Справа № 805/3940/14
Суддя: Бойко М.І.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 р.
Справа № 805/3940/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Бойко М.І.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Прокурора Жовтневого району м.
Маріуполя в інтересах держави в особі
Жовтневої об'єднаної податкової
інспекції м. Маріуполя Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі
сплати єдиного внеску у сумі 11851,75 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Жовтневого району м.
Маріуполя в інтересах держави в особі
Жовтневої об'єднаної податкової
інспекції м. Маріуполя Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області (далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач)
про стягнення заборгованості зі сплати
єдиного внеску у сумі 11851,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за результатами перевірки
встановлено, що в порушення вимог ч.8
ст.9 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» відповідач має
заборгованість перед бюджетом зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 11851,75 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився. Через канцелярію
суду надав клопотання у якому позовні
вимоги підтримав та просив розглянути
адміністративну справу за його
відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, належним чином
повідомлявся про дату, час та місце
судового засідання. Від відповідача
повернувся конверт з відміткою пошти
за закінченням терміну зберігання.

Суд прийшов до висновку про розгляд
справи за відсутності представника
позивача та відповідача, на підставі
доказів, наявних в матеріалах справи.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд прийшов до висновку про визнання
позову обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.121 Конституції
України, на прокуратуру України
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

Статтями 20, 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» встановлено право
прокурора звертатися до суду в
передбачених законом випадках, а також
вказано на те, що представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва у суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави.

Дослідивши матеріали справи судом
встановлено, що відповідача - ОСОБА_1
зареєстровано як фізичну особу -
підприємця виконавчим комітетом
Маріупольської міської ради 27.04.1999
року, та 30.04.1999 року зв'язний на облік у
Жовтневій ОДПІ ГУ Міндоходів у
Донецькій області за № 99/10281.

Позивач - Жовтнева об'єднана податкова
інспекція м. Маріуполя Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області у розумінні п.41.1 ст.41
Податкового кодексу України є
контролюючим органом органів доходів і
зборів.

Контролюючим органом органів доходів і
зборів - є центральний орган виконавчої
влади, що забезпечує формування єдиної
державної податкової, державної митної
політики в частині адміністрування
податків і зборів, митних платежів та
реалізує державну податкову, державну
митну політику, забезпечує формування
та реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

Тобто, позивач у справі - орган владних
повноважень, який виконує владні
управлінські функції, надані йому
чинним законодавством, відносно
платників єдиного внеску на на
загальнообовязкове державне соціальне
страхування.

Відповідно до зворотного боку
облікової картки платки податків
станом на 31.01.2014 року за відповідачем
обліковується заборгованість зі
сплати зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 11851,75 грн.

На виконання вимог ч.4 ст.25 Закону
України «Про збір та обік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» з метою
погашення заборгованості Шахтарською
об'єднаною державною податковою
інспекцію Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
відповідачу були надіслані вимога про
сплату боргу (недоїмки) № 417-25 від 31.01.2014
року, яка була отримана відповідачем
21.02.2014 року, що підтверджується
поштовим повідомленням.

Статтею 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про збір та обік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 10 зазначеної норми Закону
визначено, що страхувальники -
роботодавці та інші особи, які
відповідно до цього Закону зобов'язані
сплачувати єдиний внесок.

Згідно абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про збір та обік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є роботодавці -
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Між тим, п.4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є: фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Тобто, відповідач, в розумінні
зазначених норм Закону, є
страхувальником та на нього покладений
обов'язок нараховувати та сплачувати
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону
України «Про збір та обік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлено,
що платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; подавати звітність до
територіального органу Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону
України «Про збір та обік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» на платника
єдиного внеску покладений обов'язок
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Статтею 9 Закону України «Про збір та
обік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначені
порядок обчислення і сплати єдиного
внеску, зокрема, сплата єдиного внеску
здійснюється у національній валюті
шляхом внесення відповідних сум
єдиного внеску на рахунки органів
доходів і зборів, відкриті в
центральному органі виконавчої влади,
що реалізує державну політику у
сфері казначейського обслуговування
бюджетних коштів для його зарахування,
крім єдиного внеску, який сплачується
в іноземній валюті розташованими за
межами України підприємствами,
установами, організаціями (у тому числі
міжнародними) за працюючих у них
громадян України та громадянами
України, які працюють або постійно
проживають за межами України,
відповідно до договорів про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника.

Як встановлено судом сума єдиного
внеску у встановлений строк
відповідачем до позивача не
перерахована.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» регіональним
інспекціям Міністерства доходів і
зборів України за погодженням з
центральним органом виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Частиною 3 ст. 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» суми недоїмки
стягуються з нарахуванням пені та
застосуванням штрафів.

Таким чином, відповідач має
відшкодовувати позивачу
заборгованості зі сплати єдиного
внеску у сумі 11851,75 грн.

Оскільки в результаті несплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування відповідач має
заборгованість у розмірі 11851,75 грн., суд
приходить до висновку, що з відповідача
на користь Жовтневої об'єднаної
податкової інспекції м. Маріуполя
Головного управління Міндоходів у
Донецькій необхідно стягнути
зазначену суму.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», ст. 2, ст. 11, ст.
17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 122 - 154, ст. 159,
ст. 160, ст. 161, ст. 162, ст. 163, ст. 167, ст. 185, ст.
186, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т
А Н О В И В:

Адміністративний позов Прокурора
Жовтневого району м. Маріуполя в
інтересах держави в особі Жовтневої
об'єднаної податкової інспекції м.
Маріуполя Головного управління
Міндоходів у Донецькій області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості зі сплати
єдиного внеску у сумі 11851,75 грн., -
задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 на користь Жовтневої об'єднаної
податкової інспекції м. Маріуполя
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області заборгованість зі
сплати єдиного внеску у розмірі 11851
(одинадцять тисяч вісімсот п'ятдесят
одна) грн. 75 коп.

У разі подання апеляційної скарги,
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постановою
за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її отримання.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною 4 статті 167 цього Кодексу, було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Бойко М.І.