Справа № 319/263/14-а
Суддя: Солодовніков Р. С.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/263/14-а
Провадження №2-а/319/8/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 року
смт Куйбишеве

Суддя Куйбишевського районного суду
Запорізької області Солодовніков Р.С.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі Запорізькій
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

До Куйбишевського районного суду
Запорізької області 21 березня 2014 року
звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) із
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Куйбишевському районі
Запорізької області (далі - відповідач)
про визнання протиправними дій
пенсійного фонду щодо відмови у
перерахунку пенсії державного
службовця, зобов'язання пенсійного
фонду здійснити перерахунок та виплату
пенсії з 01 вересня 2013 року з
урахуванням у складі заробітної плати
сум надбавки за високі досягнення у
праці та здійснити перерахунок та
виплату пенсії починаючи з 01 березня 2014
року з урахуванням у складі заробітної
плати сум індексації заробітної плати
та матеріальної допомоги, на які
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка зазначає, що 19.08.2010 року їй
призначено пенсію державного
службовця. 23.08.2013 року Пенсійний фонд
України в Куйбишевському районі
Запорізької області повідомив
позивача про зменшення пенсійної
виплати з вересня 2013 року, пояснивши це
виявленою помилкою при визначенні
розміру пенсії, а саме включенням до
заробітку для обчислення пенсії
надбавки за високі досягнення у праці.
21 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
відповідача із заявою про приведення
пенсії до попереднього розміру, однак
їй в цьому було відмовлено. Позивачка
посилаючись на ч. 1 ст. 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», ст. 41
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст. 21 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування», ч. 2 статті 33 Закону
України «Про державну службу», ст. 2
Закону України «Про оплату праці»,
просить задовольнити позов.

Представник відповідача надав
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що відповідно до постанов КМУ
від 27.05.2009 р. № 865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» та
від 27.05.2009 р. № 504 з 01.06.2009 р. органу, який
призначає пенсію, заборонено включати
в розмір заробітку для обчислення
пенсії сільським, селищним головам, їх
заступникам та спеціалістам апарату
сільських селищних рад та їх
виконавчих органів надбавку за високі
досягнення у праці або за виконання
особливо важливої роботи, яку було
одержано особою до 01.06.2009 року.
Правомірність дій відповідача
підтверджується постановою КМУ від
31.05.2000 року №865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії»,
відповідно до якої надбавка за високі
досягнення у праці до розрахунку
пенсії не враховується. Що стосується
перерахунку пенсії з урахуванням
індексації та матеріальної допомоги з
01.03.2014 р., то на думку відповідача, права
на зазначений перерахунок пенсії
державного службовця у відповідності
до вимог ст. 37-1 Закону України «Про
державну службу» позивач на даний час
немає.

Судом встановлено, що ухвалою
Куйбишевського районного суду
Запорізької області у цій справі від 31
березня 2014 року за позовними вимогами
ОСОБА_1 відкрито скорочене провадження.

Право позивача на оскарження
бездіяльності відповідача, який згідно
змісту п.7 ст.3 КАС України є суб'єктом
владних повноважень, уповноважений
державою на надання визначених Законом
пільг, та визначено ст.ст.4,6, п.1 ч.1 ст.17
КАС України.

Предметом спору в даній справі є
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень, пов'язана з виплатами, які
є регулярними платежами.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод, та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку. Відсутність хоча б однієї з
наведених вище ознак, є підставою для
задоволення адміністративного позову.

Статтями 71,72 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, обставини,
які визнаються сторонами, можуть не
доказуватися перед судом.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_1
працювала спеціалістом з
організаційних питань Куйбишевської
селищної ради 2 категорії та з 19.08.2010
року їй відповідачем відповідно до
Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування», Закону
України «Про державну службу»
призначено пенсію за віком як
державному службовцю, яка мала стаж
службовця в органах місцевого
самоврядування понад 30 років. Пенсію у
встановленому розмірі позивачка
отримувала по вересень 2013 року.

Листом від 23 серпня 2013 року №2806/05 УПФУ в
Куйбишевському районі Запорізької
області надіслало позивачу
повідомлення про зменшення розміру її
пенсії починаючи з вересня 2013 року на
тій підставі, що під час призначення
пенсії невірно було застосовано норми
законодавства, а саме: при визначенні
розміру пенсії помилково була включена
надбавка за високі досягнення у праці,
що призвело до збільшення розміру
пенсії (а.с.20).

21 лютого 2014 року позивачка звернулася
до відповідача із заявою, в якій
просила здійснити приведення своєї
пенсії з вересня 2013 року до
попереднього розміру з подальшим
перерахуванням (збільшенням) з
урахуванням поданої довідки,
посилаючись на протиправність дій
відповідача, оскільки постанова КМУ
про скасування надбавки за високі
досягнення у праці не має зворотної дії
у часі, а тому ця надбавка отримана
позивачем на законних підставах і
включення її в довідку є правомірним,
крім того з цієї надбавки сплачувались
страхові внески, отже цей заробіток
повинен враховуватись при обчисленні
пенсії. (а.с.6).

Листом від 27 лютого 2014 року №9/к-4 УПФУ в
Куйбишевському районі Запорізької
області позивачу було відмовлено в
перерахунку та повідомило про те, що
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 31.05.2000 року № 865,
постанови Кабінету Міністрів України
від 27.05.2009 року № 504 надбавка за високі
досягнення у праці при визначенні
середньомісячного заробітку у разі
призначення пенсії не враховується, а
інші виплати беруться без коригування.
Одночасно повідомлено, що такі види
виплат як матеріальна допомога та
індексація не передбачені ст.33 Закону
України «Про державну службу» і не
включаються до заробітної плати
державного службовця при обчисленні
пенсії, а тому немає підстав для
перерахунку пенсії (а.с. 11-12).

Із такою позицією відповідача суд не
погоджується.

Відповідно до статті 21 Закону України
«Про службу в органах місцевого
самоврядування» пенсійне забезпечення
посадових осіб місцевого
самоврядування, які мають стаж служби в
органах місцевого самоврядування не
менше 10 років, здійснюється у порядку,
визначеному законодавством України
про державну службу.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу» (у редакції, яка діяла
на час виникнення спірних відносин)
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 % від сум їх
заробітної плати, на які нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною другою та шостою статті 33
Закону України «Про державну службу» (у
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних відносин) передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Державним службовцям
можуть установлюватися надбавки за
високі досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

У п. 2.2.1 Інструкції по статистиці
заробітної плати, затвердженої наказом
Державного комітету статистики
України від 13.01.2004 № 5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за
№ 114/8713 визначено, що до складу фонду
додаткової заробітної плати входять
надбавки та доплати до тарифних ставок
(окладів, посадових окладів) у розмірах,
передбачених чинним законодавством,
зокрема, за високі досягнення в праці, у
тому числі державним службовцям;
виконання особливо важливої роботи на
певний термін.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» від 09.03.2006 № 268
(у редакції чинній до 30.05.2009) в межах
установленого фонду оплати праці
надано право установлювати
працівникам надбавки за високі
досягнення у праці або виконання
особливо важливої роботи, зокрема,
службовцям - у розмірі до 50 відсотків
посадового окладу з урахуванням
надбавки за вислугу років.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що надбавка за високі
досягнення у праці або виконання
особливо важливої роботи входила до
системи оплати праці позивача, який має
право на пенсійне забезпечення як
державний службовець.

Також, згідно зі ст. 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподаткованого доходу
(прибутку), сукупного оподаткованого
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» до заробітної
плати (доходу) для обчислення пенсії
враховуються суми виплат (доходу),
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески в межах встановленої
законодавством максимальної величини
заробітної плати (доходу), з якої
сплачуються страхові внески, а після
набрання чинності Законом України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» - максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначеної
відповідно до закону.

Як вбачається з довідок про складові
заробітної плати позивача для
призначення пенсії, ОСОБА_1 з серпня 2008
року по травень 2009 року отримувала
надбавку за високі досягнення у праці,
у 2009 - 2010 роках щорічно отримувала
матеріальну допомогу на оздоровлення,
у 2008 році та в 2010 році отримала
матеріальну допомогу на вирішення
соціально-побутових питань, а з серпня
2008 року по липень 2010 року отримувала
індексацію заробітної плати. На всі ці
виплати були нараховані страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування (а.с.7-10).

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Такий висновок суду відповідає
правовій позиції Верховного Суду
України викладеній у постанові від
28.05.2013 № 21-97а13.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача на постанову КМ України
від 27 травня 2009 N 504, якою внесено зміни
до постанови Кабінету Міністрів
України від 9 березня 2006 N 268 та
визначено, що спірна надбавка за високі
досягнення не встановлюється
сільським, селищним головам, їх
заступникам та іншим керівним
працівникам і спеціалістам апарату
сільських і селищних рад та їх
виконавчих органів, оскільки ця
постанова набрала чинності лише 30.05.2009
та з урахуванням положень ст. 58
Конституції України не має зворотної
дії у часі. Тобто її дія не поширюється
на вже виплачені позивачу суми
надбавки, яка увійшла до структури його
заробітної плати та на яку відповідно
нараховано збір на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Також, суд вважає, що до спірних
правовідносин не підлягає
застосуванню постанова постанови
Кабінету Міністрів України від 31.05.2000
року № 865, оскільки виходячи із
загальних принципів пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
розрахунку пенсії, слід керуватися ч. 1
ст. 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», ст. 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а не підзаконним
нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків. Згідно ст.22
Конституції України права і свободи
людини і громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про наявність протиправних
дій УПФУ в Куйбишевському районі
Запорізької області щодо зменшення
розміру пенсії позивачу, порушення
прав позивача щодо відмови в
проведенні перерахунку пенсії з
урахуванням надбавки за високі
досягнення у праці та необхідності
зобов'язання відповідача провести
відповідний перерахунок пенсії.

