Справа № 808/760/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року ( 11 год. 25 хв.)Справа №
808/760/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Максименко Л.Я., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовною заявою: Державного
підприємства Науково-дослідний та
проектний інститут
«Укрдіпрогазоочистка», м. Запоріжжя

до відповідача: Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції, м. Запоріжжя

третя особа: Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м. Запоріжжя, м. Запоріжжя

про: визнання дій протиправними та
скасування постанови про арешт коштів
боржника,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство
Науково-дослідний та проектний
інститут «Укрдіпрогазоочистка» (далі -
позивач) звернулось із
адміністративним позовом до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції (далі -
відповідач), в якому позивач просить
суд визнати неправомірними дії
старшого державного виконавця
Персидської Т.О Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції, щодо накладення арешту на
розрахункові рахунки, відкритих ДП
НДПІ «Укрдіпрогазоочистка» в
банківських установах; скасувати
постанову про арешт коштів боржника
від 15.11.2013 винесену ст. державним
виконавцем Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ Персидською Т.О. в
ході зведеного виконавчого
провадження № 30082102.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що
у відповідача на виконанні знаходиться
виконавче провадження № 30082102 з
примусового виконання виконавчого
листа, виданого 14.11.2011 Запорізьким
окружним адміністративним судом. При
проведенні виконавчих дій державний
виконавець 15.11.2013 виніс постанову про
накладення арешту коштів боржника, чим
порушив вимоги ст. 67 Закону України
«Про виконавче провадження», оскільки
наразі ДП НДПІ
«Укрдіпрогазоочистка», згідно наказу
Міністерства палива та енергетики
України від 11.09.2009 № 449, знаходиться в
процесі ліквідації. Вказує, що згідно
вказаної норми державний виконавець
мав надіслати виконавчий документ
ліквідаційній комісії (ліквідатору)
для вирішення питання про подальший
порядок виконання рішення у
встановленому законом порядку. Проте,
не дивлячись на неодноразові звернення
до державного виконавця, останній
виконавчий документ не передав.

Представник позивача у судове
засідання 26.03.2014 не з'явився,
клопотанням від 26.03.2014 вх. № 11807 просить
суд розглянути справу за його
відсутності.

Відповідач позов не визнав, у письмових
запереченнях від 03.03.2014 вх. № 8499
посилається на те, що у відношенні
боржника на примусовому виконанні
перебуває зведене виконавче
провадження № 15-1276-11. Останній
виконавчий документ надійшов до
відділу 11.10.2013 за яким відкрито
виконавче провадження та 15.11.2013
постановою державного виконавця
накладено арешт на кошти боржника.
Вказує, що відділу неодноразово
надходили заяви боржника про передачу
виконавчого документа до
ліквідаційної комісії боржника та
закінчення у зв'язку із цим виконавчого
провадження. Проте, державний
виконавець не повернув виконавчі
документи ліквідатору, оскільки
по-перше, 04.11.2013 на запит державного
виконавця до відділу надійшла ухвала
господарського суду Запорізької
області якою задоволено заяву про
відкликання заяви про порушення справи
про банкрутство підприємства; по-друге,
згідно виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців боржник перебуває у
стані припинення підприємницької
діяльності, а не припинено; по-третє,
відповідно до п. 3 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчий документ надсилається до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, але ні в якому
разі не до ліквідаційної комісії. З
огляду на це вважає, що на теперішній
час у державного виконавця відсутні
законні підстави для закінчення
виконавчого провадження. На підставі
викладеного, просить у задоволенні
позову відмовити повністю.

Представник відповідача в судове
засідання 26.03.2014 також не з'явився. Про
дату, час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 24.02.2014
відкрито провадження у справі № 808/760/14
та залучено до участі у справі третю
особу, яка не заявляє самостійні вимоги
на предмет спору на стороні
відповідача - Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Запоріжжя.

Третя особа представника у судове
засідання не направила, у письмових
поясненнях від 03.03.2014 вх. № 8411 зазначає,
що відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець має право
накласти арешт на кошти боржника, які
перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах. До
того ж стягувач, згідно з ч. 3 ст. 19
Закону у своїх заявах про відкриття
виконавчого провадження просив
державного виконавця накласти арешт на
кошти боржника. У зв'язку із цим,
просить відмовити у задоволені
адміністративного позову, а справу
розглянути без участі уповноваженого
представника.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які

беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності
потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки, в судове засідання прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
суд вирішив розглянути справу в
порядку письмового провадження, за
наявними у справі документами.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд дійшов
наступних висновків.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку визначаються Законом України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
№ 606-XIV (із змінами та доповненнями, далі
- Закон № 606-XIV).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону № 606- XIV
підлягають виконанню державною
виконавчою службою виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 25 Закону № 606-XIV,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не

закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Частиною 1 ст. 27 Закону № 606-XIV
передбачено, що у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Відповідно до ст. 32 Закону № 606-XIV
заходами примусового виконання рішень
є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно з ч. 1-4 ст. 52 Закону № 606-XIV
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитарних
установах. Готівкові кошти, виявлені у
боржника, вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

Згідно з ч. 1-3 ст. 57 Закону № 606-XIV, арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.

Судом з'ясовано, що у відношенні
боржника - ДП НДПІ
«Укрдіпрогазоочистка», на підставі ст.
33 Закону № 606-XIV, перебуває зведене
виконавче провадження № 15-1276-11, до
складу якого входить 27 виконавчих
проваджень.

15.11.2013 старшим державним виконавцем
Персидською Т.О. винесено постанову про
арешт коштів боржника ДП «НДПІ
«Укрдіпрогазоочистка», що знаходяться
у банківських установах (згідно
переліку) у межах суми 374 220,90 грн.

Надаючи правову оцінку діям державного
виконавця та оскаржуваній постанові
суд виходить з того, що боржником у
добровільному порядку у строк,
встановлений державним виконавцем,
сума боргу за виконавчими документами
погашена не була, що не заперечується і
підприємством, тому відповідач
перейшов до примусового виконання
рішення, що полягає у зверненні
стягнення на кошти боржника, шляхом
арешту коштів боржника, задля
забезпечення реального виконання
рішення. За формою та змістом
оскаржувана постанова відповідає
вимогам чинного законодавства.

Тобто, державний виконавець в даному
випадку, діяв у межах повноважень та у
спосіб, визначений Законом, а тому
підстави для визнання протиправними
дій та скасування постанови про
накладення арешту на кошти боржника
відсутні.

Щодо доводів позивача, покладених в
обґрунтування позову, суд зазначає
наступне.

В обґрунтування позовних вимог щодо
визнання протиправними дій державного
виконавця та винесення постанови про
арешт коштів боржника підприємство
посилається на невиконання державним
виконавцем вимог ст. ст. 67 та 49 Закону №
606-XIV. Проте, вказані норми жодним чином
не стосуються порядку та можливості
накладення арешту на кошти боржника.
Тому, суд, оцінивши та дослідивши
вказані доводи не приймає їх до уваги,
оскільки вони не стосуються предмету
дослідження по справі.

В той же час, суд вважає за необхідне
звернути увагу на наступне.

Частиною 1 ст. 104 ЦК України передбачено,
що юридична особа припиняється в
результаті реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, перетворення) або
ліквідації. У разі реорганізації
юридичних осіб майно, права та
обов'язки переходять до
правонаступників.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 110 ЦК України
юридична особа ліквідується: за
рішенням її учасників або органу
юридичної особи, уповноваженого на це
установчими документами, в тому числі у
зв'язку із закінченням строку, на який
було створено юридичну особу,
досягненням мети, для якої її створено,
а також в інших випадках, передбачених
установчими документами.

Наказом Міністерства палива та
енергетики України № 449 від 11.09.2009
прийнято рішення про припинення
діяльності Державного підприємства
Науково-дослідний та проектний
інститут «Укрдіпрогазоочистка» шляхом
його ліквідації. Строк ліквідаційної
процедури встановлено до 01.03.2010.

Наказами Міністерства палива та
енергетики України № 323 від 19.08.2010, № 559
від 31.07.2012 та № 342 від 10.06.2013 строк
ліквідаційної процедури продовжено до
31.03.2011, 30.04.2013 та до 31.12.2013 відповідно.

Частинами 2, 3 ст. 67 № 606-XIV передбачено,
що у разі ліквідації боржника -
юридичної особи виконавчий документ
надсилається ліквідаційній комісії
(ліквідатору) для вирішення питання про
подальший порядок виконання рішення у
встановленому законом порядку. У разі
надходження виконавчого документа до
ліквідаційної комісії (ліквідатора)
арешт з майна боржника знімається за
постановою державного виконавця,
затвердженою начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований.

У разі якщо виконавчий документ
надіслано ліквідаційній комісії
(ліквідатору), виконавче провадження
підлягає закінченню в порядку,
встановленому цим Законом.

Підстави для закінчення виконавчого
провадження, до викладення Закону №
606-XIV в новій редакції, визначались ст. 37,
пунктом 7 якої передбачалось, що
виконавче провадження підлягає
закінченню у випадку, передачі
виконавчого документа ліквідаційній
комісії у разі ліквідації боржника -
юридичної особи або арбітражному
керуючому у разі визнання боржника
банкрутом.

Вказане положення цілком
узгоджувалось із статтею 67 Закону №
606-XIV.

Однак, із викладенням Закону № 606-XIV в
новій редакції порядок закінчення
виконавчого провадження наразі
регулюється положеннями ст. 49. Крім
того, Законом України від 02.10.2012 № 5405-VI
п. 7 ст. 49 Закону № 606-XIV викладено в новій
редакції, яка наразі не передбачає
такої підстави для закінчення
виконавчого провадження як передачі
виконавчого документа ліквідаційній
комісії у разі ліквідації боржника -
юридичної особи.

При цьому зміст ст. 67 Закону № 606-XIV не
змінився.

Наразі, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону №
606-XIV виконавче провадження підлягає
закінченню у разі смерті або
оголошення померлим стягувача чи
боржника, визнання безвісно відсутнім
боржника або стягувача, ліквідації
юридичної особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва.

Проте, ч.2 ст. 49 Закону № 606-XIV визначено,
що у випадках, передбачених пунктами 1-6,
8, 9, 11-13 частини першої цієї статті,
виконавчий документ надсилається до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав.

Тобто, існує неузгодженість у
положеннях ст. 67 та ст. 49 Закону № 606-XIV
щодо порядку дій державного виконавця
у разі ліквідації боржника-юридичної
особи.

Однак, суд вважає, що у даному випадку
спеціальною нормою є саме ст. 67 Закону
№ 606-XIV, а тому вона має пріоритетне
застосування.

Отже, державний виконавець за заявою
ліквідатора мав передати виконавчий
документ та закінчити виконавче
провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49
Закону № 606-XIV, не дивлячись на те, що
частина 2 вказаної норми передбачає
направлення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав.

В той же час, оскільки в даному
адміністративному позові підприємство
не ставило в прохальній частині вимоги
про визнання протиправною
бездіяльності державного виконавця
щодо не передання виконавчих
документів ліквідатору, суд не вирішує
вказане питання по суті та зазначає, що
це може бути предметом окремого
судового розгляду.

За приписами частини третьої статті 2
КАС України, відповідно до яких, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частини другої статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши надані докази у їх сукупності
суд приходить до висновку, що
відповідачем доведено законність та
обґрунтованість вчинених дій при
прийнятті постанови від 15.11.2013 про
арешт коштів боржника ВП № 30082102, тому у
задоволенні адміністративного позову
Державного підприємства
Науково-дослідний та проектний
інститут «Укрдіпрогазоочистка» слід
відмовити повністю.

Враховуючи вищезазначене, та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову
Державного підприємства
Науково-дослідний та проектний
інститут «Укрдіпрогазоочистка» до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції, третя
особа Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Запоріжжя про визнання дій
протиправними та скасування постанови
про арешт коштів боржника, - відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Л.Я. Максименко