутністю у ньому даних щодо
повного місця проживання чи
перебування боржника, індивідуального
ідентифікаційного номеру боржника або
номеру і серії його паспорта, для
фізичних осіб-громадян України, які
через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера.

Позивач по справі, з рішенням
державного виконавця не погоджується,
вважає документ таким, що відповідає
вимогам Закону, у зв'язку з чим подав до
суду даний позов.

Вирішуючи цей спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження" (в редакції, яка
діяла на час звернення виконавчого
листа № 2-489 від 09.09.2004 р. до примусового
виконання та в редакції Закону України
від 4 листопада 2010 року №2677-VI),
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець як посадова особа
органу державної влади відповідно до
ст.19 Конституції України має діяти лише
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України зокрема й Законом
України "Про виконавче провадження".

Статтею 17 Закону № 606-XIV Закону № 606-XIV
передбачено перелік виконавчих
документів за рішеннями, що підлягають
примусовому виконанню державною
виконавчою службою, до яких, зокрема,
віднесено і виконавчі листи, що
видаються судами; ухвали, постанови
судів у цивільних, господарських,
адміністративних, кримінальних
справах та справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
19 Закону №606-XIV державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону: за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

Згідно із ч.1 ст.25 Закону № 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Тобто, прийняття виконавчого документу
до виконання та відкриття за ним
виконавчого провадження ставиться у
залежність від одночасної наявності
трьох обов'язкових умов: строк
пред'явлення виконавчого документу не
закінчився, виконавчий документ
повинен відповідати установленим цим
Законом вимогам та виконавчий документ
повинен бути поданий для виконання до
належного (відповідного) органу
державної виконавчої служби.

Стаття 18 Закону № 606-XIV містить
вичерпний перелік обов'язкових
відомостей, що їх має містити
виконавчий документ, серед усіх вимог є
й вимога щодо зазначення
індивідуального ідентифікаційного
номеру стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номеру і серії паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України.

Оглядом виконавчого листа від 01.11.2013
року по справі №664/2430/13-к встановлено,
що в ньому не зазначено ані
індивідуального ідентифікаційного
номеру боржника, ані його паспортних
даних. Тобто виконавчий документ є
такий, що не відповідає вимогам статті
18 Закону № 606-XIV.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.26 Закону № 606-XIV,
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону.

Цей припис є імперативним і не
передбачає розширеного тлумачення, як
і приписи ст.18 Закону № 606-XIV.

За таких обставин, коли поданий
позивачем виконавчий документ не
відповідає вимогам, установленим ст. 18
Закону № 606-XIV, відповідачем правомірно
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження на підставі п.6 ч.1 ст.26
цього ж Закону.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд
приходить до висновку про
правомірність оскарженої позивачем
постанови ВДВС Цюрупинського РУЮ від 17
березня 2014 р. про відмову у відкритті
виконавчого провадження, оскільки її
прийнято на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, які визначені
Законом України "Про виконавче
провадження", а відтак і про
правомірність дій державного
виконавця щодо прийняття цієї
постанови.

З огляду на викладене, позов
Цюрупинської ОДПІ є необґрунтованим і
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України,
суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 14 квітня 2014 р.

Суддя
Пекний А.С.

кат. 11.5