Справа № 825/2718/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/4159/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Розваляєвої Т.С.; Черпіцької Л.Т.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ясне» до Державної
інспекції сільського господарства в
Чернігівській області, заступника
начальника відділу оперативного
контролю за використанням та охороною
земель Державної інспекції сільського
господарства в Чернігівській області
Довгопола О.Є. про визнання
протиправними та скасування приписів,
що переглядається за касаційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ясне» на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року,

у с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ТОВ «Ясне» звернулося
до суду з позовом до Державної
інспекції сільського господарства в
Чернігівській області (Інспекція),
заступника начальника відділу
оперативного контролю за
використанням та охороною земель
Інспекції Довгопола О.Є. про визнання
протиправними та скасування приписів.

Зазначали, що оскаржуваними приписами
позивача зобов'язано усунути порушення
щодо використання земельних ділянок
без оформлення правовстановлюючих
документів, а також без документації
щодо еколого-економічного
обґрунтування сівозмін та
впорядкування угідь. Земельні ділянки,
про оформлення правовстановлюючих
документів на які йдеться, є проектними
польовими шляхами між розпайованими
ділянками членів колективного
сільськогосподарського підприємства
(КСП), що передані в оренду ТОВ «Ясне».

Посилаючись на те, що проектні польові
шляхи не виділені в натурі та не
знаходяться у власності держави, а
також неможливість обчислення розміру
шкоди внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, просили визнати
протиправними та скасувати приписи
Інспекції від 21 червня 2013 року
№ 000484 та № 000485.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Ясне»,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувані рішення скасувати,
а позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, здійснивши
перевірку матеріалів справи та
оскаржуваних рішень судів в межах
доводів касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає.

Судами встановлено, що позивач орендує
земельні ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
території Печенюгівської сільської
ради Новгород-Сіверського району
Чернігівської області. Вказані ділянки
є розпайованими землями членів КСП.

За результатами проведеної Інспекцією
перевірки встановлено, що позивачем
також використовуються для
виробництва земельні ділянки площею 2,63
гектара, що не передавались йому в
оренду, а є проектними польовими
шляхами. Крім того, Інспекцією
встановлено, що у позивача відсутній
проект землеустрою, що забезпечує
еколого-економічне обґрунтування
сівозмін та впорядкування угідь.

На підставі акта перевірки від 21 червня
2013 року Інспекцією цього ж дня складено
приписи № 000484 та № 000485, якими позивача
зобов'язано у тридцятиденний строк
усунути виявлені порушення: укласти
договір із землевпорядною
організацією щодо виконання робіт з
розробки документації з землеустрою та
оформити правовстановлюючі документи
на проектні польові шляхи.

Відмовивши у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився і апеляційний суд, виходили з
того, що оскаржувані приписи винесені
Інспекцію в межах повноважень та у
спосіб, передбачений законодавством.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що доводи, викладені в касаційній
скарзі, висновків судів не
спростовують.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач не заперечує факту
використання у сільськогосподарському
виробництві проектних польових шляхів
без належної правової підстави. При
цьому обґрунтовує протиправність
припису в цій частині вимог тим, що
правовий статус таких земель не
встановлений, питання віднесення їх до
комунальної чи державної власності є
невирішеним, а розрахунок шкоди,
завданої самовільним заняттям ділянки,
не може бути обчислений. Також вважає
протиправною вказівку припису про
можливе настання адміністративної
відповідальності у разі його
невиконання, посилаючись на те, що
законом не встановлена
відповідальність за використання
земельної ділянки без
правовстановлюючих документів.

Наведені доводи не приймаються до
уваги, оскільки розрахунок розміру
шкоди не є предметом цього спору;
настання адміністративної
відповідальності, про можливість якої
йдеться у приписі, передбачене за
невиконання законних вимог суб'єкта
владних повноважень (власне припису), а
не за використання ділянки без
оформлення правовстановлюючих
документів; правовий титул
використовуваної ділянки (державна або
комунальна власність) не має у цьому
конкретному випадку значення, оскільки
правило закону щодо заборони
використання ділянки без належної
правової підстави є безумовним.

Зокрема, статтею 1 Закону України від 19
червня 2003 року № 963-IV «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель» самовільним зайняттям
земельної ділянки є будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

Колегія суддів також погоджується з
висновками судів щодо правомірності
зобов'язання позивача укласти договір
із землевпорядною організацією на
виконання робіт з розробки проекту
землеустрою.

Відповідно до частини четвертої статті
22 Земельного кодексу України земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
використовуються відповідно до
розроблених та затверджених в
установленому порядку проектів
землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь і
передбачають заходи з охорони земель.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
«Ясне» не заперечує відсутності такого
проекту землеустрою.

Водночас, у касаційній скарзі зазначає,
що договір на розробку відповідної
документації укладений позивачем у
вересні 2012 року. Колегія суддів не
приймає таке твердження до уваги,
оскільки порушенням є не відсутність
договору, а використання ділянки без
відповідної документації. Крім того,
про договір, на який посилається ТОВ
«Ясне», та про стан його виконання
позивач не повідомляв Інспекцію при
перевірці, а також не зазначав про його
існування у суді першої інстанції.

Таким чином, висновки судів про
необґрунтованість цього позову є
правильними, а доводи, викладені в
касаційній скарзі, зазначених
висновків не спростовують та не дають
підстав вважати судові рішення такими,
що ухвалені з порушеннями норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ясне»
залишити без задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І.Цуркан

Т.С.Розваляєва

Л.Т.Черпіцька