Справа № 2-а-2555/11
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р. Справа № 2-а-2555/11

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Барвенко В.К.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.

розглянувши у письмовому провадженні у
приміщенні Одеського апеляційного
адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 та управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі Одеської
області на Постанову
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 11 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі Одеської
області про визнання протиправним та
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до
Комінтернівського районного суду
Одеської області з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі Одеської
області про визнання протиправним та
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії.

Постановою Комінтернівського
районного суду від 13 лютого 2012 року у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

24 жовтня 2012 року Ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
Постанову Комінтернівського районного
суду від 13 лютого 2012 року залишено без
змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 23 травня 2013 року Постанову
Комінтернівського районного суду від 13
лютого 2012 року та Ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2012 року скасовано, справу
направлено на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

11 грудня 2013 року Постановою
Комінтернівського районного суду
Одеської області адміністративний
позов задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано рішення
управління Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі Одеської
області за Протоколом № 136 від 15 червня
2011 року. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі Одеської
області здійснити розрахунок пенсії
позивачу у відповідності до ч. 2 ст. 40
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" із застосуванням
показника „Зс" - середня заробітна
плата працівників, зайнятих у галузі
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії, за 2010 рік, з
виплатою різниці з урахуванням вже
проведених виплат з дня призначення
пенсії.

ОСОБА_4 та управління Пенсійного
фонду України в Комінтернівському
районі Одеської області, не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подали апеляційні скарги, в
яких просить суд апеляційної інстанції
скасувати Постанову Комінтернівського
районного суду Одеської області від 18
грудня 2013 року.

В обґрунтування вимог
апеляційних скарг апелянти
посилаються на те, що рішення суду
першої інстанції є необґрунтованим,
незаконним та прийнятим з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України, вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційних скарг, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

26 травня 2011 року позивач звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі Одеської
області із заявою та передбаченими
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» документами про
призначення пенсії за віком у
відповідності до ч. 2 та ч. 3 ст. 27 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Згідно протоколу 136 від 15.06.2011 року їй
призначено пенсію за віком на підставі
ч.1 ст. 27 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»із застосуванням вимог ч. 3
ст. 27 вказаного Закону, та застосування
при розрахунку пенсії середньомісячну
заробітну плату штатного працівника в
економіці України в розмірі 859 гр. 61 к.
Розрахунок пенсії зроблено за
двоскладовою системою, який відповідає
вимогам чинного законодавства.

Між сторонами виник спір щодо
законності рішення Управління
Пенсійного фонду України у
Комінтернівському районі Одеської
області щодо нарахування позивачу
пенсії на підставі Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», незастосування при
цьому середньомісячної заробітної
плати штатного працівника в економіці
України за 2010 рік, незарахування
періоду зайняття підприємницькою
діяльністю з 01 січня 2004 року до 23
червня 2011 року у кількості в шість
років п'ять місяців, та непроведення
оптимізації страхового стажу за період
з 01 січня 1993 року до 01 липня 2006 року
(сорок п'ять місяців).

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» законодавцем визначені
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
врегульовано порядок формування
накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Нормою п.1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» законодавцем реалізовано
вищевказане Конституційне право
громадян на соціальний захист, - право
на отримання пенсійних виплат та
соціальних послуг мають громадяни
України, які застраховані згідно із цим
Законом та досягли встановленого цим
Законом пенсійного віку чи визнані
інвалідами в установленому
законодавством порядку і мають
необхідний для призначення
відповідного виду пенсії страховий
стаж, а в разі смерті цих осіб члени
їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього
Закону, та інші особи, передбачені цим
Законом.

В силу ч. 1 ст. 27 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» розмір пенсії
визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи, визначена
відповідно до ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої обчислюється
пенсія за віком у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу
застрахованої особи, визначений
відповідно до ст. 25 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Положенням ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин,
встановлено порядок визначення
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії.

Так, частина 2 цієї статті встановлює,
що заробітна плата (дохід) для
обчислення пенсії визначається за
формулою: Зп = Зс х (Ск: К) де:

Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії.

Твердження відповідача про
правомірність застосування для
обчислення пенсії позивачу показника
Зс - середня заробітна плата (дохід) в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії, суд вважає
помилковими, оскільки зміни, внесені
підпунктом «б» підпункту 9 пункту 35
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року № 107-VI, щодо застосування
заробітної плати в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачені страхові внески,
рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані
такими, що не відповідають Конституції
України.

