Справа № 804/60/14
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 р. Справа №804/60/14 14 год. 10
хвил. Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді суддів Верба І.О.
Тулянцевої І.В., Юркова Е.О. при
секретарі судового засідання Чмоні А.О.
за участю: позивача представника
позивача представника відповідача 2
ОСОБА_5 ОСОБА_6 Поліщук К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_8 до
відповідача 1 державного реєстратора
Державної реєстраційної служби
України Дурицької Марії Євгенівни,
відповідача 2 Державної реєстраційної
служби України, третя особа на стороні
позивача, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, ОСОБА_10, про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

8 січня 2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
ОСОБА_8 до Державної реєстраційної
служби України в особі державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Дурицької Марії Євгеніївни, в якому
позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та обмежень від 8 липня
2013 року №3743654, прийняте державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Дурицькою Марією Євгеніївною;

- зобов'язати Державну реєстраційну
службу України скасувати державну
реєстрацію права власності ОСОБА_10 на
земельну ділянку АДРЕСА_1 на підставі
рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 27 лютого
2012 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що представник позивачки
звернувся до реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області із заявою
про скасування державної реєстрації
права власності ОСОБА_10 на земельну
ділянку АДРЕСА_1 на підставі рішенні
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 27 лютого 2012 року,
проте, рішенням державного реєстратора
Дурицької М.Є. від 8 липня 2013 року №3743654
було відмовлено у державній реєстрації
права власності на земельну ділянку
АДРЕСА_1 за ОСОБА_5. Позивач зазначає, що
зміст оскаржуваного рішення не
відповідає суті поданої заяви, рішення
є немотивованим та не відповідає
чинному законодавству, у зв'язку із чим
підлягає скасуванню як незаконне.

В судовому засіданні представник
позивача та позивач пояснили, що
порушені права позивачки тим, що при
оформленні у теперішній час документів
про право володіння земельною ділянкою
належить надати відомості державного
земельного кадастру щодо такої
ділянки, в яких зокрема, зазначається
наявність попередньої реєстрації
права власності на такий об'єкт
нерухомого майна.

Позивач та його представник позовні
вимоги підтримали, просили позов
задовольнити.

Представник відповідача 2 проти позову
заперечив, надав письмові заперечення
на позовну заяву, у яких зазначив, що
позовні вимоги необґрунтовані, рішення
реєстратора прийнято правомірно з
урахуванням наданих заявником
документів.

Державним реєстратором Державної
реєстраційної служби України
Дурицькою Марією Євгеніївною
(відповідач 1) надано суду пояснення,
згідно яких позивачем була подана
заява за формою «державна реєстрація
прав», в оскаржуваному рішенні від 8
липня 2013 року №3743654 зазначено
обставини, які стали передумовою
застосування підстав для відмови у
державній реєстрації прав та обтяжень
відповідно до статті 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
зазначено, що оскільки у відповідному
реєстрі відсутній запис про право
власності зареєстроване, отже й внести
запис про його скасування є технічно
неможливим. Відповідач просила
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

17 лютого 2014 року ухвалою суду до участі
в адміністративній справі №804/60/14 як
третю особу на стороні позивача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, залучено ОСОБА_10, яка є особою,
пор скасування права власності на
майно якої йдеться у спорі. Третя особа
до суду не прибула, про дату, час та
місце проведення судового засідання
повідомлена належним чином, пояснень
на позовну заяву не надала.

Ухвалою від 27 лютого 2014 року в
адміністративній справі №804/60/14
допущено заміну первинного
відповідача належними відповідачами
державним реєстратором Державної
реєстраційної служби України
Дурицькою Марією Євгеніївною та
Державною реєстраційною службою
України.

Провадження у справі було зупинено 23
січня 2014 року до 12 лютого 2014 року та 27
лютого 2014 року до 31 березня 2014 року з
метою повідомлення відповідачів про
дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, колегія суддів
дійшла висновку, що адміністративний
позов підлягає задоволенню, виходячи
із наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що 27 лютого 2012 року
рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська по цивільній
справі №2/0417/496/2012 за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_10, Дніпропетровської міської
ради, Управління Держкомзему у м.
Дніпропетровську про визнання
недійсними рішення та скасування
державної реєстрації права власності
на земельну ділянку, позовні вимоги
задоволено:

- визнано недійсним рішення
Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради від 22
січня 1998 року №146 про передачу у
власність ОСОБА_10 земельної ділянки
АДРЕСА_1;

- визнано недійсним державний акт про
право власності на земельну ділянку
АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_10;

- скасовано державну реєстрацію права
власності ОСОБА_10 на земельну ділянку
АДРЕСА_1.

Судове рішення набрало законної сили 28
серпня 2012 року згідно ухвали
Апеляційного суду Дніпропетровської
області.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 27 лютого
2012 №2/0417/496/2012 року встановлено
наступне.

На підставі свідоцтва на право
власності на частку в спільному майні
подружжя від 02.12.1971 року та свідоцтва
про право на спадщину за законом від
02.12.1971 року, позивачці належало 3/4
частини домоволодіння АДРЕСА_2. Інші 1/4
частини вказаного домоволодіння
належали ОСОБА_10 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від
02.12.1971 року.

11.02.1998 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 був
укладений договір довічного утримання,
відповідно до якого ОСОБА_5 передала у
власність ОСОБА_10 3/4 частини
домоволодіння та за цим договором було
накладено заборону відчужень на 3/4
частини домоволодіння за реєстром
заборон №9/58.

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12.04.2010
року договір довічного утримання був
розірваний. Ухвалою Верховного суду
України від 30.09.2010 року рішення
апеляційного суду залишено без змін.

На підставі рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12.04.2010
року КП ДМБТІ за позивачкою було
поновлено реєстрацію на 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_2, що належала
ОСОБА_5 на підставі свідоцтва на право
власності на частку в спільному майні
подружжя від 02.12.1971 року.

Заочним рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
21.07.2010 року за ОСОБА_5 визнано право
власності на 1/4 частину домоволодіння
АДРЕСА_2 отриману як спадщину після
смерті чоловіка ОСОБА_12, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з витягом про державну
реєстрацію прав від 26.10.2010 року,
виданого КП «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації», за ОСОБА_5
зареєстровано право власності на 3/4
частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Згідно листа Управління
Держземагентства у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області від 14
жовтня 2013 року №18/18-373 на земельну
ділянку площею 0,0611 га АДРЕСА_1
зареєстровано право власності за гр.
ОСОБА_10.

12 червня 2013 року представник ОСОБА_5 за
довіреністю ОСОБА_13 звернувся до
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень за
реєстраційним номером 1557461 для
проведення припинення реєстрації
приватної власності на земельну
ділянку АДРЕСА_2, до заяви додано
рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 27
листопада 2012 року.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби Дурицької Марії
Євгеніївни від 8 квітня 2013 року №3743654
ОСОБА_5 відмовлено у державній
реєстрації права приватної власності
на земельну ділянку, розташовану
АДРЕСА_2, з тих підстав, що подані для
реєстрації документи не відповідають
вимогам або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують (право
встановлювальним документам, зокрема,
на підставі якого проводиться
реєстрація прав власності на об'єкти
нерухомого майна є рішення суду про
визнання прав власності на нерухоме
майно).

Вирішуючи позовні вимоги по суті,
колегія суддів виходить з наступного.

Закон України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV
(далі - Закон №1952) визначає правові,
економічні, організаційні засади
проведення державної реєстрації
речових та інших прав, які підлягають
реєстрації за цим Законом, та їх
обтяжень і спрямований на забезпечення
визнання та захисту державою цих прав,
створення умов для функціонування
ринку нерухомого майна.

Проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень або відмова у їх
реєстрації відноситься до повноважень
органів державної реєстрації прав, що
утворені Міністерством юстиції
України (стаття 8 Закону №1952).

Процедура прийняття і розгляду заяв
щодо внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень та скасування
записів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, перелік
документів, необхідних для внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав, права та обов'язки
суб'єктів, що є учасниками зазначеної
процедури, визначена Порядком
прийняття і розгляду заяв про внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України 12.12.2011
року №3502/5 та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 12 грудня
2011 року за №1429/20167 (далі - Порядок №3502/5).

Вищевказаним Порядком №3502/5
врегульовані процедури прийняття і
розгляду заяв щодо:

- внесення змін до записів;

- внесення записів про скасування
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень (далі в
Порядку №3502/5 - державна реєстрація
прав);

- скасування записів Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

В розглянутому спорі фактично йдеться
про внесення в Державний реєстр прав
запису про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно - права власності ОСОБА_10 на
зазначену земельну ділянку.

При цьому, в Порядку №3502/5 у разі
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав та
скасування записів Державного реєстру
прав, під терміном «заінтересована
особа» розуміється особа, в інтересах
якої на підставі рішення суду
скасовано рішення державного
реєстратора прав.

В розглянутій адміністративній справі
заінтересованою особою, яка подала
відповідну заяву є позивачка - ОСОБА_5, і
саме на її користь винесене судове
рішення про скасування державної
реєстрації права власності ОСОБА_10 на
земельну ділянку АДРЕСА_1.

Згідно пункту 2.1 Порядку №3502/5 для
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав та
скасування записів Державного реєстру
прав заявник подає органу державної
реєстрації прав, державним
реєстратором якого було проведено
державну реєстрацію прав, або
нотаріусу, яким проведено державну
реєстрацію прав, заяву та документи,
визначені цим Порядком.

Всі документи, необхідні для подання
заяви згідно пункту 2.3, 2.5 - а саме
документ, що підтверджує повноваження
представника заінтересованої особи,
квитанція про оплату та судове рішення,
що набрало законної сили, були надані
до заяви.

Відповідно до пунктів 2.9, 2.10 Порядку
№3502/5 під час розгляду заяви та
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор перевіряє
наявність підстав для внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав.

За результатами розгляду заяви та
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор приймає рішення
щодо внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав, скасування записів
Державного реєстру прав або рішення
щодо відмови у внесенні змін до
записів, відмови у внесенні записів про
скасування державної реєстрації прав,
відмови у скасуванні записів
Державного реєстру прав.

Таким чином, оскільки в поданій заяві
поставлено питання про припинення
права власності, а рішенням суду
скасоване раніше зареєстроване право
власності на земельну ділянку,
відповідач не мав підстав виносити
рішення про відмову в реєстрації права
власності, оскільки таке питання на
його вирішення не ставилось. Поряд з
цим, питання скасування реєстрації
права власності за ОСОБА_10 залишилось
невирішеним.

Оцінюючи довід відповідача 2 про те, що
позивачка подала заяву за неналежною
формою - про реєстрацію права власності
в якій поставила питання про
припинення права власності, а заяву про
скасування реєстрації, суд зазначає, що
таке зауваження не може бути єдиною та
самостійною підставою для відмови в
задоволені позову, оскільки з поданої
заяви та судового рішення прямо
вбачається, що позивачка звернулась за
припиненням права власності на
підставі судового рішення яким
скасовано державну реєстрацію
попередньо зареєстрованого права,
бланк заяви виготовлений не
позивачкою, а органом, до якого
звернувся представник позивачки, що
встановлено в судовому засіданні, та
отримано саме в приміщенні
реєстраційного органу, можливість
отримати банк іншої заяви
представником позивача не встановлено,
під час подання документів відповідної
допомоги/зауважень з боку працівників,
які й здійснюють оформлення та
прийняття документів не надійшло.

Пунктом 2.14 Порядку №3502/5 визначено, що
державний реєстратор приймає рішення
щодо відмови у внесенні змін до
записів, відмови у внесенні записів про
скасування державної реєстрації прав,
відмови у скасуванні записів
Державного реєстру прав виключно за
наявності таких підстав: у разі
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав або
скасування записів Державного реєстру
прав:

- органом державної реєстрації прав або
нотаріусом, до якого звернувся заявник,
не проводилась державна реєстрація
прав на відповідний об'єкт нерухомого
майна, взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна або внесення змін до
запису Державного реєстру прав;

- подане рішення суду про скасування
рішення державного реєстратора не
набрало законної сили або не завірене
належним чином відповідно до
законодавства;

- запис про скасування державної
реєстрації прав уже внесено, запис
Державного реєстру прав з відповідним
реєстраційним номером уже скасовано.

Надаючи оцінку доводам відповідачів
щодо відсутності підстав для
скасування державної реєстрації прав з
огляду на пункти 2.1 та 2.14 Порядку №3502/5,
в яких йдеться про те, що такий запис
здійснюється лише тим органом
державної реєстрації яким проведено
державну реєстрацію прав, тобто
органом Держземагентства, а не органом
Державної реєстраційної служби
України, суд вважає такі доводи
необґрунтованими з огляду на таке:

- у зв'язку із набуттям чинності Законом
України «Про Державний земельний
кадастр» та Закону №1952, управління
Держземагентства у Дніпропетровській
області з 01.01.2013 року припинило
повноваження щодо державної
реєстрації прав на земельні ділянки;

- на думку суду є помилковим
відмовлення у задоволенні позову з
огляду на подачу відповідної заяви до
відповідача та позбавлення частини
повноважень реєстраційного органу -
управління Держземагентства, оскільки
відповідачем у справу залучений орган,
до компетенції якого належить
вирішення питання про скасування
раніше проведеної управлінням
Держземагентства реєстрації права
власності. Така позиція відповідає
правовий позиції Вищого
адміністративного суду України
викладеній, зокрема, в ухвалі суду від
30.09.2010 року по справі №К-20339/10, а також
вбачається із судових рішень
Верховного суду України;

- відповідно до пункту 41 Порядку
ведення Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 жовтня 2011 року №1141, державний
реєстратор вносить записи до
Державного реєстру прав про скасування
державної реєстрації прав у разі
скасування на підставі рішення суду
рішення державного реєстратора про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень;

- згідно абзацу 2 пункту 41 вказаного
Порядку №1141, що застосовується з 19.02.2014
року, у разі скасування на підставі
рішення суду державної реєстрації
прав, проведеної до 1 січня 2013 року
відповідно до законодавства, що діяло
на момент такої реєстрації, записів про
державну реєстрацію прав, що містяться
в інформаційних системах, документів,
на підставі яких проведено державну
реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, за
відсутності державної реєстрації
таких прав у Державному реєстрі прав
державний реєстратор переносить до
Державного реєстру прав записи про
державну реєстрацію прав, що містяться
в інформаційних системах, та вносить
запис про скасування державної
реєстрації прав.

Таким чином, на час розгляду
адміністративної справи врегульовано
порядок реалізації порядку ведення
Державного реєстру у разі необхідності
здійснення записів про скасування
прав, що зареєстровані до 1 січня 2013
року.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про обґрунтованість
заявлених позовних вимог, задоволення
адміністративного позову та
присудження на користь позивача сум
сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_8 до
відповідача 1 державного реєстратора
Державної реєстраційної служби
України Дурицької Марії Євгенівни,
відповідача 2 Державної реєстраційної
служби України, третя особа на стороні
позивача, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, ОСОБА_10, про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити певні дії
- задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та обмежень від 8 липня
2013 року №3743654, прийняте державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Дурицькою Марією Євгеніївною.

Зобов'язати Державну реєстраційну
службу України скасувати державну
реєстрацію права власності ОСОБА_10 на
земельну ділянку АДРЕСА_1 на підставі
рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 27 лютого
2012 року.

Присудити на користь ОСОБА_8 з
Державного бюджету України судовий
збір в розмірі 68,82 грн. (шістдесят вісім
грн. 82 коп.).

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 7
квітня 2014 року.

Головуючий суддя
(підпис) Суддя
(підпис) Суддя
(підпис) Постанова не набрала
законної сили станом на 7 квітня 2014 року
Суддя З оригіналом згідно Помічник
судді І.О. Верба І.В. Тулянцева Е.О.
Юрков І.О. Верба С.М. Фалько