Справа № П/811/768/14
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № П/811/768/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Кравчук О.В.
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Фізичної особи-підприємця
до відповідача - Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
про визнання протиправними та
скасування податкових
До Кіровоградського окружного
адміністративного суду звернувся
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- позивач) з адміністративним позовом
до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області (далі -
відповідач), в якому, з урахуванням
заяви про збільшення та уточнення
позовних вимог, просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 06 березня 2014
застосування штрафних санкцій за
своєчасне ненарахування єдиного
Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
за результатами документальної
позапланової невиїзної перевірки ФОП
ОСОБА_1 податковим органом протиправно,
без наявності достатніх на те підстав,
зроблено висновок про порушення
позивачем приписів Податкового
кодексу України щодо формування
позивачем податкового кредиту та
витрат, безпосередньо пов'язаних з
отриманням доходів та Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" щодо не вірного
нарахування єдиного соціального
внеску, за взаємовідносинами з ТОВ
"Техно-еліт" та ТОВ "К.А.М. Трейд Мастер"
за 2013 рік. Відтак, безпідставно, на
думку позивача, винесено і оскаржувані
податкові повідомлення-рішення.
Представник відповідача до суду подав
заперечення на позовну заяву, у яких
позов не визнав. Такі заперечення
мотивовано тим, що позаплановою
перевіркою ФОП ОСОБА_1 було виявлено
укладення позивачем правочинів із ТОВ
"Техно-еліт", ТОВ "К.А.М. Трейд Мастер" та
формування за такими
взаємовідносинами витрат і
податкового кредиту, відображення
відповідних показників у податковій
звітності. У свою чергу, ТОВ
"Техно-еліт", здійснювало діяльність
спрямовану на здійснення операцій
пов'язаних з наданням вигоди третім
особам у тому, числі і ФОП ОСОБА_1 З
огляду на викладене відповідач вважає,
що ним законно та обґрунтовано
винесено оскаржувані податкові
повідомлення-рішення (Т.2, а.с.7).
За клопотаннями представників сторін
розгляд та вирішення справи судом було
здійснено у порядку письмового
провадження (Т.2,а.с.97-98).
Розглянувши у письмовому провадженні
подані представниками сторін
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно і
неупереджено оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд
ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим
комітетом Кіровоградської міської
ради як фізична особа-підприємець 21
червня 2004 року (Т.1, а.с.49), та з того часу
перебуває на обліку у податковому
органі як платник податків. З 26 січня 2005
року зареєстрований в податковому
органі як платник податку на додану
вартість (Т.2,а.с.50).
У період з 19 по 20 лютого 2014 року
посадовими особами Кіровоградської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
була проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ "Техно-еліт" за період з 01 травня 2013
року по 31 липня 2013 року та ТОВ "К.А.М.
Трейд Мастер" за період з 01 серпня 2013
року по 31 жовтня 2013 року.
За результатами перевірки податковим
органом було складено Акт
документальної позапланової невиїзної
перевірки від 27 лютого 2014 року
№117/11-23-17-01/НОМЕР_1, згідно якого
контролюючий орган дійшов висновку про
порушення позивачем: пунктів 198.2, 198.3,
198.6 статті 198 Податкового кодексу
України №2755-ІV від 02.12.2010 року в частині
завищення податкового кредиту з
грн. та пункту 177.2, 177.4 статті 177
Податкового кодексу України, в
результаті чого донараховано податок з
доходів фізичних осіб за 2013 рік в сумі
статті 7 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08 липня 2010
року (зі змінами та доповненнями), в
результаті чого донараховано єдиного
соціального внеску за 2013 рік у сумі 27
809,94 грн. (Т.1,а.с.15-48)
На підставі висновків вказаного Акта
перевірки податковим органом було
- податкове повідомлення-рішення
позивачеві збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
них за основним платежем - 65 858,57 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
- податкове повідомлення-рішення
ОСОБА_1 збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
грн., за штрафними (фінансовими)
про донарахування своєчасно не
нарахованого єдиного внеску та
застосування штрафних санкцій на
загальну суму 29 200, 43 грн. (із яких 1390,49
грн. - штрафних санкцій) (Т.2,а.с.5).
Як вбачається матеріалів справи,
оскаржувані рішення базуються на
висновках акту перевірки про завищення
позивачем витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів, та
податкового кредиту в результаті
безпідставного формування таких
витрат та кредиту за господарськими
операціями з ТОВ "Техно-еліт", ТОВ "К.А.М.
Трейд Мастер", які, на думку податкового
органу, не мали реального характеру.
Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд виходить з такого.
