Справа № 804/13876/13-а
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2014 рокусправа № 804/13876/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
листопада 2013 року у справі № 804/13876/13-а
за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого
відділу Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання дій
неправомірними, скасування постанови
та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В:

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
листопада 2103 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання
дії державного виконавця Жовтневого
ВДВС Дніпропетровського МУЮ Атамась
Олега Володимировича щодо відкриття
виконавчого провадження та накладення
арешту на все рухоме майно ОСОБА_1
незаконними; скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження від
21.06.2013 року, винесену Жовтневим ВДВС
Дніпропетровського МУЮ про стягнення з
ОСОБА_1 штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч
п'ятсот) гривень; зобов'язання
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ зняти арешт з всього рухомого майна
ОСОБА_1, накладений постановою про
відкриття виконавчого провадження від
21.06.2013 ВП №38587764.

Постанова суду мотивована
правомірністю дій та рішень державного
виконавця, які вчиненні під час
примусового виконання постанови
Дніпропетровської митниці у справі про
порушення митних правил, відповідно до
якої до позивача застосовано стягнення
у вигляді штрафу у розмірі 8500,0грн.

Не погодившись з постановою суду,
позивач, посилаючись на порушення норм
матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову
про задоволення позову. Апеляційна
скарга обґрунтована незгодою з
висновками суду першої інстанції щодо
відповідності дій та рішень ДВС
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження». Заявник апеляційної
скарги вказує на те, що постанова
Дніпропетровської митниці не
відповідала вимогам, які
пред'являються до виконавчого
документу; виконавче провадження
відкрито з порушенням правил
територіальної підсудності; ним не
було отримано постанови про відкриття
виконавчого провадження, а державний
виконавець, розпочинаючи виконання
постанови Дніпропетровської митниці,
не пересвідчився в отриманні боржником
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження.

У судове засідання, сторони, які
належним чином повідомленні про час та
місце розгляду справи, не з'явились, у
зв'язку з чим, відповідно до ст..41 КАС
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювався.

Від позивача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з неможливістю прибуття у судове
засідання. Клопотання обґрунтоване
тим, що у зв'язку з обставинами позивач
не може з'явитися до судового
засідання, а його представник приймає
участь в іншому судовому засіданні, яке
призначено у Петриківському районному
суді Дніпропетровської області.
Вивчивши подане клопотання колегія
суддів не знаходить підстав для його
задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть

участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи. Таким чином,
неявка позивача не перешкоджає
розгляду справи, при цьому колегією
суддів врахована відсутність з боку
позивача клопотань про дослідження
нових доказів у справі, щоб
унеможливлювало розгляд справи за
наявними матеріалами справи і
відповідно було б перешкодою для
розгляду справи у відсутності
позивача. Крім цього, колегія суддів
враховує те, що клопотання не містить
жодних обґрунтувань, які б свідчили про
неможливість явки саме позивача у
судове засідання. Щодо неможливості
прибуття до суду представника
позивача, то колегія суддів зазначає,
що надання пріоритетності тим чи іншим
засіданням, участь у цих засіданнях, є
правом сторони (її представника), але
таке право, зокрема, не повинно
перешкоджати розгляду справи судом у
розумні строки.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду, в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, дослідивши матеріали
справи, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Встановлені обставини справи
свідчать про те, що на адресу
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції надійшла
постанова Дніпропетровської митниці в
справі про порушення митних правил №
0149/110000001/13 від 04.06.2013 року, відповідно до
якої громадянина ОСОБА_1 визнано винним
у вчиненні порушення митних правил,
передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу
України та накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч п'ятсот
) грн.

21.06.2013 року державним виконавцем
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження від ВП № 38587764.

Як вбачається з заявленого позову, на
доводах якого ґрунтуються і вимоги
апеляційної скарги, вказуючи на
неправомірність дій державного
виконавця щодо відкриття виконавчого
провадження і відповідно на
неправомірність постанови про
відкриття виконавчого провадження,
позивач посилався на те, що по-перше:
постанова Дніпропетровської митниці
не відповідала вимогам, які
пред'являються до виконавчого
документу, по-друге: виконавче
провадження відкрито з порушенням
правил територіальності.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
необґрунтованість таких доводів
позивача з наступних підстав.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено вимоги до
виконавчого документа. Пунктом 3
частини 1 ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що у
виконавчому документі зазначаються
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім`я (прізвище, власне ім`я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб`єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб-платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб-громадян України, а
також інші дані, якщо вони відомі суду
чи іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що постанова Дніпропетровської
митниці відповідає вимогам Закону
України «Про виконавче провадження»,
які пред'являються до виконавчого
документу. Так, постанова
Дніпропетровської митниці містить
повне найменування боржника,
(прізвище,ім'я та по батькові), дату
народження, індивідуальний
ідентифікаційний номер та серію і
номер паспорта, адреса боржника:
АДРЕСА_1.

