Справа № 569/2053/14-а
Суддя: Наумов С.В. С. В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/2053/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року

м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської
області у складі:

головуючого судді Наумов С.В.,

при секретарі Литвинюк Л.Ш.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представник відповідача Рибалко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

06 Лютого 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Рівненського міського
суду із адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити певні дії.
Виходячи із змісту позовних вимог,
просив визнати протиправною відмову
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне призначити пільгову пенсію за
віком на пільгових умовах, визнати за
позивачем право на призначення
пільгової пенсії за віком, зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне призначити пенсію за віком на
пільгових умовах, нарахувати та
сплатити ОСОБА_1 пенсію за весь строк її
неотримання, починаючи з першого дня
звернення до відповідача, а саме з
23.11.2012 року. В підтвердження своїх вимог
зазначає, що маючи загальний стаж
роботи більше 25 років, в тому числі
пільговий стаж за Списком №2 більше 12, 5
років в листопаді 2012 року звернувся до
відповідача із заявою про призначення
пільгової пенсії та надав усі
необхідні документи що підтверджують
його роботу в шкідливих умовах. Листом
від 27.11.2012 року за №6685/03 ОСОБА_1 було
відмовлено в такому призначенні
посилаючись на те, що трудова книжка не
містить усіх необхідних записів для
підтвердження пільгового періоду
роботи з 01.09.1980 по 28.02.1982 року, з 18.06.1982
року по 24.05.1992 року, також позивачем не
надано витягу про проведення атестації
робочого місця в період з 22.08.1992 року по
20.04.1999 року.

Ухвалою Рівненського міського суду від
13.02.2014 року було відкрито провадження у
справі. Копія ухвали про відкриття
провадження разом з копією позовної
заяви та доданих до неї документів була
надіслана відповідачу.

У встановлений законом строк від
відповідача надійшли письмові
заперечення, з огляду яких він просить
відмовити в задоволені
адміністративного позову в повному
обсязі за безпідставністю позовних
вимог. Вказує, що Комісією з питань
підтвердження стажу роботи на посадах,
що дають право на призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років
при головному управлінні Пенсійного
фонду України в Рівненській області 23
листопада 2012 року винесено рішення
підтвердити період пільгової роботи за
Списком №2 з 01.01.1987 по 31.12.1990, з 01.01.1992 по
21.08.1992 з врахуванням відпрацьованих
днів у пільгових умовах починаючи з
01.01.1992 (протокол №36 від 23.11.2012). Згідно
акту зустрічної звірки управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
зазначається, що в особових рахунках за
1980 - 1986 роки вказана посада
слюсар-монтажник, в зв'язку з чим не
підтверджено роботу на посаді
електрозварника в ДП Рівненське СУ
Проммонтаж №64 ВАТ
«Промхімсантехмонтаж». Позивачем
також не надано жодного документу про
проведення атестації робочого місця та
уточнюючої довідки про характер роботи
в шкідливих умовах праці в період з
22.08.1992 по 20.04.1999, тому визначити право на
пільгову пенсію неможливо, оскільки
немає законних підстав через
відсутність необхідного стажу роботи
за Списком №2.

Заслухавши думки сторін, дослідивши
усі матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Так, згідно положень п.«б» ч.1 ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Згідно з приписами п.2 Розділу XV Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за Списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за Списком №2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченогоЗаконом України "Про
пенсійне забезпечення".

Підставою для призначення пенсії за
віком на пільгових умовах є передусім
наявність професії та виробництва в
зазначених Списках.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 має загальний стаж роботи
понад 25 років, з них більше 12 років 6
місяців працював на посаді
електрозварювальника, яка передбачена
Списком виробництв, робіт, професій,
посад і показників, які дають право на
пільгове пенсійне забезпечення,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, Розділ
ХХХІІІ «Загальні професії» та надає
право для дострокового виходу на
пенсію у 55 років.

Згідно до вимог ст. 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Як вбачається із записів дослідженої в
судовому засіданні оригіналу трудової
книжки, з 01.09.1980 року (наказ №16-к)
позивач призначений на посаду
електрозварювальника в Рівненському
СУ-64 тресту «Промхімсантехмонтаж» в
Рівненське РСУ Подольскремтресту.
Відповідно до запису №14 трудової
книжки, згідно наказу №63 від 25.05.1995 року
Рівненське СУ-64 тресту
«Промхімсантехмонтаж» перейменовано в
ДП Рівненське СУ «Проммонтаж» №-64 ВАТ
«Промхімсантехмонтаж». Наказом від
03.02.2003 року №3 (запис в трудовій книжці
№15) ОСОБА_1 звільнений з роботи за
власним бажанням.

Відповідно до п.1 Порядку застосування
Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт і
професій, посад та показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пільгове пенсійне забезпечення,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.11.2005р. № 383 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 01.12.2005р.
за № 1451/11731. Цей Порядок регулює
застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах відповідно до
пунктів «а» і «б» статті 13 та статті 100
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Відповідно до п.3 Порядку застосування
Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18 листопада 2005 р. № 383,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 01 грудня 2005 р. за №
1451/11731 при визначенні права на пенсію за
віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи, а саме: Список
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, які дають право на пільгове
пенсійне забезпечення, затверджений
постановою Ради Міністрів СРСР від
22.08.1956 № 1173, що діє в період до 01.01.1992;
Список виробництв, робіт, професій,
посад і показників, які дають право на
пільгове пенсійне забезпечення,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, що діє в
період з 01.01.1992 по 10.03.1994; Список
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, які дають право на пільгове
пенсійне забезпечення, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.03.1994 №162, що діє в період з 11.03.1994 по
31.01.2003; Список виробництв, робіт,
професій, посад і показників, які дають
право на пільгове пенсійне
забезпечення, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 16.01.2003
№ 36, що діє в період з 01.02.2003 по даний
час.

Пільгова посада за якою позивач
працював починаючи із 01.09.1980 по 03.02.2003
(електрозварювальник) передбачена
Списком виробництв, робіт, професій,
посад і показників, які дають право на
пільгове пенсійне забезпечення,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, Розділ
ХХХІІІ «Загальні професії».

Відповідач стверджує, що позивач,
відповідно до Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 12.08.1993
року №637, зобов'язаний був надати
уточнюючу довідку підприємства про
період його роботи за Списком №2, проте
даний факт спростовується наступним.

Згідно до вимог ст. 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Відповідно до Інструкції про порядок
ведення трудових книжок на
підприємствах, в установах і
організаціях, яка затверджена
постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 N
162 передбачається, що усі записи в
трудовій книжці про прийняття на
роботу, переведення на іншу постійну
роботу або звільнення, а також про
нагороди та заохочення вносяться
власником або уповноваженим ним
органом після видання наказу
(розпорядження), але не пізніше
тижневого строку, а в разі звільнення -
у день звільнення і повинні точно
відповідати тексту наказу
(розпорядження).

Оскільки порядок підтвердження
наявного трудового стажу роботи для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній поширюється саме на
випадки відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній, тому при
визначення наявності у позивача
спеціального стажу, необхідного для
призначення пенсії, слід виходити із
записів, наявних у трудовій книжці, тим
більше представник відповідача в
судовому засіданні не ставив записи в
трудовій книжці позивача під сумнів.

Крім того, в оглядовому листі Вищого
адміністративного суду України від 14
серпня 2008 року № 1406/100/13-08 "Про практику
застосування законодавства з питань
пенсійного забезпечення (за
результатами справ, розглянутих Вищими
адміністративним судом України у
касаційному порядку)" викладена
позиція, відповідно до якої помилковою
є позиція судів, в яких для
підтвердження стажу роботи
приймаються виключно уточнюючі
довідки підприємств або організацій,
та безпідставно не приймаються при
цьому покази свідків, які працювали з
позивачами на одному підприємстві.

Представник відповідача в поданих
запереченнях вказував на той факт, що в
зв'язку з ліквідацією підприємства,
позивачем не надано витягу з наказу про
проведення атестації робочих місць,
проте дана вимога спростовується після
проведення системного аналізом
порядку проведення атестації робочих
місць.

Згідно з п. 4 Порядок проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №
442, атестація робочих місць за умовами
праці проводиться в строки,
передбачені колективним договором, але
не рідше одного разу на 5 років.
Зазначена постанова набула чинності з
21.08.1992. Це означає, що при призначенні
пенсії за віком на пільгових умовах для
зарахування до стажу, який дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
певного 5-річного періоду роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці
після 21.08.92, відповідне право впродовж
цього періоду повинне бути
підтверджене за результатами
атестації.

