Справа № 810/6145/13-а
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Лиска І.Г.
Суддя-доповідач: Твердохліб
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Костюк Л.О.,

за участю секретаря
Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві апеляційну скаргу
Київської міської ради на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Київської обласної ради,
Коцюбинської селищної ради Київської
області до Київської міської ради,
третя особа: Комунальне підприємство
«Святошинське лісопаркове
господарство» про визнання
протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Київська обласна рада (далі - Позивач 1),
Коцюбинська селищна рада Київської
області (далі - Позивач 2) звернулися до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Київської міської ради (далі -
Відповідач), третя особа: Комунальне
підприємство «Святошинське
лісопаркове господарство» (далі - Третя
особа) та, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просили визнати
протиправним та скасувати рішення
Відповідача від 23.10.2013 року «Про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок комунальному підприємству
«Святошинське лісопаркове
господарство» у Святошинському районі
м.Києва для ведення лісового
господарства».

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
прийняти нове, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
Третю особу створено згідно постанови
Центрального Комітету КП України і
Ради Міністрів Української PCP №673 від
20.06.1956 року.

Цією ж постановою, Третій особі -
Святошинському лісгоспу(найменування
підприємства на той час) передано на
правах постійного користування ) 16 929
га лісів зеленої зони м.Києва без
виключення з Держлісфонду.

20.03.2013 року Третя особа звернулася до
Відповідача із клопотанням про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення
земельної ділянки по Святошинському,
Оболонському і Подільському районах.

ХІІ сесією VI скликання Київської
міської ради 23.10. 2013 року прийнято
рішення №297/9785 «Про погодження
проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок

комунальному підприємству
«Святошинське лісопаркове
господарство» у Святошинському

районі м.Києва для ведення лісового
господарства», яким вирішено надати
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення
земельних ділянок Третій особі у
Святошинському районі м.Києва,
загальною площею, орієнтовно 5 582,11 га
(земельні ділянки комунальної
власності територіальної громади
міста Києва) в постійне
користування для ведення лісового
господарства згідно з переліком та
планом - схемою (додатки до рішення)
(К-20814).

Згідно постанови Президії
Центрального виконавчого комітету
УРСР від 04.04.1937 року «Про утворення
адміністративних районів на
територіях приміських смуг міських рад
- обласних центрів» зі складу
приміської смуги м.Києва вилучено 3
селищних та 35 сільських рад, за рахунок
яких утворено Київський
(Святошинський) район Київської
області (з 1944 року Києво-Святошинський)
з центром в селищі Святошино.

До складу вказаного району включено
Ворзельську, Бучанську, Ірпінську
селищні ради, Гостомельську, Білицьку,
Микільсько-Борщагівську та інші
сільські ради, в тому числі
Мостищенську сільську раду, до складу
якої входив населений пункт Берковець
(нині смт.Коцюбинське).

Селище Коцюбинське Київської області
створено відповідно указу Президії
Верховної Ради УРСР від 11.02.1941 року,
згідно якого до складу селища увійшли
територія селища міського типу
Берковець (що входило до складу
Мостищенської сільської ради
Київської області) та територія від
межі селища міського типу Берковець,
включаючи залізничну станцію Біличі.

Указом Президії Верховної ради УРСР
від 30.12.1962 року смт.імені Коцюбинського
підпорядковано Ірпінській міській
раді (з 1956 році м. Ірпінь - місто
обласного підпорядкування).

Указом Президії ВР УРСР від 11.02.1941 року
населений пункт Берковець віднесений
до категорії селищ міського типу та
перейменований в селище
ім.Коцюбинського із включенням до
складу станції Біличі.

Згідно Указу Президії ВР УРСР від 30.12.1962
року м.Ірпінь із підпорядкованими йому
населеними пунктами (в т.ч. смт.Біличі,
Гостомель та ім.Коцюбинського)
виключено зі складу
Києво-Святошинського Київської
області та підпорядковано
безпосередньо Київській обласній раді.

Указом Президії ВР УРСР від 04.01.1965 року
смт. ім.Коцюбинського Ірпінської
міськради перейменовано в смт.
Коцюбинське.