Встановлені судом першої інстанції
обставини справи, які не
спростовуються позивачем, свідчать про
те, що вказана постанова винесена
посадовою особою Дніпропетровської
митниці у присутності позивача та його
адвоката, а її копія вручена особисто
позивачу 04.06.2013, що підтверджується
підписом останнього. При цьому, жодних
зауважень з приводу особистих даних,
зазначених в постанові (зокрема, адреси
реєстрації позивача) до митного органу
позивачем не надавалось.

Саме на підставі адреси реєстрації
боржника по АДРЕСА_1, зазначеної у
виконавчому документі, державний
виконавець Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ розпочав
виконавче провадження, та саме на цю
адресу направлено копію постанови про
відкриття виконавчого провадження від
21.06.2013 ВП №38587764, що підтверджується
зведеним реєстром вихідної
кореспонденції.

Крім цього, надаючи оцінку доводам
позивача про порушення державним
виконавцем правил територіальності,
суд першої інстанції обґрунтовано
вказав на те, що позивачем не надало
жодних доказів, які б свідчили про інше
місце його реєстрації. Не надано (не
зазначено в апеляційній скарзі) таких
доказів і суду апеляційної інстанції.
При цьому, суд першої інстанції,
вказуючи на правомірність дій
державного виконавця щодо відкриття
виконавчого провадження, правильно
вказав і на інші обставини, які
свідчать про адресу позивача. Так, в
матеріалах справи наявний договір про
надання правової допомоги від 03.09.2013 №
0309 в розділі 8 "юридичні адреси та
банківські реквізити сторін" якого,
позивач власноруч вказав свою адресу:
АДРЕСА_1

У разі зміни адреси місця проживання
позивач не був позбавлений можливості
повідомити про це державного
виконавця, більш того, що це є
обов'язком сторони виконавчого
провадження, який визначено ст..12
Закону України «Про виконавче
провадження».

Отже, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
необґрунтованість доводів позивача
щодо неправомірності дій державного
виконавця та постанови про відкриття
виконавчого провадження.

Правильними вважає колегія суддів і
висновки суду першої інстанції щодо
необґрунтованості доводів позивача
про неправомірність дій державного
виконавця по направленню постанови про
відкриття виконавчого провадження, у
зв'язку з чим позивача було позбавлено
права добровільно виконати постанову
Дніпропетровської митниці.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що державний
виконавець зобов`язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред`явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред`явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України "Про
виконавче провадження" боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Як зазначено вище, постанову про
відкриття виконавчого провадження
направлено позивачу за місцем його
проживання, яке зазначено у
виконавчому документі.

При цьому, суд першої інстанції
обґрунтовано вказав на
безпідставність доводів позивача про
те, що йому стало відомо про наявність
виконавчого провадження, відкритого
відповідачем на підставі постанови
Дніпропетровської митниці у справі
№0149/110000001/13 від 04.06.2013, лише 08.10.2013. Це
твердження спростовується наявною в
матеріалах справи заявою від 12.07.2013, на
ім'я начальника Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ про долучення
до матеріалів справи ухвали про
відкриття провадження та зупинення
виконавчого провадження, написаної
власноручно ОСОБА_1 (а.с.43).

Підпунктом 4.1.1. п.4.1. Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої Наказом Мін'юсту України
від 15.12.1999 №74/5 встановлено, що у разі,
якщо копія постанови про відкриття
виконавчого провадження одержана
боржником несвоєчасно, внаслідок чого
боржник був позбавлений можливості
добровільно виконати рішення у
встановлений державним виконавцем
строк, за письмовою заявою боржника при
підтвердженні факту несвоєчасного
одержання вказаної постанови
державний виконавець відкладає
провадження виконавчих дій у порядку,
установленому статтею 32 Закону та
поновлює боржнику строк для
добровільного виконання рішення.

З цих підстав, суд першої інстанції
правильно вказав на те, що позивач не
був позбавлений можливості звернутися
з відповідною заявою до ДВС, але цього
ним зроблено не було.

Встановивши обставини справи, які
свідчать про правомірність дій
державного виконавця щодо відкриття
виконавчого провадження, направлення
постанови про відкриття виконавчого
провадження на адресу боржника, суд
першої інстанції обґрунтовано вказав і
на правомірність рішень державного
виконавця щодо арешту майна боржника,
оскільки такі рішення відповідають
повноваженням державного виконавця,
які передбачені ст.ст.32, 57 Закону
України «Про виконавче провадження» та
які направлені на реальне виконання
рішення про стягнення грошових коштів
з боржника.

Вказані висновки суду першої інстанції
доводами апеляційної скарги не
спростовуються. В апеляційній скарзі
позивач фактично викладає доводи,
якими обґрунтовувався заявлений позов,
натомість, вказаним доводам, як
зазначено вище, судом першої інстанції
надано належну правову оцінку.

З огляду на викладені обставини,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про те, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим
підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного,
керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року у справі № 804/13876/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому ст..212
КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 02.04.2014
р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк