Справа № 875/6/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року м. Київ
справа № 875/6/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа
Е.Ю.,суддів:Веденяпіна О.А., Юрченко В.П.,

секретар судового засідання Щавінська
С.В.,

за участю: позивача ОСОБА_4,

представника позивача ОСОБА_5,

представників відповідача Бартка Ю.Ю.,
Рахнянського Б.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4 та
Центральної виборчої комісії на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Центральної виборчої комісії про
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії та відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

04 квітня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
Київського апеляційного
адміністративного суду із позовом до
Центральної виборчої комісії (далі -
ЦВК), у якому просив:

- визнати: факт його відповідності
вимогам, що встановлені частинами
другою і третьою статті 103 Конституції
України для Президента України і
відповідно для кандидата на пост
Президента України на позачергових
виборах 25.05.2014; факт його дискримінації
за ознакою майнового стану в частині
вимоги щодо сплати грошової застави в
розмірі 2,5 млн. грн. та подання
документа на підтвердження такої
сплати для реєстрації кандидатом на
пост Президента України на
позачергових виборах 25.05.2014; факт
правомірності сплати ним виборчої
(грошової) застави в розмірі 173 грн. 57
коп. в якості грошової застави при
реєстрації його особи кандидатом на
пост Президента України на
позачергових виборах 25.05.2014; факт того,
що сплата ним виборчої (грошової)
застави в розмірі 173,57 грн., - відповідає
рівню життя в Україні, його фінансовому
стану і його серйозному й
відповідальному ставленню до
виборчого процесу та вимогам
законодавства України; факт його
серйозного й відповідального
ставлення до виборчого процесу;

- визнати неправомірним наступне:
бездіяльність ЦВК щодо не усунення
фактів його дискримінації за ознакою
майнового стану при реєстрації його
особи кандидатом на пост Президента
України на позачергових виборах 25.05.2014;
бездіяльність ЦВК внаслідок
незабезпечення його конституційних
виборчих прав шляхом перерахування
(зарахування) в рахунок суми коштів,
якої особисто йому не вистачало для
сплати грошової застави, коштів у
розмірі 2499826 грн. 43 коп. на спеціальний
рахунок ЦВК для сплати грошової
застави, для реєстрації його особи
кандидатом на пост Президента України
на позачергових виборах 25.05.2014; рішення
щодо невідповідності вимогам закону
декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру,
яку ним було подано до ЦВК і копія якої
додається до позовної заяви;

- зобов'язати ЦВК: усунути факт його
дискримінації за ознакою майнового
стану при реєстрації його особи
кандидатом на пост Президента України
на позачергових виборах 25.05.2014,
забезпечити його конституційні
виборчі права шляхом перерахування
(зарахування) в рахунок суми коштів,
якої особисто йому не вистачало для
сплати грошової застави, коштів у
розмірі 2499826 грн. 43 коп. на спеціальний
рахунок ЦВК для сплати грошової
застави, для реєстрації його особи
кандидатом на пост Президента України
на позачергових виборах 25.05.2014
(отримувач: ЦВК, код отримувача (ЄДРПОУ):
21661450, рахунок отримувача: 0016, банк
отримувача: Державна казначейська
служба України, код банку отримувача
(МФО): 820172; призначення платежу: грошова
застава кандидата на пост Президента
України ОСОБА_4);

- визнати: протиправною і скасувати
Постанову ЦВК від 01.04.2014 року № 165 «Про
відмову ОСОБА_4 у реєстрації на пост
Президента України»; факт того, що
ОСОБА_4 (зареєстроване місце
проживання: 83121, АДРЕСА_1., ІПН: НОМЕР_1)
відповідає вимогам законодавства
України і має право бути
зареєстрованим кандидатом на пост
Президента України на позачергових
виборах 25.05.2014;

зобов'язати ЦВК: зареєструвати ОСОБА_4
(зареєстроване місце проживання: 83121,
АДРЕСА_1., ІПН: НОМЕР_1) кандидатом на
пост Президента України на
позачергових виборах 25.05.2014;

стягнути з ЦВК на користь ОСОБА_4 судові
витрати; стягнути з ЦВК на користь
позивача моральну шкоду у розмірі 2,5
млн. грн.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 квітня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
частково: постанову ЦВК від 01 квітня 2014
року № 165 в частині мотивації та
висновку, що поданий ОСОБА_4 документ не
є декларацією про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру кандидата на пост Президента
України в розумінні пункту 5 частини
першої статті 51 та частини першої
статті 50 Закону визнано протиправною
та скасовано, в решті постанову ЦВК від
01 квітня 2014 року № 165 залишено без змін,
в задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції позивач та відповідач
звернулись до суду з апеляційними
скаргами. Позивач в апеляційній скарзі
просить постанову суду першої
інстанції скасувати в частині відмови
в задоволенні позовних вимог і
ухвалити нове рішення в цій частині,
яким задовольнити його позовні вимоги.
Посилається на порушення норм
матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин справи. Апелянт
вважає, що подані ним до ЦВК документи
відповідають встановленій формі та
належно оформлені, а тому його
протиправно не зареєстрували
кандидатом на пост Президента України.
Крім того вказує, що відповідач,
всупереч Конституції України та
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, незаконно
обмежив його за ознакою майнового
стану, оскільки він не може оплатити
заставу розміром 2500000 грн., але
відповідно до Конституції України має
право бути обраним та зазначив, що
подав до ЦВК належним чином оформлену
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
2013 рік.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить постанову суду першої
інстанції скасувати в частині
задоволення позовних вимог, прийняти в
цій частині нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову
повністю. Посилається на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи,
висновок зазначеного суду не
відповідає обставинам справи, крім
того, допущено порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи в частині часткового
задоволення адміністративного позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
рішення суду першої інстанції, не
відповідає нормі статті 159 Кодексу
адміністративного суду України (далі -
КАС України), щодо прийняття законного
та обґрунтованого рішення. В
обґрунтування своїх вимог зазначила,
що позивачем, всупереч вимогам закону,
надано до ЦВК декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за 2013 рік тільки
в електронному та друкованому вигляді,
в той час як необхідно подавати таку
декларацію, заповнену власноручно, а не
у друкованому вигляді.

В запереченнях, що надійшли на адресу
суду від позивача, він вважає
обґрунтованим рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог та просить залишити
його в силі в цій частині.

У судовому засіданні позивач,
представник ЦВК свої апеляційні скарги
підтримали та просили задовольнити їх
з підстав, наведених в них, при цьому
заперечили проти задоволення
апеляційної скарги іншої сторони у
справі.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 195 КАС України,
суд дійшов наступних висновків.

Постановою Верховної Ради України «Про
самоусунення Президента України від
виконання конституційних повноважень
та призначення позачергових виборів
Президента України» від 22 лютого 2014
року № 757-VII призначено позачергові
вибори Президента України на 25 травня
2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 29
березня 2014 року ОСОБА_4 подав до ЦВК
пакет документів для проведення
реєстрації його кандидатом на пост
Президента України, серед яких: заява
про реєстрацію кандидатом на пост
Президента України; анкета кандидата
на пост Президента України,
автобіографія кандидата на пост
Президента України; передвиборна
програма кандидата на пост Президента
України; документ про внесення
грошової застави на суму 173 грн. 51 коп.,
декларація про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
2013 рік; 4 фото розміром 4х6 та 2 фото
розміром 9х13 см., ксерокопія паспорта
громадянина України.

Постановою ЦВК від 01 квітня 2014 року № 165
«Про відмову ОСОБА_4 у реєстрації
кандидатом на пост Президента України»
йому відмовлено у реєстрації
кандидатом на пост Президента України
з підстав, що до заяви ОСОБА_4 про
самовисування кандидатом на пост
Президента України не додано документа
про внесення ним у безготівковому
порядку на спеціальний рахунок ЦВК
грошової застави у розмірі 2500000 грн.
відповідно до частини першої статті 49
Закону України «Про вибори Президента
України» № 474-XIV від 05 березня 1999 року
(далі - Закон № 474-XIV), чим порушено норми
частини третьої статті 48, пункту 4
частини першої статті 51 Закону № 474-XIV
та подана позивачем разом з іншими
документами для реєстрації його
кандидатом на пост Президента України
декларація про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру, в
порушення норм частини першої статті 50,
пункту 5 частини першої статті 51 Закону
№ 474-XIV, не відповідає формі,
встановленій Законом України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», оскільки не заповнена ним
власноручно.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем, відповідно до статті 71
КАС України, не доведено, що позивач
надав декларацію лише в друкованому
вигляді, а не написану власноручно.

Суд апеляційної інстанції з таким
висновком суду погодитись не може з
наступних підстав.

Відповідно до пункту 5 частини першої
статті 51 Закону № 474-XIV Центральна
виборча комісія реєструє кандидата на
пост Президента України за умови
отримання таких документів, зокрема,
декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру
відповідно до статті 50 цього Закону.

Згідно з частиною першою статі 50 Закону
№ 474-XIV декларація про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру за рік, що передує року
початку виборчого процесу, подається
кандидатом на пост Президента України
(на паперових носіях та в електронному
вигляді) за формою, встановленою
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції».

Пунктом 2 примітки до декларації про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру, встановленої
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції»
декларант заповнює декларацію
власноручно чорнильною або кульковою
ручкою синього або чорного кольору
таким чином, що забезпечує вільне
читання внесених відомостей.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач 29 березня 2014 року подав до ЦВК
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
2013 року, що підтверджується відтиском
штампу ЦВК, в друкованому вигляді (а.с.
61-70). Вказана декларація датована 29
березня 2014 року.

При цьому, позивач не надав суду
доказів, які б могли підтвердити ту
обставину, що він 29 березня 2014 року
надав ЦВК декларацію про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру, заповнену власноручно.

Незважаючи на частину другу статті 71
КАС України щодо обов'язку суб'єкта
владних повноважень доказувати
правомірність свого рішення, дії чи
бездіяльності, відповідно до частини
першої статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, встановлення судом
першої інстанції тієї обставини, що
позивач надав ЦВК декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру, заповнену
власноручно, не відповідає обставинам
справи.

При цьому, суд не приймає до уваги
доводи позивача про те, що він подав
вказану декларацію, датовану 13 березня
2014 року, з дотриманням вимог закону,
тобто заповнену власноручно з огляду
на те, що ЦВК на підставі розгляду
комплекту документів, поданих
позивачем 26 березня 2014 року, в тому
числі і вказаної декларації від 13
березня 2014 року, постановою № 106 від 28
березня 2014 року відмовила йому в
реєстрації кандидатом на пост
Президента України.

Крім того, суд не приймає до уваги
доводи позивача про те, що довідка від 29
березня 2014 року про прийняття від
позивача документів підтверджує
подання ним власноручно заповненої
декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
2013 рік з огляду на те, що відповідно до
частини третьої статті 51 Закону № 474-XIV
така довідка свідчить лише про факт
отримання ЦВК переліку документів,
необхідних для реєстрації кандидата на
пост Президента України. Водночас,
оскільки відповідно до частини
дев'ятої статті 51 Закону № 474-XIV
Центральна виборча комісія приймає
рішення про реєстрацію кандидата на
пост Президента України або відмову у
реєстрації кандидата на пост
Президента України протягом п'яти днів
з дня прийняття документів,
передбачених цією статтею, вказана
довідка не свідчить про те, що
документи, подані кандидатом до ЦВК,
відповідають вимогам закону.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
визнання протиправною та скасування
постанови ЦВК від 01 квітня 2014 року № 165
в частині мотивації та висновку, що
поданий ОСОБА_4 документ не є
декларацією про майно, доходи, витрати
і зобов'язання фінансового характеру
кандидата на пост Президента України в
розумінні пункту 5 частини першої
статті 51 та частини першої статті 50
Закону № 474-XIV.

Щодо частини постанови суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції погоджується з таким
висновком з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 51 Закону № 474-XIV Центральна
виборча комісія реєструє кандидата на
пост Президента України за умови
отримання таких документів, зокрема,
документа про внесення грошової
застави відповідно до статті 49 цього
Закону.

Згідно з частиною першою статті 49
Закону № 474-XIV грошова застава
вноситься партією, яка висунула
кандидата на пост Президента України,
або кандидатом на пост Президента
України у безготівковому порядку на
спеціальний рахунок Центральної
виборчої комісії (після початку
виборчого процесу та до подання
документів Центральній виборчій
комісії для реєстрації) у розмірі два
мільйони п'ятсот тисяч грн..

Пунктом 3 частини першої статті 52
Закону № 474-XIV визначено, що Центральна
виборча комісія відмовляє у реєстрації
кандидата на пост Президента України у
разі відсутності документів,
зазначених у статтях 48 або 51 цього
Закону.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, і апелянт підтвердив ці
висновки, що ним не сплачено грошову
заставу в розмірі 2500000 грн. відповідно
до статті 49 цього Закону.

Суд зазначає, що вказана обставина є
самостійною підставою для відмови в
реєстрації кандидатом в Президента
України.

Крім того, як вірно зазначено судом
першої інстанції, Конституційним Судом
України в рішенні від 30 січня 2002 року №
2-рп/2002 року зроблені висновки про те, що
грошову (виборчу) заставу не можна
розглядати як обмеження пасивного
виборчого права громадян за ознакою
майнового стану. Водночас встановлення
грошової (виборчої) застави не порушує
конституційного принципу рівності
громадян перед законом та рівності їх
конституційних прав і свобод, а також
принципу рівності політичних партій
перед законом.

За таких обставин, ЦВК, приймаючи
оскаржувану постанову дійшла
обґрунтованого висновку, що позивачем
подано пакет документів для проведення
реєстрації його кандидатом на пост
Президента України з порушенням норм
статей 48-52 Закону № 474-XIV.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що постанова ЦВК від 01 квітня 2014
року № 165 відповідає вимогам закону.

Щодо іншої частини позовних вимог, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про відмову в їх задоволенні з
огляду на їх необґрунтованість,
безпідставність та похідний характер
від основної вимоги про визнання
протиправною та скасування постанови
ЦВК від 01 квітня 2014 року № 165.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі
позивача, зазначеного висновку суду не
спростовують та не дають підстав
вважати рішення таким, що ухвалено з
порушенням норм матеріального і
процесуального права в цій частині.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про часткове
задоволення позовних вимог, в зв'язку з
чим постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Згідно із пунктом другим частини
першої статті 202 КАС України підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є, зокрема,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими.

З урахуванням наведеного та
керуючись статтями 172-179, 195, 196, 198, 202, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 квітня 2014
року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Центральної
виборчої комісії на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 квітня 2014
року задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 квітня 2014
року скасувати, прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
ОСОБА_4 до Центральної виборчої комісії
про скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії та відшкодування
моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної стали з
моменту прийняття, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Судді:
Е.Ю. Швед

О.А. Веденяпін

В.П. Юрченко