Рішенням Позивача 2 від 06.11.2009 року №170
проведено інвентаризацію земель
селища та затверджено матеріали
інвентаризації щодо відновлення меж
смт.Коцюбинське, встановлених Указом
Президії Верховної Ради УРСР від
11.02.1941 року.

29.04.2010 року Позивачем 2 прийнято рішення
№75 «Про погодження проекту формування
і встановлення меж Коцюбинської
селищної ради та межі смт.
Коцюбинське Київської області та
впорядкування питань
землекористування».

Рішенням Позивача 2 від 15.09.2010 року №153
затверджено генеральний план селища
Коцюбинське Київської області,
відповідно якого загальна площа
селища становить 4 065 га.

Рішенням Позивача 2 від 30.12.2010 року №51
погоджено розроблений відповідно
Генерального плану селища проект
встановлення та зміни межі селища,
проведено та отримано позитивний
висновок державної землевпорядної
експертизи проекту землеустрою щодо
встановлення та зміну меж селища та
передано на затвердження Позивачу 1.

Отже, при вирішенні всіх питань у сфері
земельних відносин Позивач 2
керується межами селища Коцюбинське,
встановленими Указом Президії ВР УРСР
від 11.02.1941 року з урахуванням рішень
Позивача 2 від 06.11.2009 року №170, від 29.04.2010
року №75 та від 15.09.2010 року №153, згідно
яких територія селища Коцюбинське
складає 4 065,0 га.

Листом Держземагенства України
№17675/17/4-11 від 16.11.2011 року, адресованого
Генеральному прокурору України,
повідомлено, що рішень Президії
Верховної Ради УРСР щодо включення
території селища Коцюбинське до меж
м.Києва не приймалося.

23.10.2013 року Відповідачем прийнято
рішення №297/9785 «Про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
комунальному підприємству
«Святошинське лісопаркове
господарство» у Святошинському районі
м.Києва для ведення лісового
господарства», яким передбачено
надання дозволу на передачу у постійне
користування Третій особі земельних
ділянок площею 5 582,11 га, що перевищує
існуючу площу селища Коцюбинське (4 065,0
га).

З наявних в матеріалах справи
документів, зокрема, додатків до
оскаржуваного рішення Відповідача,
Генерального плану смт.Коцюбинське
Київської області, карт-схем,
відомостей з офіційного сайту
Київської міської ради, вбачається, що
вказані в рішенні земельні ділянки
входять до території Біличанського
лісу, що розташований та території
Позивача 2, тобто, входять до складу
земель селища Коцюбинське Київської
області.

Відповідно п.34 ч.1 ст.26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» до компетенції місцевої ради
віднесено вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

Згідно ст.19 Закону України «Про
землеустрій» до повноважень сільських,
селищних, міських рад у сфері
землеустрою на території сіл, селищ,
міст належать, організація і
здійснення землеустрою, вирішення
інших питань у сфері землеустрою
відповідно до закону,.

Статтею 20 Закону України «Про
землеустрій» визначено, що організацію
і планування землеустрою на
загальнодержавному і місцевому рівнях
здійснюють Верховна Рада України,
Кабінет Міністрів України, органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування відповідно до
повноважень, встановлених
Конституцією України, Земельним
кодексом України, цим Законом та іншими
законами України.

Положеннями ст.22 Закону України «Про
землеустрій» встановлено, що
землеустрій здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
проведення робіт із землеустрою.

Згідно визначення ст.92 Земельного
кодексу України право постійного
користування земельною ділянкою - це
право володіння і користування
земельною ділянкою, яка перебуває у
державній або комунальній власності,
без встановлення строку.

Права постійного користування
земельною ділянкою із земель державної
та комунальної власності набувають
підприємства, установи та організації,
що належать до державної та
комунальної власності.

Відповідно ст.122 Земельного кодексу
України сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Згідно положень ст.123 Земельного
кодексу України особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування в межах
їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Відповідно п.34 ст.26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сесія ради має право вирішувати
відповідно до закону питання
регулювання земельних відносин.
Вичерпний перелік повноважень
Київської міської ради в сфері
земельних відносин визначений ст. 9
Земельного кодексу України.

Згідно п.«а» ч.1 ст.9 Земельного кодексу
України до повноважень Київської і
Севастопольської міських рад у галузі
земельних відносин на їх території
належить розпорядження землями
територіальної громади міста.

Положеннями ст.186 Земельного кодексу
України передбачено, що проекти
створення нових землеволодінь і
землекористувань після погодження їх у
встановленому порядку розглядаються
і затверджуються відповідними
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування.

На момент прийняття Відповідачем
оскаржуваного рішення проект
землеустрою щодо встановлення меж м.
Києва та Генеральний план м. Києва,
якими передбачено включення спірних
території до земель території громади
м.Києва, не затверджувалися.

Правомірність віднесення спірних
земельних ділянок, які входять до
територіальних повноважень Позивача 2,
загальною площею 4065,0 га, неодноразово
була предметом судового розгляду.

Так, постановою Ірпінського міського
суду Київської області від 23 листопада
2009 року у справі №2-а-489/09, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29 листопада 2011 року, встановлено
правомірність прийняття Коцюбинською
селищною радою рішень від 25.09.2008 року
№689/22-5 та від 28.10.2008 року №711/23-5.

Постановою Ірпінського міського суду
Київської області від 24 травня 2011 року
у справі №2-а-3398/11, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 лютого
2012 року, встановлено правомірність
прийняття Коцюбинською селищною
радою рішення від 06.11.2009 року №170 «Про
інвентаризацію меж селища
Коцюбинське».

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 29 вересня
2011 року у справі №2-а-3881/11/1070, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31 січня 2012 року, встановлено
правомірність прийняття Коцюбинською
селищною радою рішень від 15.09.2010 року
№156 та зобов'язано Відділ Держкомзему
в м.Ірпені та Головне управління
Держкомзему в Київській області вести
облік спірних земель за селищем
Коцюбинське Київської області на
загальну площу 4 065 га.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
грудня 2011 року у справі 2а-6326/11/2670,
залишеною без змін ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 09
жовтня 2012 року №К/9991/47372 встановлено
відсутність повноважень Київської
міської ради щодо розпорядженням
землями Коцюбинської селищної ради
загальною площею 4 065,0 га.

Згідно ст.72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно ст.255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Вказані судові рішення набрали
законної сили.

Таким чином, у Відповідача відсутні
повноваження щодо розпорядження
спірними земельними ділянками, які
входять до складу територій селища
Коцюбинське Київської області.

Статтею 126 Земельного кодексу України
вихначено, що право власності,
користування земельною ділянкою
оформлюється відповідно до Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Проте, в матеріалах справи відсутні
правовстановлюючі документи у
підтвердження права користування
Третью особою спірною земельною
ділянкою.

Відповідно п.5 Прикінцевих положень
Лісового кодексу України до одержання
в установленому порядку державними
лісогосподарськими підприємствами
державних актів на право постійного
користування земельними лісовими
ділянками, документами, що
підтверджують це право на раніше
надані землі, є планово-картографічні
матеріали лісовпорядкування.

Водночас, Третя особа є комунальним, а
не державним лісогосподарським
підприємством, а тому не може
посилатися на матеріали
лісовпорядкування, як
правовстановлюючі документи на
підтвердження землекористування.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що Третя особа не мала право подавати
клопотання про надання дозволу на
відведення земельної ділянки у
постійне користування без
відповідного погодження з Позивачем 2
на вилучення відповідних земель із
земель територіальної громади селища.

Таким чином, Відповідач, приймаючи
оскаржуване рішення, порушив
встановлені законом права
територіальних громад Київської
області та органів виконавчої влади
області на розпорядження землями
населених пунктів, які не входять до
складу земель м.Києва, зокрема, і
відповідні права селища Коцюбинське.

З огляду на вказане, колегія суддів
дійшла висновку про обгрунтованість та
законність рішення суду першої
інстанції про задоволення заявлених
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської
ради залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Костюк Л.О.

Ухвала складена в повному обсязі 14
квітня 2014 року.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.

Костюк Л.О.