Справа № 496/1524/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року м. Київ
К/800/61535/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року у справі № 496/1524/13-а за позовом
ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області,
третя особа ОСОБА_2 про скасування
рішення, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2013р. ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області,
третя особа ОСОБА_2, в якому просила
визнати незаконним та скасувати
рішення Нерубаської сільської ради
Біляївського району Одеської області
№ 571/25-ХХІV від 22.03.2005р. в частині
передачі у власність ОСОБА_2 земельної
ділянки АДРЕСА_1, наданої для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, згідно якого
останньому донарізано 0,04 га.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки
для будівництва і обслуговування
житлового будинку господарських
будівель і споруд (присадибної ділянки)
площею 0,0809 га, що розташована за
адресою: АДРЕСА_2. наданої відповідно до
рішення Нерубайської сільської ради
№907-V від 26.12.2008р. Право власності ОСОБА_1
на зазначену земельну ділянку
оскаржувалося в Одеському окружному
адміністративному суді ОСОБА_2, на
підставі рішення Нерубайської
сільської ради №571/25-ХХІV від 22.03.2005р.,
яким ОСОБА_2 виділена земельна ділянка
для будівництва і обслуговування
житлового будинку господарських
будівель і споруд, яку ОСОБА_2 вважає
тотожною з належною позивачці
земельною ділянкою.

Постановою Біляївського районного
суду Одеської області від 22 липня 2013
року позовні вимоги задоволені.
Визнане незаконним та скасоване
рішення Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
№571/25 - ХХІV від 22.03.2005р., в частині
передачі у власність земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, ОСОБА_2 за адресою:
АДРЕСА_1 згідно якого ОСОБА_2 було
"донарізано" 0,04 га.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року скасоване рішення суду першої
інстанції, позов залишений без
розгляду з підстав пропуску строку
звернення до суду.

Не погоджуючись з ухваленим по справі
рішенням апеляційного суду ОСОБА_1
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування апеляційним судом норм
процесуального права колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що відсутні підстави для
скасування судового рішення, а
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено, що
ОСОБА_1 25 березня 2013р. звернулася до
суду з позовом про визнання незаконним
та скасування в частині рішення
Нерубаської сільської ради
Біляївського району Одеської області
№ 571/25-ХХІV від 22.03.2005р, тобто з пропуском
строку встановленого для звернення до
суду.

В обґрунтування поважності причин
пропуску строку на звернення до суду
посилалася на те, що про спірне рішення
за №571/25-ХХІV від 22 березня 2005р. їй стало
відомо лише у жовтні 2012р.

Разом з тим, з письмових заперечень
ОСОБА_1 поданих нею до Одеського
окружного адміністративного суду 14
квітня 2011р. проти позову Біляївського
міжрайонного прокурора Одеської
області в інтересах ОСОБА_2 у справі
№2а/1570/2087/2011 вбачається, що ОСОБА_1 було
відомо про існування спірного рішення
№571/25-ХХІV від 22 березня 2005 року ще у
квітні 2011 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
Нерубаською сільською радою
Біляївського району Одеської області
порушенні вимоги діючого
законодавства при прийнятті 22.03.2005р.
рішення № 571/25-ХХІV, в частині
донарізання 0,04 га ОСОБА_2 земельної
ділянки за АДРЕСА_1.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та залишаючи позовні вимоги
без розгляду апеляційний суд виходив з
того, що позивачем пропущений строк
звернення до суду без поважних на те
підстав.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Згідно ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Згідно вхідного штампу суду першої
інстанції на позовній заяві ОСОБА_1
звернулася до суду 25 березня 2013р., тобто
з пропуском строку встановленого ст.ст.
99, 100 Кодексу адміністративного
судочинства України.

В обґрунтування поважності причин
пропуску строку на звернення до суду
ОСОБА_1 посилалася на те, що про спірне
рішення за №571/25-ХХІV від 22 березня 2005
року їй стало відомо лише у жовтні 2012
року.

Апеляційним судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
з письмових заперечень ОСОБА_1 поданих
нею до Одеського окружного
адміністративного суду 14 квітня 2011р.
проти позову Біляївського
міжрайонного прокурора Одеської
області в інтересах ОСОБА_2 у справі
№2а/1570/2087/2011 вбачається, що ОСОБА_1 було
відомо про існування спірного рішення
№571/25-ХХІV від 22 березня 2005 року ще у
квітні 2011 року.

Разом з тим, матеріали справи не
містять інших підстав обґрунтування
поважності причин пропуску ОСОБА_1
строку на звернення до суду.

Таким чином, зазначені позивачем
підстави поновлення процесуального
строку спростовані матеріалами справи
та не можуть бути визнані поважними.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов до вірного висновку
про скасування рішення суду першої
інстанції та залишення позовної заяви
без розгляду з підстав пропуску строку
звернення до суду.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом
апеляційної інстанції винесене
законне і обґрунтоване рішення,
постановлене з дотриманням норм
процесуального права і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

(підписи)

З оригіналом згідно

помічник судді
М.В. Дрибас