Справа № 808/912/14
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року о 15 год. 30 хв.Справа №
808/912/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання
Пелеха С.І.

представників сторін:

позивача - Білик О.В.
(довіреність від 02.01.14 №02)

відповідача-1- Проценко Ю.В.
(довіреність від 30.12.13 №071-01-11-23/4821)

відповідача-2 - не з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Електрометалургійний
завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М.
Кузьміна", м. Запоріжжя

до Запорізької митниці Міністерства
доходів і зборів України

до Головного управління Державної
казначейської служби України у
Запорізькій області

про визнання протиправними та
скасування рішень та стягнення
переплати ввізного мита

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду (далі
- суд) надійшов адміністративний позов
від Публічного акціонерного
товариства "Електрометалургійний
завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М.
Кузьміна" (далі - ПАТ
«Дніпроспецсталь», позивач) до
Запорізької митниці Міністерства
доходів і зборів України (далі -
Запорізька митниця, відповідач-1), до
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Запорізькій області (далі - ГУ ДКСУ у
Запорізькій області, відповідач-2), в
якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати
рішення відповідача про коригування
митної вартості товарів за шостим
методом №112030000/2013/000561/2 від 09.08.2013 та
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні та
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№112030000/2013/00602 від 09.08.2013 за ВМД
№112030000/2013/017843;

- стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача переплату ввізного
мита у сумі 10168,21 грн.

Позивач вважає протиправним рішення
щодо коригування митної вартості
товарів за шостим методом, оскільки
вважає, що ним були подані всі
необхідні документи для визначення
митної вартості за першим методом, у
зв'язку з чим вважає прийняті
відповідачем рішення протиправними,
просить їх скасувати та стягнути
переплату ввізного мита.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача-1 у судовому
засіданні проти позову заперечив із
підстав, викладених у письмових
запереченнях та просив в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Відповідно до заперечень відповідач-1
позов не визнає в повному обсязі,
вважає, що Запорізька митниця під час
прийняття оскаржуваних рішень діяла у
межах повноважень та у спосіб,
визначений законодавством, у зв'язку з
чим вважає оскаржувані рішення
обґрунтованими, і тому підстав для їх
скасування не вбачає.

Представник відповідача-2 в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином, 18.02.2014 від
нього на адресу суду надійшли
пояснення на адміністративний позов.

В поясненнях відповідач-2, з посиланням
на норми чинного законодавства
зазначив, що оскільки відповідний
висновок щодо повернення позивачу
помилково або надмірно сплаченого
ввізного мита у сумі 10168,21 грн. на адресу
ГУ ДКСУ у Запорізькій області від
Запорізької митниці не надходив, тому
підстави для перерахування коштів у
відповідача-2 відсутні. Просив
врахувати при розгляді справи надані
пояснення та розглянути справу за
відсутності представника Головного
управління Державної казначейської
служби України у Запорізькій області.

У судовому засіданні, відповідно до
ст.160 КАС України, проголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи судом
з'ясовано наступне.

Судом встановлено, що 26.03.2013 між ПАТ
«Дніпроспецсталь» (покупець) і «Lintorfer
Eisengiesserei GmbH» (виробник - продавець)
Ратиген, Германія, укладено контракт
№13130290, відповідно до умов якого
продавець зобов'язується поставити
покупцю товар відповідно до
специфікацій на умовах DAP Запоріжжя у
відповідності до Інкотермс 2010 (т. 1
а.с.44-49).

Для проведення митного оформлення
поставленого за зазначеним контрактом
товару згідно зі специфікацією №1 від
26.03.2013 (а.с.54) до вищевказаного договору
позивачем до митного органу 09.08.2013
подана вантажна митна декларація
№112030000/2013/017823 (т.1 а.с.50).

Відповідно до даної ВМД платежі з
ввізного мита повинні становити - 46926,25
грн., що відображено в гр. 47 "Нарахування
мита та митних платежів декларації".