Відповідно до пунктів 177.2, 177.3, 177.4
статті 177 Податкового кодексу України
об'єктом оподаткування податком на
доходи фізичних осіб є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця. Для фізичної особи -
підприємця, зареєстрованого як платник
податку на додану вартість, не
включаються до витрат і доходу суми
податку на додану вартість, що входять
до ціни придбаних або проданих товарів
(робіт, послуг). До переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат виробництва (обігу) згідно з
розділом III цього Кодексу.
Відповідно до пункту 177.4 статті 177
Податкового кодексу України, до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 17.1.3 пункту 17.1
статті 17 Податкового кодексу України,
платник податків має право обирати
самостійно, якщо інше не встановлено
цим Кодексом, метод ведення обліку
Для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту
(пункт 44.1 статті 44 Кодексу).
Так, перелік витрат та порядок їх
визнання визначено статтею 138
Податкового кодексу України.
Зі змісту статті 138 Податкового кодексу
України вбачається, що формування
витрат необхідно дотримання таких
умов, а саме: такі витрати повинні бути
документально підтверджені належним
чином оформленими первинними
документами, повинні бути пов'язані із
господарською діяльністю підприємця
та безпосередньо пов'язані із
отриманням доходів; товари фактично
повинні бути поставлені, а послуги
Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлені
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
Так, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Відповідно до підпункту 2.4 пункту 2
Положення "Про документальне
забезпечення записів в
бухгалтерському обліку", затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
№ 168/704 від 05.06.1995 року, первинні
документи (на паперових і
машинозчитувальних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному вираженні),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійсненні
господарської операції і складання
первинного документа.
У свою чергу , за змістом положень
Закону України „Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від 8
липня 2010 року № 2464-VI, обрахування та
сплата єдиного внесу фізичними
особами-підприємця поставлена у
залежність від повноти нарахування
ними доходів та витрат.
Так, згідно пункту 2 частини першої
статті 7 вказаного Закону для
платників, зазначених фізичних осіб -
підприємців (крім тих, які обрали
спрощену систему оподаткування) єдиний
внесок нараховується на суму доходу
(прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
Що стосується правових підстав для
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість, суд вважає
за необхідне вказати таке.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з: 1)
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; 2) придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
При цьому в пункті 198.2 зазначеної
статті передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
із банківського рахунку платника
податку в оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України, платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).
З аналізу наведених правових норм у їх
системному зв'язку, суд дійшов
висновку, що необхідною умовою
правомірності формування податкового
кредиту та витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування
податком на доходи фізичних осіб, є
фактичне здійснення господарської
операції платником податків.
У свою чергу, фактичне здійснення
господарської операції платником
податків посвідчується, зокрема,
належно оформленими податковими
накладними та іншими первинними
бухгалтерськими документами.
Виходячи з викладеного, суд вважає за
необхідне дослідити правомірність
формування позивачем витрат та
податкового кредиту по господарських
операціях з ТОВ "Техно-еліт", ТОВ "К.А.М.
Трейд Мастер" у розрізі фактичного
здійснення відповідних господарських
Основними видами діяльності ФОП ОСОБА_1
за КВЕД є, зокрема, вантажний
автомобільний транспорт (49.41),
допоміжне обслуговування наземного
Так, у власності ФОП ОСОБА_1 перебувають
транспортні засоби: Renault magnum
реєстраційний номер НОМЕР_2; Renault magnum АЕ
420 НОМЕР_3, ВА8302АС; Renault magnum 440
реєстраційний номер НОМЕР_4, НОМЕР_5;
причіп-рефрежератор НОМЕР_6 також
автомобіль ВАЗ 3325ХТ за реєстраційними
номером НОМЕР_7, що підтверджується
відповідними свідоцтвами на
реєстрацію транспортних засобів
Судом встановлено, що 27 травня 2013 року
між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та ТОВ
"Техно-еліт" (продавець) було укладено
договір купівлі продажу автомобільних
запасних частин №27/05 (Т.1,а.с.51).
У травні, червні, липні 2013 року
позивачем було придбано у ТОВ
"Техно-еліт" запасні частини для
вищезазначених автомобілів на
загальну суму 186 465,42 грн. (із них ПДВ -
частин підтверджується наявними у
матеріалах справи податковими
(Т.1,а.с.57,61,65,69), видатковими накладними
(Т.1,а.с.56,60,64,68) та рахунками-фактурою
(Т.1,а.с.55,59,63,67).
Розрахунок за отриманий товар ФОП
ОСОБА_1 здійснював у безготівковій
формі, шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок контрагента, про
що свідчать відповідні платіжні
доручення (Т.1,а.с.58,62,66,70).
