Справа № 872/15238/13
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2014 рокусправа № 811/2347/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого
судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів:
Панченко О.М. Чередниченко В.Є.

за участю секретаря судового
засідання: Фастовської М.А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства
«Сільськогосподарське підприємство
Устинівського виправного центру
Управління державної пенітенціарної
служби України в Кіровоградській
області (№37)» на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 10.09.2013р. у
справі №811/2347/13-а

за позовом:Кіровоградського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до: про:Державного
підприємства «Сільськогосподарське
підприємство Устинівського виправного
центру Управління державної
пенітенціарної служби України в
Кіровоградській області (№37)»
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені

ВСТАНОВИВ:

18.07.2013р. Кіровоградське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (далі - Фонд) звернулось до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державного підприємства
«Сільськогосподарське підприємство
Устинівського виправного центру
Управління державної пенітенціарної
служби України в Кіровоградській
області (№37)» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у 2012р. /а.с. 3-4/.

Ухвалою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
18.07.2013р. за вищезазначеним
адміністративним позовом відкрито
провадження в адміністративній справі
№811/2347/13-а та справа призначена до
судового розгляду /а.с. 1/.

Посилаючись у позовній заяві на те, що
протягом 2012р. у відповідача
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів була менше
встановленої нормативом, у зв'язку з
чим відповідно до вимог Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» відповідач
повинен був сплатити
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2012
році у розмірі 23000грн., виходячи із
середньорічної заробітної плати на
підприємстві відповідача за одну
незайняту особою інвалідом посаду,
оскільки адміністративно-господарські
санкції у розмірі 23000 грн. відповідачем
не було сплачено, просив стягнути з
відповідача на свою користь
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2012
році у розмірі 23000 грн., та пеню за
несвоєчасну сплату у розмірі 423,20 грн., а
разом стягнути 23423,20 грн.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 10.09.2013р. у
справі №811/2347/13-а позовні вимоги
задоволено, стягнуто з Державного
підприємства «Сільськогосподарське
підприємство Устинівського виправного
центру Управління державної
пенітенціарної служби України в
Кіровоградській області (№37)» на
користь Кіровоградського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
та пеню у розмірі 23423,20 грн. (суддя
Пасічник Ю.П.) /а.с. 69-70/.

Відповідач, не погодившись з
вищезазначеною постановою суду, подав
апеляційну скаргу /а.с. 77-78/, у якій,
посилаючись на те, що судом першої
інстанції під час розгляду даної
справи неповно з'ясовано обставини, які
мають суттєве значення для вирішення
справи, зроблено висновки, які
суперечать фактичним обставинам
справи, оскільки протягом 2012р. на
підприємстві було працевлаштована 1
особа, якій відповідно до чинного
законодавства встановлена
інвалідність, що свідчить про те, що
судом першої інстанції постановлено
рішення у даній справі з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати постанову суду
першої інстанції від 10.09.2013р. у даній
адміністративній справі, та ухвалити у
справі нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Представники осіб, які беруть участь у
розгляді даної справи у судове
засідання не з'явились. Позивач та
відповідач про день, годину та місце
розгляду даної справи повідомлені
судом належним чином / а.с. 88-91,93,95-97/, про
поважність причин не явки своїх
представників до суду у судове
засідання, або про можливість розгляду
даної справи у відсутність своїх
представників суд у встановленому
законом порядку не повідомили. За таких
обставин колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу у
відсутність представників позивача та
відповідача за наявними в матеріалах
справи доказами.

Перевіривши у судовому засіданні
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанову суду першої
інстанції від 10.09.2013р. у даній справі
необхідно скасувати з наступних
підстав.

Так, відповідно до преамбули Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» цей
Закон визначає основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні і
гарантує їм рівні з усіма іншими
громадянами можливості для участі в
економічній, політичній і соціальній
сферах життя суспільства, створення
необхідних умов, які дають можливість
інвалідам вести повноцінний спосіб
життя згідно з індивідуальними
здібностями і інтересами.

Частиною 1 ст. 19 цього ж закону
передбачено, що для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Під час розгляду даної справи судом
встановлено, що протягом 2012р. на
підприємстві відповідача
середньооблікова чисельність штатних
працівників становила 26 осіб,
середньорічна заробітна плата
штатного працівника на підприємстві,
обчислена розрахунковим шляхом,
становила 23000грн., зазначені обставини
підтверджуються звітом відповідача
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2012р. форми №10-ПІ, який
відповідачем було 03.06.2013р. подано до
Кіровоградського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів /а.
с. 6/ .

Встановлений ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» норматив робочих
місць для працевлаштування інвалідів
на 2012р. для підприємства відповідача
становить 1 робоче місце.

У судовому засідання судом
встановлено, що у період з 01.08.2012р. по
14.09.2012р. у відповідача було
працевлаштовано одну особу, якій
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність, - ОСОБА_1 (
інвалід ІІІ групи), яка у подальшому
звільнилась з незалежних від
відповідача обставин / а.с. 48-51,63/.

Отже вищенаведені обставини, з
урахуванням положень Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», свідчать про те,
що відповідачем у справі встановлений
чинним законодавством норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів було виконано.

Таким чином судом під час з'ясування
фактичних обставин справи та перевірки
їх доказами встановлено, що
відповідачем у справі у 2012р. було
створено робоче місце для
працевлаштування особи, якій
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність.

Аналіз норм Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» дає можливість зробити
висновок про те, що обов'язок
підприємства з створення робочих місць
для інвалідів, інформування
підприємством уповноважених органів
щодо наявності на підприємстві робочих
місць для працевлаштування осіб, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність, не
супроводжується обов'язком
підприємства займатись пошуком
інвалідів для їх працевлаштування на
створених робочих місцях для
працівників-інвалідів на підприємстві,
а створення робочих місць і введення їх
в дію має відбуватись з урахуванням
стану здоров'я, здібностей і
професійних навичок інвалідів,
забезпечення прав яких на
працевлаштування та на оплачувану
роботу здійснюється, відповідно до ч. 1
ст. 18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», в редакції закону від 23.02.2006р.,
шляхом безпосереднього звернення
інвалідів до підприємств, установ,
організацій чи до державної служби
зайнятості.

Приймаючи до уваги вищезазначені
обставини, норми чинного
законодавства, яке регулює питання
надання соціальних гарантій інвалідам
в Україні, і враховуючи, що під час
розгляду даної справи апеляційним
судом встановлено, що відповідачем
протягом 2012р. на підприємстві у період
з 01.08.2012р. по 14.09.2012р. було
працевлаштовано одну особу, якій
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність, яка у
подальшому звільнилась з незалежних
від відповідача обставин, а у
подальшому працевлаштування на
підприємстві інших осіб, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність, протягом
2012р. не відбулось незалежно від
волевиявлення відповідача, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції зробив
необґрунтований висновок щодо
наявності вини Державного
підприємства «Сільськогосподарське
підприємство Устинівського виправного
центру Управління державної
пенітенціарної служби України в
Кіровоградській області (№37)» у
невиконанні нормативу з
працевлаштування інвалідів у 2012р., який
суперечить фактичним обставинам
справи, тому апеляційна скарга
відповідача підлягає задоволенню, а
постанову суду першої інстанції від
10.09.2013р. у даній справі необхідно
скасувати.

Вирішуючи по суті заявлені позивачем у
даній справі позовні вимоги щодо
стягнення з Державного підприємства
«Сільськогосподарське підприємство
Устинівського виправного центру
Управління державної пенітенціарної
служби України в Кіровоградській
області (№37)» суми
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2012
році у сумі 23000 грн. та пені у розмірі
423,20 грн., колегія суддів враховуючи
вищезазначені обставини, які були
встановлені під час розгляду даної
справи та підтверджуються належними
письмовими доказами, які були
досліджені судом під час розгляду
справи приходить до висновку про те, що
вина відповідача у невиконанні
нормативу з працевлаштування
інвалідів у 2012р. відсутня, що виключає
можливість стягнення з відповідача
адміністративно-господарських санкцій
та пені, а тому вважає необхідним
відмовити позивачу у задоволенні
заявлених ним позовних вимог у повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 196,198,202,205,207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Сільськогосподарське
підприємство Устинівського виправного
центру Управління державної
пенітенціарної служби України в
Кіровоградській області (№37)» -
задовольнити.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
10.09.2013р. у справі №811/2347/13-а - скасувати.

В позові відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення постанови у повному обсязі
до Вищого адміністративного суду
України шляхом подання касаційної
скарги.

Повний текст виготовлено - 08.04.2014р.

Головуючий:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко