Справа № 802/920/14-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 квітня 2014 р.
Справа № 802/920/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Мультян Марини
Бондівни,

за участі секретаря судового
засідання: Щербацької Ольги Сергіївни

представників сторін:

позивача: ОСОБА_1- представник на
підставі довіреності

відповідача: не з'явився, подав заяву
про розгляд справи без його участі

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_2

до:Бершадської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області (Чечельницьке відділення)

про: визнання протиправною та
скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулась
ОСОБА_2 до Бершадської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (Чечельницьке
відділення) про визнання протиправною
та скасування вимоги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначила, що вона є суб'єктом
підприємницької діяльності, яка на
підставі закону здійснює
підприємницьку діяльність. Так, ОСОБА_2
являється пенсіонером за віком та
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України у
Чечельницькому районі Вінницької
області. Частиною 4 статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов`язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
визначені у пункті 4 частини 1 цієї
статті особи, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов`язкового державного
соціального страхування. Таким чином,
на думку позивача, враховуючи, що вона є
пенсіонером за віком, Бершадською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області
(Чечельницьке відділення) протиправно
винесено вимогу № Ф-659-02-У від 16 грудня
2013 року про сплату недоїмки на загальну
суму 3184 грн. 08 коп.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлений адміністративним
позов підтримав у повному обсязі та
просив його задовольнити посилаючись
на обставини викладені у позовній
заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, однак надав
заперечення на адміністративний позов
згідно яких просить відмовити у
задоволенні адміністративного позову
та розглянути справу без його участі
(а.с. 20-23).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги та заперечення сторін,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню, зважаючи на наступне.

ОСОБА_2 зареєстрована як фізична
особа-підприємець 20 червня 2008 року.
Перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України у
Чечельницькому районі та на
податковому обліку у Бершадській
міжрайонній державній податковій
інспекції Вінницької області
Державної податкової служби, здійснює
підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування,
обліку та звітності, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку А № 727229 від 28 травня 2012
року.

Відповідно до посвідчення Серії НОМЕР_1
ОСОБА_2 є пенсіонером за віком.

16 грудня 2013 року Бершадською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (Чечельницьке
відділення) винесено вимогу № Ф-659-02 У
про сплату ОСОБА_2 боргу (недоїмки) в
сумі 3184 грн. 08 коп. (а.с. 7).

Не погодившись із вимогою № Ф-659-02 У від
16 грудня 2013 року ОСОБА_2 подано скарну
до Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області №
753/Я/10-02-10 від 17 січня 2014 року скаргу
задоволено частково, а саме: скасовано
вимогу в частині визначення недоїмки в
сумі 1194 грн. 03 коп., а в сумі 1990 грн. 05 коп.
залишено без змін (а.с. 8-11).

Так, позивачем направлено повторно
скаргу до Міністерства і зборів
України.

Рішенням № 1254/Я/99-99-10-01-07-15 від 27 лютого
2014 року скасовано рішення за
результатом розгляду первинної скарги
№ 753/Я/10-02-10 від 17 січня 2014 року (а.с. 12-13).

Даючи правову оцінку обставинам справи
суд враховує наступне.

Згідно обставин справи між сторонам
виник спір щодо правомірності
нарахування відповідачем боргу по
сплаті єдиного внеску позивачу, яка
являється пенсіонером за віком з
призначенням пенсії на пільгових
умовах та займається підприємницькою
діяльністю.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" №2464-VI від 08
липня 2010 року (далі - Закон №2464), Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" №1058-IV
від 09 липня 2003 року (далі - Закон 1058),
Законом України "Про пенсійне
забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991
року (далі - Закон №1788).

Статтею 6 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" визначені
обов'язки платників єдиного внеску:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком і зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики; у випадках,
передбачених цим Законом і
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону,
стати на облік у територіальному
органі Пенсійного фонду як платник
єдиного внеску; виконувати інші вимоги,
передбачені цим Законом.

Платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" визначено, що
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, є
платниками єдиного внеску.

Згідно з підпунктом 3 частини 1 статті 7
та частини 11 статті 8 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, нараховують
єдиний внесок у розмірі 34,7 відсотка на
суми, самостійно визначені, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску.

З 6 серпня 2011 року набрав чинності Закон
України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України", яким
внесені зміни до частини 4 статті 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування". Так,
фізичні особи-суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, звільняються від сплати за
себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Виходячи з наведеного зазначеною
нормою визначені дві умови звільнення
платника від сплати єдиного внеску:
наявність у особи статусу пенсіонера
за віком або інваліда та факт отримання
відповідно до закону пенсії або
соціальної допомоги. Тобто критерієм
звільнення від сплати єдиного внеску
разом із фактом отримання пенсії, у
тому числі пенсії за віком на пільгових
умовах, є наявність у особи, яка обрала
спрощену систему оподаткування,
статусу пенсіонера за віком, що
встановлюється у відповідності всім
умовам, визначеним законом, зокрема,
досягнення певного віку, після якого
вона має право на призначення
відповідної пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", пенсіонер - це
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачені такі види
пенсійних виплат як пенсія за віком,
пенсія з інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства) та пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Пенсія - це щомісячна пенсійна виплата
в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, яку отримує
застрахована особа у разі досягнення
нею передбаченого Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсійного віку чи
визнання її інвалідом, або отримують
члени її сім'ї у випадках визначених
цим Законом.

Умови призначення пенсії за віком
визначені статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено умови
призначення пенсії за віком, а саме:
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу
не менше 15 років.

Згідно з абз. 7 ч.2 ст.5 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" виключно цим
Законом визначаються умови набуття
права та порядок визначення розмірів
пенсійних виплат. Від сплати єдиного
внеску звільняються особи, що мають
статус пенсіонера за віком відповідно
до положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Відповідно до пункту 16 розділу ХV
Прикінцеві положення Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону №1788 "Про пенсійне забезпечення"
застосовуються в частині визначення
права на пенсію за віком на пільгових
умовах і за вислугу років.

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються зі зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій.

Так, ОСОБА_2 призначена пенсія за віком
із зниженням пенсійного віку на п'ять
років відповідно до вимог статті 55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
що підтверджується протоколом №7/7 від
19 січня 2011 року про призначення з 01
січня 2011 року ОСОБА_2 пенсії (а.с. 26). В
протоколі №7/7 від 19 січня 2011 року в
графі "шифр пенсії" зазначено 150, що
свідчить про те, що ОСОБА_2 призначено
пенсію за віком потерпілим внаслідок
аварії на ЧАЕС при повному стажі
відповідно вимог статті 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
статті 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до статті 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" жінки, які
народилися в період з 01 жовтня 1960 року
по 31 березня 1961 року набудуть право на
пенсію за віком після досягнення віку 59
років 6 місяців. ОСОБА_2 набуде право на
пенсію за віком з 03 липня 2010 року.

Отже, ОСОБА_2 не є пенсіонером за віком у
розумінні пункту 4 частини 1 статті 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", є
платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та не
звільняється від його сплати.

Згідно з п.1 постанови правління
Пенсійного фонду України №4-1 від 25
березня 2004 року "Про Порядок обліку,
зберігання, оформлення та видачі
пенсійних посвідчень в Пенсійному
фонді України та його органах" (далі -
Постанова) документом, який
підтверджує призначення громадянину
пенсії, є пенсійне посвідчення, що
видається органом Пенсійного фонду
України.

Відповідно до п.4 Додатку до згаданої
Постанови посвідчення є документом, що
підтверджує право на одержання пенсії
і засвідчує особу його власника при
одержанні належних до виплати сум
пенсій, зверненні до органів
Пенсійного фонду України та інших
державних органів з питань пенсійного
забезпечення.

Одночасно відповідно до п.45 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України №22-1 від 25
листопада 2005 року документом, який
підтверджує призначення особі пенсії,
є пенсійне посвідчення, що видається
органом, що призначає пенсію,
відповідно до Порядку обліку,
зберігання, оформлення та видачі
пенсійних посвідчень в Пенсійному
фонді України та його органах,
затвердженого постановою Правління
Пенсійного фонду від 25 березня 2004 року.

Отже, наявність у особи пенсійного
посвідчення підтверджує лише право на
одержання пенсії та факт її
призначення, а не статус пенсіонера за
віком.

Вказана правова позиція також
висловлена в ухвалах Вищого
адміністративного суду України у
справі №К/800/32510/13 (№823/443/13-а) від 28
листопада 2013 року, у справі №К/800/33413/13
(№817/1301/13-а) від 14 січня 2014 року, у справі
№К/800/33732/13 (№817/1006/13-а) від 19 грудня 2013
року тощо.

Враховуючи зазначене, суд дійшов
висновку, що фізичні особи-підприємці,
які отримують пенсію, призначену за
віком на пільгових умовах, згідно із
Законом України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та обчислені за Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" і не
досягли 60-річного віку, сплачують
єдиний внесок на загальних підставах, а
тому у задоволенні позову необхідно
відмовити.

В силу статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

При цьому, суд у відповідності до
статті 86 цього Кодексу оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Оскільки позивачу в задоволенні
адміністративного позову відмовлено, а
також за відсутності витрат
відповідача, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд _

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову
відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Мультян Марина Бондівна