В той же час, право на звернення до суду
не є абсолютним і може бути обмеженим, в
тому числі і встановленням строків для
звернення до суду.

Відповідно до частини другої статті 99
КАС України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Отже, чинне законодавство,
встановленими строками, обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Згідно ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка про порушення своїх прав
дізналась 23 серпня 2013 року з листа в
Куйбишевському районі Запорізької
області та звернулась до суду з позовом
21 березня 2014 року, з порушенням
шестимісячного строку. В
адміністративному позові заявлено
вимогу про здійснення перерахунку та
виплату пенсії з урахуванням у складі
заробітної плати сум надбавки за
високі досягнення у праці, починаючи з
01 вересня 2013 року, тобто, заявлено
вимоги поза межами строку, який
визначено ст.99 КАС України.

В позові відсутнє обґрунтування
причин поважності пропуску строку
звернення до суду.

Суд вважає, що будь-які об'єктивні чи
суб'єктивні обставини не позбавляли
позивача можливості звернутися до
суду, у визначені законом строки, з
відповідним позовом до відповідача,
якщо позивач вважала, що діями чи
бездіяльністю відповідача порушуються
її права та законні інтереси.

За таких обставин, з урахуванням вимог
ст. 99 КАС України та враховуючи час
звернення позивача з позовом до суду
(21.03.2014 року), суд вважає за необхідне
позовні вимоги в частині визнання
протиправними дії відповідача щодо
перерахунку пенсії та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії з урахуванням у складі
заробітної плати сум надбавки за
високі досягнення у праці з 01.09.2013 року
по 20.09.2013 року - залишити без розгляду.

Таким чином, позовні вимоги позивача в
частині здійснення перерахунку та
виплати пенсії з урахуванням у складі
заробітної плати сум надбавки за
високі досягнення у праці підлягають
задоволенню з 21 вересня 2013 року.

Щодо позовних вимог про
перерахунок пенсії з урахуванням сум
індексації заробітної плати та
матеріальної допомоги, суд прийшов до
наступних висновків.

У частині першій статті 1 Закону
України «Про оплату праці»
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Статтею 2 цього
Закону визначено структуру заробітної
плати, до якої входить: основна та
додаткова заробітна плата, а також
заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої
зазначеної статті до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України від 26
червня 1997 року «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до виплат (доходів), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, належать, зокрема: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим самим Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Аналізуючи наведені положення, суд
приходить до висновку, що матеріальна
допомога, сума індексації заробітної
плати, на які нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, включається до складу
заробітної плати державного службовця
та враховується при обчисленні розміру
його пенсії, оскільки перевага має
надаватись спеціальним нормам, що
визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії за наведених
обставин - стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та стаття 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», а
не таким, які щодо спірних відносин є
загальними нормами (статті 33,37 Закону
України «Про державну службу»).

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку про наявність у
позивача права на перерахунок пенсії з
урахуванням сум індексації заробітної
плати та матеріальної допомоги.

Доводи відповідача з приводу
відсутності підстав здійснення
позивачу перерахунку пенсії, суд не
приймає до уваги як безпідставні.

Суд зважує на положення ч.2 ст.19
Конституції України, які закріплюють
те, що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.256 КАС України
постанова суду підлягає негайному
виконанню у межах суми стягнення за
один місяць.

Керуючись ст.ст.2,8-12,69,71,94,158-163,183-2,256 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі Запорізькій
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії - задовольнити частково.

Визнати противоправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі Запорізької
області щодо відмови ОСОБА_1 в
перерахунку пенсії з урахуванням у
складі заробітної плати суми надбавки
за високі досягнення у праці, на які
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Куйбишевському районі
Запорізької області здійснити ОСОБА_1
перерахунок та виплату раніше
призначеної пенсії починаючи з 21
вересня 2013 року з урахуванням у складі
заробітної пати суми надбавки за
високі досягнення у праці, на які
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Позовні вимоги щодо зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі Запорізької
області здійснити ОСОБА_1 перерахунок
та виплату раніше призначеної пенсії з
урахуванням у складі заробітної пати
суми надбавки за високі досягнення у
праці за період з 01 вересня 2013 року по 20
вересня 2013 року, - залишити без
розгляду.

Визнати противоправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі Запорізької
області щодо відмови ОСОБА_1 в
перерахунку пенсії з урахуванням сум
індексації заробітної плати та
матеріальної допомоги.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Куйбишевському районі
Запорізької області здійснити ОСОБА_1
в перерахунок та виплату раніше
призначеної пенсії починаючи з 01
березня 2014 року з урахуванням у складі
заробітної пати сум індексації
заробітної плати та матеріальної
допомоги, на які нараховувалися
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.1ст.256 КАС України
постанова суду підлягає негайному
виконанню у межах суми стягнення за
один місяць.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті
судового збору в сумі 73,08 (сімдесят три
грн 08 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського адміністративного
апеляційного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі скарги через
суд першої інстанції протягом 10 днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя:
Р.С.Солодовніков