Для підтвердження заявленої митної
вартості декларантом надані:
зовнішньоекономічний договір №13130290;
специфікація №1 від 26.03.2013; лист №213-849;
лист №11/2496; інвойс №40.926 від 26.06.2013,
DELIVERY-NOTE №20.197 від 26.06.2013, сертифікат
відповідності, сертифікат походження,
CMR №0551135, експертна декларація №MRN
13DE73Е1; інвойс №40.938 від 27.06.2013,
DELIVERY-NOTE №27.183 від 27.06.2013, сертифікат
відповідності, сертифікат походження,
CMR, експертна декларація №MRN 13DE87Е0;
інвойс №40.968 від 04.07.2013, DELIVERY-NOTE №27.204
від 04.07.2013, сертифікат відповідності,
сертифікат походження, CMR №442,
експертна декларація №MRN 13DE21Е9;
інвойс №40.469 від 04.07.2013, DELIVERY-NOTE №27.205 від
04.07.2013, сертифікат відповідності,
сертифікат походження, CMR №264059,
експертна декларація №MRN 13DE97Е6
(гр.44 ВМД та доповнення до декларації
ф.МД-6 - т.1 а.с.50-51).

Також разом з ВМД позивачем була подана
декларація митної вартості товару
форми ДМВ- 1 (т.1 а.с.52), в якій митна
вартість товару визначена позивачем
згідно зі статтями 57, 58 Митного кодексу
України за основним методом (за ціною
контракту щодо товарів, які
імпортуються).

Під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товару «Виливниці з
розважуванням у 3.6 т. Використовуються
для заповнення розплавленим металом
для отримання злитка розважуванням у 3.6
т. Виготовлені з чавуну з кулястим
графітом. Виробник - Lintorfer Eisengiesserei GmbH»,
заявленого до митного оформлення за
ВМД від 09.08.2013 №112030000/2013/017823, митним
органом перевірено подані позивачем
документи для підтвердження заявленої
митної вартості товарів і відомості, що
необхідні для здійснення митного
контролю, та у зв'язку із наявними у них
розбіжностями, відповідності до
частини 3 статті 53 Митного кодексу
України у позивача витребувані
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару, а саме:

- виписки з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини, про що письмово
зазначено у декларації митної вартості
(т. 1 а.с. 52 зворот).

Як зазначено митним органом при
витребуванні додаткових документів,
при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості згідно п. 2 статті 53 Митного
кодексу України були наявні наступні
розбіжності в поданих до митного
оформлення документах:

- в інвойсах №40.926 від 26.06.2013; №40.938 від
27.06.2013; №40.968 від 04.07.2013; №40.969 від 04.07.2013
відсутнє посилання на додаток №1 від
26.03.2013;

- надані до митного оформлення копії МД
країни відправлення не несуть цінової
інформації щодо товару «виливниці».

Запис про ознайомлення представником
декларанта ПАТ "Дніпроспецсталь"
Краєвою А.Е. зроблено 09.08.2013.

09.08.2013 декларантом ПАТ
"Дніпроспецсталь" була надана
відповідь №1454 на запит митного органу
стосовно витребування додаткових
документів (т.1 а.с.102).

09.08.2013 митним органом прийнято Рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів №112030000/2013/000561/2,
відповідно до якого митна вартість
визначена за резервним методом - 1,33 EUR
за кілограм (т. 1 а.с. 110).

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що
заявлена декларантом митна вартість не
може бути визнана, оскільки надані
документи містять розбіжності,
декларант відмовився від надання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) не
може бути заснований через те, що
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально, не
визначені достовірно. Декларантом не
подано документи, які підтверджують
митну вартість, а також декларант
відмовився від надання документів, що
підтверджують митну вартість. Метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо ідентичних товарів не
може бути прийнятий, тому що у
декларанта немає даних про вартість
операцій з ідентичним товарами. Метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів не може бути прийнятий, тому що
у декларанта немає даних за вартістю
операцій з побідними товарами. Метод
визначення митної вартої на основі
віднімання вартості не може бути
прийнятий, тому що у декларанта немає
даних за ціною одиниці товару, по якій
найбільша партія оцінюваних,
ідентичних або подібних (аналогічних)
імпортних товарів продається на
територію України покупцеві, а також
немає відомостей по відповідних
витратах. Метод визначення митної
вартості на основі додавання вартості
(обчислена вартість) не може бути
прийнятий, тому що у декларанта немає
інформації щодо вартості матеріалів і
витрат. Понесених виробником при
виробництві оцінюваних товарів. Митна
вартість товару, що імпортується,
визначається із застосуванням
резервного методу згідно із наявною у
митного органу інформації щодо раніше
визначених митних вартостей за методом
1-6 (з розрахунку 1,33 EUR за кілограм для
товару №1 (МД №112030000/2013/016001 від 11.07.2013)
(т.1 а.с.110 зворот).