З приводу взаємовідносин з ТОВ
"К.А.М. Трейд Мастер".
Судом встановлено, що 28 серпня 2013 року
між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та ТОВ "К.А.М.
Трейд Мастер" (продавець) було укладено
договір купівлі-продажу №28/08, за
змістом якого продавець зобов'язується
передати товар, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
його (Т.1,а.с.53-54).
У серпні, вересні, жовтні 2013 року
позивачем було придбано у ТОВ "К.А.М.
Трейд Мастер" запасні частини для
вищезазначених автомобілів на
загальну суму 202 686,00 грн. (із них ПДВ -
частин підтверджується наявними у
матеріалах справи податковими
(Т.1,а.с.73,81,85,), видатковими накладними
(Т.1,а.с.72,76,80,84).
Розрахунок за отриманий товар ФОП
ОСОБА_1 здійснював у безготівковій
формі, шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок контрагента, про
що свідчать відповідні платіжні
доручення (Т.1,а.с.74,78,82,86).
При цьому позивач зазначив, що
самостійно перевозив вказаний товар
належними йому транспортними засобами,
відтак - потреби у оформленні
товарно-транспортних накладних не
Системний аналіз вищезазначених
правових норм, дослідження наявних в
матеріалах справи договорів,
податкових та видаткових накладних
свідчать про те, що документи, на
підставі яких позивач включив понесені
витрати до складу витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, та сформував податковий
кредит, відповідають критеріям
первинного документу, а відтак - дії
позивача щодо формування витрат та
податкового кредиту є правомірними.
Подані позивачем розрахункові
документи, за якими здійснювалася
оплата товарів, є достовірними
доказами виконання контрагентами
позивача зобов'язань, обумовлених
Даючи правову оцінку наведеним
доказам, суд вважає, що ними
підтверджується реальний характер
господарських операцій ФОП ОСОБА_1 та
ТОВ "Техно-еліт", ТОВ "К.А.М. Трейд
Мастер", а відтак - і правомірність
формування позивачем витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, та податкового кредиту з
податку на додану вартість.
Крім того, суд вважає за необхідне
наголосити, що при перевірці позивача
податковим органом не було взято до
уваги первинні бухгалтерські
документи ФОП ОСОБА_1, а висновки про
безтоварність господарських операцій
позивача зумовлені відомостями про
недостовірність даних, відображених
його контрагентом - ТОВ "Техно-еліт", ТОВ
"К.А.М. Трейд Мастер" у податковій
звітності. Такі висновки податкового
органу суперечать загальноправовим
принципам. При дослідженні факту
здійснення господарської операції
оцінюватися повинні відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку. Не є
обов'язковою передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
З огляду на те, що висновки щодо
заниження чистого доходу ФОП ОСОБА_1 на
суму 324 292,80 грн. спростовуються
первинними документами, що
підтверджують реальне виконання
договору з ТОВ "Техно-еліт", ТОВ "К.А.М.
від 03 березня 2014 року про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів та
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску на суму
необґрунтованим, а отже, також
Встановлений судом факт правомірності
формування податкового кредиту дає
підстави для висновку про протиправне
застосування до позивача і штрафних
пункту 123.1 статті 123 Податкового
кодексу України податковим
сумі 1390,49 грн. застосованих податковим
За приписами частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Однак, у дані
справі відповідач не довів
правомірності своїх рішень.
Викладене вище дає підстави вважати, що
позивачеві було протиправно
донараховано податкові зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб та з
податку на додану вартість за основним
платежем і за штрафними санкціями та з
єдиного соціального внеску, а тому суд
дійшов висновку про наявність підстав
для задоволення позовних вимог та для
скасування оскаржуваних
Згідно частини першої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
Позивачем документально підтверджена
сплата судового збору в розмірі 538,57
грн. (Т.1,а.с.2;Т.2,а.с.4), а тому зазначена
сума підлягає поверненню з Державного
Керуючись статтями 2, 17, 71, 86, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов задовольнити
Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
березня 2014 року, яким ФОП ОСОБА_1
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
основним платежем - 65 858,57 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
березня 2014, за яким ФОП ОСОБА_1
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб на
штрафними (фінансовими) санкціями -
Визнати протиправним та скасувати
рішення Кіровоградської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області № від 03
березня 204 року про застосування
штрафних санкцій за донарахування
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску на загальну суму 29 200, 43 грн. (із
яких 1390,49 грн. - штрафних санкцій).

Присудити Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 538,57 грн.,
з Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд в десятиденний
строк з дня отримання копії цієї
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.В.
Кравчук