Справа № 810/693/13-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/693/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Василенко
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Безименної
Н.В.,

при секретарі:
Кріль В.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Бородянському районі Київської
області Державної податкової служби на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 04.04.2013 у
справі за адміністративним позовом
Приватного підприємства «Тріумф 2» до
Державної податкової інспекції у
Бородянському районі Київської
області Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

ПП «Тріумф 2» звернулось до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до ДПІ у Бородянському районі
Київської області ДПС про визнання
протиправними дій та скасування
податкових повідомлень-рішень №
та № від 03.01.2013.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 04.04.2013
вищевказаний адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржувана постанова
суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202
КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено,
що відповідно до акту перевірки №
539/22-33283793 від 19.12.2012 ПП «Тріумф 2»
зареєстровано юридичною особою 09.02.2005
Бородянською районною державною
адміністрацією Київської області.
Взято на податковий облік ДПІ у
Бородянському районі Київської
області ДПС 18.02.2005 за № 13597099, станом на
дату написання акту перебуває на
обліку в ДПІ у Бородянському районі
Київської області ДПС.

Видами діяльності товариства є:
будівництво будівель, інші види
оптової торгівлі, діяльність
автомобільного вантажного транспорту,
транспортне оброблення вантажів.

На підставі наказу № 286 від 10.12.2012
виданого ДПІ у Бородянському районі
Київської області ДПС, відповідно до
п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 та
п.79.1 ст.79 ПК України проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку ПП «Тріумф 2», щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків та ТОВ «Компанія «Вейліс» їх
реальності та повноти відображення в
обліку за період з 01.05.2010 по 30.10.2010.

За результатами перевірки 19.12.2012
складено акт перевірки № 539/22-33283793, в
якому зазначено, що зміст порушень
законодавства полягає у тому, що
правочини між позивачем і вказаними
вище контрагентом з придбання товарів,
робіт, послуг не направленні на реальне
настання правових наслідків, є
нікчемними, оскільки вони спрямовані
на порушення конституційних прав і
свобод людини і громадянина, у зв'язку з
чим такі правочини не створюють
правових наслідків, а тому всі
бухгалтерські та податкові документи
щодо придбання товарів, робіт, послуг є
недійсними.

Такий висновок було зроблено
відповідачем посилаючись на Акт
перевірки ДПІ у Вишгородському районі
Київської області ДПС «Про результати
позапланової документальної виїзної
перевірки ТОВ «Компанія «Вайліс» з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства за період з 22.05.2009
року по 31.12.2011 від 13.02.2012 №281/23-1/36445186, в
якому зазначено, що первинні та інші
документи ТОВ «Компанія «Вайліс»,
відсутні за адресою вказаною в
реєстраційних документах, а саме-07300,м.
Вишгород, вул. Ватутіна, д.69 не
знаходиться. Також від ВПМ ДПІ у
Вишгородському районі Київської
області отримано копії матеріалів
постанови від 23.01.2012 про призначення
перевірки з питань складання акту
нікчемності правочину ТОВ «Компанія
«Вайліс». В постанові зазначено, що в
провадженні СВ ПМ ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва
знаходиться кримінальна справа №80-0263,
за фактом фіктивного підприємства
невстановленими особами шляхом
створення суб'єктів підприємницької
діяльності (юридичних осіб), в т.ч. ТОВ
«Компанія «Вайліс» з прикриття
незаконної діяльності, що вчинено
повторно та заподіяло велику
матеріальну шкоду державі, за ознаками
складу злочину, передбаченого ч.2 ст.205
КК України.

За наслідками складеного акту
перевірки відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення форми
«Р» від 03.01.2013 № та № .

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, виходив з того, що по
справі встановлено реальне здійснення
господарських операцій та їх зв'язок з
господарською діяльністю позивача,
наявність належним чином оформлених
первинних документів, а також
здійснення позивачем у повному обсязі
оплати за товар згідно з вказаним
договором, в зв'язку з чим прийшов до
висновку про протиправність спірних
податкових повідомлень-рішень та
скасував їх.