Судом першої інстанції з'ясовано, що
відповідач застосував показник
середньої заробітної плати (дохід) в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачені
страхові внески та яка відповідно до
Закону враховується для обчислення
пенсії, за календарний рік, що передує
року звернення за призначенням пенсії,
тобто за 2010 рік у розмірі 1 982,63 грн.

Разом із тим, застосуванню підлягав
показник Зс - середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії, тобто за 2010 рік у
розмірі 2 239 грн. (довідка Державної
служби статистики України від 23.10.2013
року № 09.3-6/314).

Оскільки в оскаржуваному рішенні
відповідача застосований саме
показник Зс - середня заробітна плата
(дохід) в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії, це
призвело до помилкового обчислення
пенсії ОСОБА_4 і заниженню її розміру.

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача зарахувати
до страхового стажу період зайняття
підприємницькою діяльністю з 01 січня
2004 року по 23 червня 2011 року терміном 6
років та 5 місяців, суд виходить з
наступного:

Відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страховий стаж - період
(строк), протягом якого особа підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та за який
щомісяця сплачені страхові внески в
сумі не меншій, ніж мінімальний
страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється
територіальними органами Пенсійного
фонду відповідно до вимог цього Закону
за даними, що містяться в системі
персоніфікованого обліку, а за періоди
до впровадження системи
персоніфікованого обліку - на підставі
документів та в порядку, визначеному
законодавством, що діяло до набрання
чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях.
Неповний місяць роботи, якщо
застрахована особа підлягала
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню або брала
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, зараховується
до страхового стажу як повний місяць за
умови, що сума сплачених за цей місяць
страхових внесків є не меншою, ніж
мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний
місяць страхових внесків є меншою, ніж
мінімальний страховий внесок, цей
період зараховується до страхового
стажу як повний місяць за умови
здійснення в порядку, визначеному
правлінням Пенсійного фонду,
відповідної доплати до суми страхових
внесків таким чином, що б загальна сума
сплачених коштів за відповідний місяць
була не меншою, ніж мінімальний
страховий внесок. У разі якщо зазначену
доплату не було здійснено, до
страхового стажу зараховується період,
визначений за кожний місяць сплати
страхових внесків за формулою:

ТП = Св : В, де:

ТП - тривалість періоду, що
зараховується до страхового стажу та
визначається в місяцях;

Св - сума фактично сплачених страхових
внесків за відповідний місяць;

В - мінімальний страховий внесок за
відповідний місяць.

У відповідності до вимог статті 40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
весь період страхового стажу починаючи
з 1 липня 2000 року. За бажанням
пенсіонера та за умови підтвердження
довідки про заробітну плату первинними
документами у період до 1 січня 2016 року
або в разі, якщо страховий стаж
починаючи з 1 липня 2000 року становить
менше 60 місяців, для обчислення пенсії
також враховується заробітна плата
(дохід) за будь-які 60 календарних
місяців страхового стажу підряд до 1
липня 2000 року незалежно від перерв. У
разі якщо страховий стаж становить
менший період, ніж передбачено абзацом
першим цієї частини, враховується
заробітна плата (дохід) за фактичний
страховий стаж.

Заробітна плата (дохід) за період
страхового стажу до 1 липня 2000 року
враховується для обчислення пенсії на
підставі документів про нараховану
заробітну плату (дохід), виданих у
порядку, встановленому законодавством,
а за період страхового стажу починаючи
з 1 липня 2000 року - за даними, що
містяться в системі персоніфікованого
обліку.

Відповідно до вимог статті 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
органи Пенсійного Фонду ведуть облік
всіх застрахованих осіб та
персоніфікований облік надходження
страхових внесків.

На кожну застраховану особу
відкривається персональна облікова
картка, яка містить відомості
умовно-постійної частини персональної
облікової картки; частину персональної
облікової картки, яка відображає
страховий стаж, заробітну плату (дохід)
та розмір сплачених страхових внесків.

Період здійснення фізичною особою
підприємницької діяльності за
загальної системою оподаткування до
01.07.2000 року, зараховується до
страхового стажу за умови надання
документів про сплату страхових
внесків.

Період здійснення фізичною особою
підприємницької діяльності (у тому
числі і за спрощеною системою
оподаткування) з 01.07.2000 року
підтверджується даними
персоніфікованого обліку.