Відповідно до п. 4.2. результати
атестації (як вперше проведеної, так і
чергової) застосовуються при
обчисленні стажу, який дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
впродовж 5 років після затвердження її
результатів, за умови, якщо впродовж
цього часу на даному підприємстві не
змінились докорінні умови ї характер
праці (виробництво, робота, робоче
місце), що дають право на призначення
пенсії за віком на пільгових умовах. У
разі докорінної зміни умови і
характеру праці для підтвердження
права на пенсію за віком на пільгових
умовах має бути проведена позачергова
атестація.

Пунктом 4.3. передбачено, що у разі
підтвердження цього права за
результатами атестації, вперше
проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років
після введення в дію Порядку
проведення атестації робочих місць) до
стажу, який дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, зараховується
весь період роботи на даному
підприємстві у виробництвах,
передбачених Списками, тобто період
роботи зі шкідливими умовами праці, до
дати видання наказу на підприємстві
про результати проведення атестації та
період роботи впродовж наступних 5
років з урахуванням пункту 4.2 цього
Порядку.

Атестація робочих місць за умовами
праці - це комплексна оцінка всіх
факторів виробничого середовища і
трудового процесу, супутніх
соціально-економічних факторів, що
впливають на здоров'я і працездатність
працівників в процесі трудової
діяльності.

Атестація робочих місць за умовами
праці проводиться на підприємствах і
організаціях незалежно від форм
власності й господарювання, де
технологічний процес, використовуване
обладнання, сировина та матеріали є
потенційними джерелами шкідливих і
небезпечних виробничих факторів, що
можуть несприятливо впливати на стан
здоров'я працюючих, а також на їхніх
нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах.

Відповідно до положень пункту 3
постанови Кабінету Міністрів України
«Про Порядок проведення атестації
робочих місць за умовами праці» від 01
серпня 1992 року №442 проведення
атестації робочих місць доручено
керівникам підприємств та організацій
незалежно від форм власності й
господарювання.

Таким чином станом на дату звільнення
позивача, будь-яких відомостей про
проведення атестації робочого місця в
ОСОБА_1 немає. Більш того, працівник не
повинен відповідати за те, чи проводив
роботодавець атестацію його робочого
місця чи ні.

Згідно п. п. 4, 23 ч. 1 Європейської
соціальної хартії від 03.05.1996 року,
ратифікованої Закону України «Про
ратифікацію Європейської соціальної
хартії (переглянутої)» № 137-V 14.09.2006 року
усі працівники мають право на
справедливу винагороду, яка
забезпечить достатній життєвий рівень
для них самих та їхніх сімей та кожна
особа похилого віку має право на
соціальний захист.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Управління Пенсійного фонду України як
територіальний представницький орган
Пенсійного фонду України зобов'язано
керуватися у своїй діяльності лише
виключно діючим законодавством
України в межах своїх повноважень.

Статтею 64 Конституції України
визначено, що конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України.

Відповідно до Розділу 11 Конституції
України право на соціальний захист
віднесено до соновоположних прав і
свобод. Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням і
забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції
України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані (частина друга), при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод (частина третя).
Скасування конституційних прав і
свобод - це їх офіційна (юридична або
фактична) ліквідація. Звуження змісту
та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов.

Згідно частини 3 статті 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З урахуванням листа-відповіді та
заперечень на адміністративний позов
відповідачем не надано суду жодних
доказів стосовно правомірності
прийнятого ним рішення.

Разом з тим, суд вирішив відмовити в
частині задоволення вимоги стосовно
визнання за ОСОБА_1 права на
призначення пільгової пенсії за віком,
оскільки даний спосіб захисту прав,
свобод та інтересів виходить за межі
адміністративної юрисдикції.

Таким чином, з вищевказаного
вбачається, що право позивача на
пільгове пенсійне забезпечення за
Списком №2 не було реалізоване через
відмову відповідача у призначенні
пенсії. Разом з тим, з урахуванням вимог
ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд прийняв
рішення про часткове задоволення
позовних вимог в межах шестимісячного
строку звернення до адміністративного
суду, оскільки позивачем не було
заявлено клопотання про поновлення
строку для подачі позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України,
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць.

На підставі ст. ст. 7- 14, 18, 19, 24, 143, 146, 158, 160,
161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову
управління Пенсійного фонду України в
місті Рівне в призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (ід.
номер НОМЕР_1).

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне призначити
ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1) пенсію за
віком на пільгових умовах за Списком
№2.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне нарахувати та
сплатити ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1)
пенсію за віком на пільгових умовах за
Списком №2 починаючи з 06.08.2013 року, в
межах строку звернення до суду.

Постанова може бути оскаржено до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський міський суд протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Рівненського міського суду

Наумов С.В.