Проте, колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.32 ст. 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» господарська діяльність -
будь-яка діяльність особи, направлена
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі, коли безпосередня
участь такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою.

Відтак, обов'язковими ознаками
господарської діяльності у розумінні
вищенаведених норм є: здійснення її
суб'єктами господарювання у сфері
суспільного виробництва;
спрямованість на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг; результати
зазначеної діяльності (продукція,
роботи чи послуги), які мають вартісний
характер і цінове вираження.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (чинного на момент
виникнення спірних правовідносин)
валові витрати виробництва та обігу -
сума будь-яких витрат платника
податків у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

До складу валових витрат включаються,
зокрема, суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті (п. 5.2.1 п.5.2
ст.5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Згідно з п.п.5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (чинного на момент
виникнення спірних правовідносин)
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду. Якщо у подальшому
такі товари (послуги) починають
використовуватися в операціях, які не є
об'єктом оподаткування згідно зі
статтею 3 цього Закону або звільняються
від оподаткування згідно зі статтею 5
цього Закону, чи основні фонди
переводяться до складу невиробничих
фондів, то з метою оподаткування такі
товари (послуги), основні фонди
вважаються проданими за їх звичайною
ціною у податковому періоді, на який
припадає початок такого використання
або переведення, але не нижче ціни їх
придбання (виготовлення, будівництва,
спорудження).

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 ст. 7 Закону №
168/97-ВР передбачено, що датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Згідно з п.п.7.4.5 п.7.5 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З наведеного вбачається, що умовою для
виникнення у платника податку права на
формування податкового кредиту є
придбання платником податків товарів
(послуг) для використання їх в своїй
господарській діяльності. Підставою
для виникнення такого права є
податкова накладна, виписана
контрагентом платника податків, який
зареєстрований як платник податку на
додану вартість.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Колегія суддів зазначає, що із
системного аналізу положень цих норм
законодавства України вбачається, що
податковий кредит є правом платника
податку щодо зменшення податкових
зобов'язань звітного періоду, яке
виникає виключно за наявності
податкових накладних. Закон забороняє
включення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених у
складі ціни придбання товарів (робіт,
послу), якщо ці суми не підтверджені
податковими накладними, та передбачає
відповідальність платника податків за
порушення цих вимог у вигляді
фінансових санкцій.

Отже, виникнення права платника
податку на податковий кредит є
наслідком фактичного проведення
господарської операції, яка є об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість, за наявності первинних
документів.

Разом з тим, в інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
№ 742/11/13-11 від 02.06.2011 зазначено, що судам
належить звертати особливу увагу на
дослідження обставин реальності
здійснення господарських операцій
платника податку, на підставі яких
таким платником були сформовані дані
податкового обліку. При цьому приймати
на підтвердження даних податкового
обліку можна лише достовірні первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати рух активів у процесі
здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи
згідно умов договору № 11/12-1 від 01.12.2009
укладеного між ПП «Тріумф 2» (Замовник)
в особі директора Ковальчука І.В. та ТОВ
«Компанія «Вайліс» (Виконавець) в особі
директора Павлуніна В.В., предмет
договору - Замовник доручає, а
Виконавець зобов'язується щомісячно
виконувати роботи по підтриманню
території в належному стані: вирубці та
вивезенню дерев і кущів, снігу,
прибирання та вивезення будівельного
та іншого сміття на території об'єкту,
що належить Замовнику та знаходиться
за адресою: Київська обл., смт.
Немішаєве, вул. Біохімічна, 1. Замовник
зобов'язується прийняти виконані
роботи та провести вчасну сплату
винагороди, згідно виставленого
рахунку-фактури Виконавцю.

На підтвердження здійснення
господарських операцій між позивачем і
зазначеним контрагентом, ПП «Тріумф 2»
до суду апеляційної інстанції надано
наступні документи: договір № 11/12-1 від
01.12.2009, акти прийому-передачі виконаних
робіт від 29.12.2009, від 28.07.2010, від 25.10.2010 та
платіжні доручення від 25.12.2009, від
29.07.2010.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу на те, що позивачем ані під час
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки, ані
до суду першої інстанції не було надано
жодних інших доказів, які б
підтверджували здійснення
господарський операції між ПП «Тріумф
2» та контрагентом (відсутні в додатках
до позовної заяви, не подавалися суду
першої інстанції при розгляді по суті).

Однак при ухваленні рішення у справі
суд першої інстанції посилається на
такі документи вважаючи господарську
операцію належним чином оформленою та
документально підтвердженою.

При розгляді апеляційної скарги
позивачем надано суду завірені копію
договору № 11/12-1 від 01.12.2009 з ТОВ
«Компанія «Вайлі», актів
прийому-передачі виконаних робіт № 12-1
від 29.12.2009, № 280704 від 28.07.2010 та № 251002 від
25.10.2010, платіжних доручень № 149 від
25.12.2009, № 90 від 29.07.2010 та № 21 від 25.10.2010.

Так згідно умов договору № 11/12-1: (п.п. 1.1.
п. 1) - Замовник доручає, а Виконавче
зобов'язується щомісячно виконувати
роботи по підтриманню території в
належному стані; (п.п. 3.1 п. 3) - сторони
прийшли згоди призначити суму сплати
за виконані роботи …… кожного місяця
окремо за домовленістю згідно
виставленого Виконавцем
рахунку-фактури; (п.п. 3.2 п. 3) збільшення
винагороди може мати місце за причини
зростання обсягів робіт…, зростання
ринкових тарифів…..; (п.п. 3.3 п. 3)
розрахунок за виконану роботу
здійснюється Замовником … протягом
трьох банківських днів з моменту
отримання рахунку-фактури.

Акти виконаних робіт складені за
роботи, що прийняті Замовником за
грудень 2009, липень та жовтень 2010
відповідно. В актах зазначена вартість,
однак не наведено жодних розшифрувань
чи конкретизації робіт, що виконані,
обсягів, вартісних показників по
пунктах, та т.і.

Платіжні доручення містять в
призначеннях платежу посилання на
рахунки-фактури, однак данні документи
ані до перевірки податкового органу,
ані суду взагалі не надані.

Аналізуючи надані письмові докази,
колегія суддів доходить висновку, що
вони за змістом і формою не
відповідають загальним засадам
бухгалтерського обліку, не розкривають
та не фіксують факт господарської
операції між позивачем та його
контрагентом, містять певні
суперечності між собою, як то договір
та акти виконаних робіт.

За даних умов, суд апеляційної
інстанції встановив, що матеріалами
справи не підтверджено реальності
виконання господарських операцій між
ПП «Тріумф 2» і ТОВ «Компанія «Вейліс» у
період з 01.05.2010 по 30.10.2010, а первинну
документацію, надану позивачем на
підтвердження факту виконання
господарських операцій за правочинами
із вказаними контрагентами, не можна
вважати достатньою у розумінні
податкового законодавства, оскільки
зазначені документи не посвідчують
реальність здійснення господарських
операцій між ПП «Тріумф 2» і ТОВ
«Компанія «Вейліс», а отже є формально
складеними.

Разом з тим, апелянт, який є суб'єктом
владних повноважень, діючи у
відповідності до положень частини 2
статті 71 КАС України, довів
правомірність винесених ним
податкових повідомлень-рішень від №
, № від 03.01.2013.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що в даному випадку відсутні
правові підстави для визнання
протиправними та скасування
оспорюваних податкових
повідомлень-рішень і приходить до
висновку про те, що судом першої
інстанції при винесенні оскаржуваного
рішення було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи та порушено норми матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи та є підставою для
скасування судового рішення.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції невірно надана правова
оцінка обставинам справи, а тому
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Бородянському
районі Київської області Державної
податкової служби - задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 04.04.2013 -
скасувати та постановити нову, якою у
задоволенні позову Приватного
підприємства «Тріумф 2» до Державної
податкової інспекції у Бородянському
районі Київської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 01.04.2014.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя

Кучма А.Ю.

Судді:

Аліменко В.О.

Безименна Н.В.