Відповідно до вимог частини 3 статті 40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» при обчисленні
заробітної плати (доходу), з якої
фактично сплачено страхові внески
згідно з цим Законом за місяць, за який
розраховується коефіцієнт заробітної
плати (доходу) для застрахованих осіб,
які здійснювали підприємницьку
діяльність і обрали особливий спосіб
оподаткування своїх доходів
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок), та членів їхніх сімей, що
беруть участь у здійсненні
підприємницької діяльності, отриманий
ними дохід за відповідний місяць
визначається за формулою:

П х Ч

З = ___________, де,:

Т

З - сума заробітної плати (доходу)
застрахованої особи, з якої фактично
сплачено страхові внески згідно з цим
Законом за місяць, за який
розраховується коефіцієнт заробітної
плати (доходу);

П - сума фактично сплаченого
відповідного податку у розрахунку на
відповідний місяць, у гривнях;

Ч - відсоток відрахувань до Пенсійного
фонду від суми сплаченого відповідного
податку, чинний в межах відповідного
періоду.

Т - розмір страхового внеску до
солідарної системи у відповідному
місяці.

Під час визначення доходу фізичної
особи підприємця для визначення
коефіцієнта заробітної плати (доходу)
враховується розмір податку, що
сплачує така фізична особа, без
збільшення розміру податку,
передбаченого законодавством, за
членів його сім'ї, які беруть участь у
здійсненні цією фізичною особою
підприємницької діяльності, та за осіб,
які перебувають з нею у трудових
відносинах.

На підставі даних персоніфікованого
обліку про застраховану особу,
досліджених судом першої інчтанції, за
період з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2010
року за даними персоніфікованого
обліку страховий стаж підприємця, за
який проводились відрахування
страхових внесків, становить один рік
два місяці п'ять днів.

Таким чином, відповідачем правомірно
зараховано до страхового стажу
позивача лише той період зайняття
підприємницькою діяльністю, за який
проводилась сплата страхових внесків,
і який підтверджений даними
персоніфікованого обліку.

В частині позовних вимог щодо
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Комінтернівському
районі Одеської області провести
оптимізацію згідно з абзацом 3 ст. 40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 01 січня 1993
року до 01 липня 2006 року в кількості 45
місяців, суд виходить з наступного:

В силу положення ст. 10 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» право вибору
пенсії належить пенсіонерові.

Нормою ч. 2 ст. 27 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що за
бажанням застрахованої особи частина
розміру пенсії за віком за період
страхового стажу, набутого до дня
набрання чинності цим Законом, може
бути визначена відповідно до раніше
діючого законодавства, а частина
розміру пенсії за період страхового
стажу, набутого після набрання
чинності цим Законом відповідно до
цього Закону.

Положенням ч. 1 ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що за
вибором особи, яка звернулась за
пенсією, з періоду, за який
враховується заробітна плата (дохід)
для обчислення пенсії, виключається
період до 60 календарних місяців
страхового стажу підряд за умови, що
зазначений період становить не більше
10 відсотків тривалості страхового
стажу, врахованого в одинарному
розмірі. У всіх випадках, крім випадку,
передбаченого абзацом другим
частини першої цієї статті, період, за
який враховується заробітна плата,
після виключення 10 відсотків
тривалості страхового стажу, не може
бути меншим ніж 60 календарних місяців.

В своєму позові позивач просить
провести оптимізацію за період з 01
січня 1993 року до 01 липня 2006 року в
кількості 45 місяців, при цьому, з
урахуванням того, що відповідачем
правильно розраховано страховий стаж
позивача за період зайняття нею
підприємницькою діяльністю (три роки
десять місяців двадцять п'ять днів, а
всього сорок шість місяців.

Таким чином, вимоги позивача щодо
проведення оптимізації за вказаний
період не відповідають положенню ч. 1
ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», і, в межах заявлених
вимог в цій частині позову, задоволенню
не підлягають.

Суд звертає увагу, що Пенсійний фонд
України діє у відповідності до
Положення «Про Пенсійний фонд України»
і здійснює свої повноваження на
підставі п. 15 зазначеного Положення
через створені в установленому порядку
територіальні управління.

Відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» рішення щодо призначення,
донарахування, перерахунок пенсії
приймаються територіальними органами
Пенсійного фонду України за місцем
проживання пенсіонерів.

Оскільки розрахунок пенсії та
невиплаченої пенсії відноситься
виключно до повноважень органів
Пенсійного фонду, обов'язок по
нарахуванню та виплаті пенсії позивача
покладено на відповідні територіальні
управління за місцем проживання
позивача, а тому суд не наділений
повноваженнями здійснювати
визначення конкретного розміру
перерахунку пенсії позивачу замість
органу, якому такі повноваження надані.

Доводи апеляційних скарг висновків
суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі Одеської
області, - залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного
суду Одеської області від 11 грудня 2013
року по справі № 2-а-2555/11, - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню у касаційному порядку не
підлягає.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль