Справа № 817/4454/13-а
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гудима
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА

іменем України

"09" квітня 2014 р.
Справа № 817/4454/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Зарудяної Л.О.

суддів:
Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Кузнецовської
об"єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "12" лютого
2014 р. у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до
Кузнецовської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання дій
протиправними та скасування вимоги ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 12.02.2014 позов
задоволено.

Визнано протиправними дії
Кузнецовської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області щодо нарахування Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_5 недоїмки зі
сплати єдиного внеску в сумі 607,38 грн.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу Володимирецького відділення
Кузнецовської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про сплату недоїмки №Ф-51 від
20.11.2013 року на суму 607 грн. 38 коп.

Присуджено на користь позивача із
державного бюджету судовий збір у
розмірі 240,87 грн.

Не погоджуючись з ухваленою судом
першої інстанції постановою,
відповідач у справі подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись, зокрема на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить оскаржену
постанову скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у позові відмовити.

Відповідно до ст.197 КАСУ справа
розглядається в порядку письмового
провадження.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що відсутні
підстави для її задоволення з огляду на
таке.

Матеріали справи свідчать, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до Володимирецького
відділення Кузнецовської об'єднаної
державної податкової інспекції
Рівненської області про визнання
протиправними дій щодо нарахування
заборгованості, недоїмки зі сплати
єдиного внеску та скасування вимоги
про сплату недоїмки №Ф-51 від 20.11.2013
року.

12.02.2013 первинного
відповідача-Володимирецьке відділення
Кузнецовської об'єднаної державної
податкової інспекції Рівненської
області замінено на належного -
Кузнецовську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів в Рівненській
області.

В обґрунтування позову ОСОБА_5
зазначила, що є пенсіонером за віком та
отримує пенсію відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".
Одночасно, має статус фізичної
особи-підприємця і перебуває на
спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності. Повідомила, що
20.11.2013 року Володимирецьким
відділенням Кузнецовської ОДПІ
прийнято вимогу за №Ф-51 про сплату
позивачем недоїмки в сумі 607,38 грн.
Стверджує, що дана вимога є
протиправною та підлягає скасуванню,
оскільки відповідно до ч.4 ст.4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від обов'язку щодо сплати єдиного
соціального внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Таким
чином, позивач вважає себе звільненим
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а тому
стверджує, що дії відповідача щодо
нарахування недоїмки зі сплати єдиного
внеску з листопада 2013 року протиправні,
у зв'язку з чим просив скасувати вимогу
№Ф-51 від 20.11.2013 року. З таких підстав,
просила суд позов задовольнити
повністю.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 12.02.2008 ОСОБА_5 зареєстрована фізичною
особою-підприємцем та з 2012 року і по
даний час є платником єдиного податку,
що підтверджується копією свідоцтва
про сплату єдиного податку серії
НОМЕР_1 від 25.05.2012 року (а.с.12).

Копія пенсійного посвідчення НОМЕР_2
(а.с.10), копія посвідчення потерпілого
від Чорнобильської катастрофи (а.с.10) та
довідка УПФУ в Володимирському районі
№403/06 від 06.02.2014 року (а.с.47) свідчать, що
з 07.09.2012 ОСОБА_5 отримує пенсію за віком,
призначену відповідно до Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

20.11.2013 року Володимирецьким
відділенням Кузнецовської ОДПІ
позивачу виставлено вимогу №Ф-51 про
сплату недоїмки в розмірі 607,38 грн.
(а.с.9).

Згідно з розрахунком єдиного внеску
(а.с.48), наданого УПФУ в
Володимирецькому районі 10.02.2014 року на
вимогу ухвали суду від 20.01.2014 року, та
облікової картки відповідача (а.с.45),
заборгованість ОСОБА_5 по сплаті
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
607,38 грн. виникла за період
липень-вересень 2013 року (3 квартал 2013
року).

Апеляційний суд вважає за необхідне
зазначити таке.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 року
№2464-VI.I, платниками єдиного внеску є,
зокрема, фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

Законом України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" від 07.07.2011
року № 3609-VI, який набрав чинності 06.08.2011
року, статтю 4 Закону №2464-VI доповнено
частиною 4 такого змісту: особи,
зазначені у пункті 4 частини 1 цієї
статті, які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з визначенням, наведеним у ст.1
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV,
пенсіонер - це особа, яка відповідно до
цього Закону отримує пенсію, довічну
пенсію, або члени її сім'ї, які
отримують пенсію в разі смерті цієї
особи у випадках, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Разом з тим, абзацом 1 статті 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року №796-XII встановлено, що
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування". Тому пенсія за
віком може бути надана особі, яка не
досягла пенсійного віку, встановленого
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за умови, що остання
працювала або проживала на територіях
радіоактивного забруднення.

Апеляційний суд наголошує, що
законодавство встановлює пільги, як в
обчисленні стажу, так і в досягненні
конкретного віку для окремих категорій
громадян. Отже, вік і стаж роботи - це
характерні ознаки пенсії за віком,
однак умови призначення пенсій є
різними, тоді як такий вид пенсії, як
пенсія за віком є єдиним.

Таким чином, пенсіонер за віком - це та
особа, яка перебуває на обліку у
відповідному територіальному
управлінні Пенсійного Фонду України та
отримує пенсію за віком, незважаючи на
те, що її вік менший, ніж визначений
частиною першої статті 26 Закону №1058,
оскільки норми діючого пенсійного
законодавства при наявності
визначених законом умов, передбачають
призначення пенсії за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Окружним судом встановлено, що
позивачу пенсія за віком була
призначена на підставі ст.55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року №796-XII, тобто із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

З"ясуванням наявних у справі доказів
підтверджується той факт, що позивач
набув статусу пенсіонера за віком з
07.09.2012 року (довічно).

ОСОБА_5 у добровільному порядку у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування не
числиться.

Судова колегія звертає увагу на те, що
аналіз приписів частини 4 статті 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" не дає
підстав вважати, що звільняються від
сплати єдиного внеску лише ті особи,
яким надано пенсію за віком виключно на
підставі Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Як вважає колегія суддів, з урахуванням
того, що позивач є платником єдиного
внеску, пенсіонером, отримує пенсію за
віком та добровільної згоди на участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування не
надавав, то суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що ОСОБА_5 має
право на користування пільгами,
передбаченими ч.4 ст.4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Таким чином, доводи відповідача про те,
що ОСОБА_5 зобов'язана сплачувати
єдиний соціальний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування після 07.09.2012 і що
на неї не поширюються вимоги ч.4 ст.4
вищевказаного Закону необґрунтовані.

Апеляційний суд, погоджуючись з
Рівненським окружним адміністративним
судом, вважає, що правових підстав в
Кузнецовської ОДПІ для нарахування
ОСОБА_5 недоїмки зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 607,38 грн.
не було, а дії відповідача щодо такого
нарахування є протиправними.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно
з даними особової картки позивача по
єдиному внеску 21.10.2013 року відповідачем
нараховано ОСОБА_5 єдиний внесок в сумі
1194,03 грн. за ІІІ квартал 2013 року. Проте,
оскільки станом на початок 2013 року у
позивача існувала переплата по єдиному
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 586,65 грн.,
то 20.11.2013 року Кузнецовською ОДПІ було
прийнято вимогу про сплату недоїмки в
сумі 607,38 грн. (1194,03 грн. - 586,65 грн.).

В силу вимог статті 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд апеляційної інстанції вважає
вимогу Володимирецького відділення
Кузнецовської ОДПІ за №Ф-51 від 20.11.2013
року такою, що не відповідає вказаним
критеріям правомірності, а тому
підлягає скасуванню.

Отже, суд попередньої інстанції дійшов
правильного висновку, що вимоги
позивача правомірні, обґрунтовані і
підлягають до задоволення.

Підсумовуючи вищевикладене, слід
вказати, що оскаржена постанова
законна і обґрунтована, відповідає
матеріалам справи та вимогам чинного
законодавства.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Підстави для скасування постанови
відсутні, а тому апеляційний суд
залишає її без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кузнецовської
об"єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "12" лютого
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.О. Зарудяна

судді:
Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу

2 - позивачу Фізична особа-підприємець
ОСОБА_5 АДРЕСА_1

3- відповідачу Кузнецовська об"єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області
вул.Повстанців,47,смт.Володимирець,Рівн
енська область,34300

- ,