Як зазначено у рішенні, з декларантом
проведено процедуру консультацій, під
час яких митним органом і декларантом
здійснено обмін наявною у кожного
інформацією. За результатами
проведеної консультації узгоджено та
прийнято рішення про визначення митної
вартості за методом № 6 згідно з
вимогами статті 64 Митного кодексу
України.

09.08.2013 митним органом видано Картку
відмови у митному оформленні товару
№112030000/2013/00602 за поданою ВМД
№112030000/2013/017823 (т. 1 а.с. 111-112).

У вищевказаній картці відмови як
причину у відмові вказано те, що митним
органом проведене коригування митної
вартості та винесене відповідне
рішення, що вимагає внесення змін до
ВМД.

В картці відмови також зазначено про
вимогу, виконання якої забезпечить
митне оформлення та пропуск товарів
через митний кордон України, а саме
подання нової ВМД згідно з рішенням про
коригування заявленої митної вартості.

09.08.2013 позивач подав митному органу
нову митну декларацію №112030000/2013/017843,
яку прийнято до митного оформлення, про
що свідчить проставлений на ВМД штамп
"Під митним контролем" (т. 1 а.с. 113-116).

Платежі за ВМД №112030000/2013/017843 з ввізного
мита становлять 57094,46 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
відповідача-1, вважаючи їх
протиправними позивач звернувся до
суду з їх оскарженням.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним
рішенням відповідача суд виходить з
приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно
до яких, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, адміністративні
суди перевіряють: чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії):
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Спірні правовідносини між позивачем та
відповідачем-1 з питання митного
оформлення товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
регламентуються Митним кодексом
України від 13 березня 2012 року №4495-VI (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - МК
України).

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
вартість товарів, що використовується
для митних цілей, яка базується на ціні,
що фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Статтею 50 Митного кодексу України
визначено, що відомості про митну
вартість товарів використовуються для
1) нарахування митних платежів; 2)
застосування інших заходів державного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності України; 3) ведення митної
статистики; 4) розрахунку податкового
зобов'язання, визначеного за
результатами документальної
перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу
України встановлено, що митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52
Митного кодексу України декларант який
заявляє митну вартість товару
зобов'язаний подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України
передбачає, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України, здійснюється
шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Якщо основний метод не може бути
використаний, застосовується
послідовно кожний із перелічених у
частині першій цієї статті методів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

Таким чином, митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості. Однак, дискреційні
повноваження митних органів мають
законодавчі обмеження у випадках
незгоди із задекларованою митною
вартістю. До таких, зокрема, належать
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості товарів.

Як встановлено з матеріалів справи, при
декларуванні товару позивач визначив
його митну вартість виходячи саме з
ціни угоди, що підлягала сплаті згідно
до умов контракту, специфікацій,
виставлених інвойсів та інших
документів постачальника.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, згідно з частиною 2
зазначеної статті є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Також, відповідно до частин 1-3 статті 55
Митного кодексу України, Рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів , які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити: 1) обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; 2) наявну
в митного органу інформацію (у тому
числі щодо числових значень складових
митної вартості, митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, інших умов, що могли вплинути
на ціну товарів), яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів; 4)
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Форма рішення про коригування митної
вартості товарів встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог статті
57 Митного кодексу України, основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Якщо основний метод не може бути
використаний, застосовується
послідовно кожний із перелічених у
частині першій цієї статті методів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
рішення відповідача-1 про коригування
митної вартості товарів у п. 33
"Обставини прийняття Рішення та
джерела інформації, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості" мотивоване
тим, що заявлена декларантом митна
вартість не може бути визнана, оскільки
надані документи містять розбіжності,
декларант відмовився від надання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість.

Проте з цього приводу суд зазначає, що
позивачем на запит митного органу щодо
надання додаткових документів надано
відповідь, в якій повідомлялось
наступне: «…В інвойсах №40.926 від 26.06.2013
р., №40.938 від 27.06.2013 р, №40.968 від 04.07.2013 р.,
№40.969 від 04.07.2013 р. міститься посилання
на номер контракту №13130290 від 26.03.2013, а
Специфікація №1 від 26.03.2013 є по-перше
єдиною Специфікацією до вищевказаного
контракту, а по-друге як вказано в
пункті 5 Специфікації № 1 від 26.03.2013
«Дана Специфікація являється
невід'ємною частиною контракту № 13130290
від 26.03.2013, а в пункті 1 контракту 13130290
від 26.03.2013 вказано, що «кількість, ціна
та вартість виливниць визначається
Специфікацією», яка власне і була
подана в пакеті документів для митного
декларування. В МД країни відправлення
відсутні вартісні показники через те,
що форма заповнення МД не містить цієї
інформації. На підтвердження в пакеті
для митного оформлення було надано
лист компанії Lintorfer від 17.04.2013р., де
повідомляється, що відповідно до
правил заповнення електронної форми ці
дані вказуються, але не відображуються.
Крім того, повідомляємо що графа 7
кожної МД країни відправлення містить
номер заказу та відвантажувальної
відомості, де міститься інформація про
номер контракту, його дату, вагу,
серійні номери виливниць, відправника,
отримувача, номер транспортного засобу
перевезення тощо…В якості виписки з
бухгалтерської інформації було надано
інвойси та відвантажувальні відомості.
Іншої бухгалтерської інформації
виробник немає, оскільки використовує
лише 2 вказаних документи в своєму
діловодстві. В якості каталогів,
прейскурантів (прайс-листів) виробника
товару в пакеті для митного оформлення
була надана Калькуляція вартості
виливниць від 19.04.2013 наданою виробником
«Lintorfer Eisengiesserei GmbH». Прайс-листів
компанія немає оскільки виливниці є
специфічним товаром, який виробляється
за індивідуальними кресленнями,
унікальність якого підтверджена
листом компанії виробника, який було
надано в пакеті документів для митного
оформлення, і не може мати узагальненої
ціни. В якості висновків про якісні та
вартісні характеристики товару
надаємо висновок № 9/321 від 11.07.2013
спеціалізованої експертної
організації ДП «Держзовнішінофрм» в
якості підтвердження митної вартості
товару. В якості інформації біржових
організації про вартість сировини
надаємо звіт від 21.03.2013, який
щоквартально офіційно публікує
«Wirtschaftsvereinigung Stahl» «Економічна рада
сталі» Німеччини про вартість 1 тони
скрапу на рівні 316 євро/тонну, а саме як
вказано в пункті 3 контракту 131302902 від
26.03.2013 на основі вищевказаного звіту
«Lintorfer Eisengiesserei GmbH» формує ціни на
виливниці…» (т.1 а.с.102).

Вказані документи наявні в матеріалах
адміністративної справи.

У зв'язку з викладеним суд приходить до
висновку, що позивачем було подано всі
необхідні та належні документи, які
дозволяли визначити митну вартість
товару за методом оцінки за ціною угоди
щодо товарів (метод 1).

При цьому, відповідно до частини 3
статті 53 Митного кодексу України, у
разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Також згідно з частиною 6 вищевказаної
статті, декларант або уповноважена ним
особа за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Таким чином, відмовляючи в митному
оформленні товару за першим методом,
митний орган послався на неподання
позивачем усіх додатково витребуваних
документів, що не відповідає
обставинам справи, оскільки позивачем
відповідно до вищенаведених приписів
Митного кодексу України надавались
відповідні документи, що підтверджують
митну вартість, а у випадку об'єктивної
неможливості та відсутності цих
документів - письмові пояснення причин
їх ненадання.

Як вже зазначалось вище, судом
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 09.08.2013
декларантом ПАТ «Дніпроспецсталь»
була надана відповідь на запит митного
органу стосовно витребування
додаткових документів, в якій надані
пояснення з приводу запитуваних та
наданих документів.

З урахуванням викладених обставин
справи, суд приходить до висновку, що на
вимогу митного органу та згідно
Податкового кодексу України, щодо
поставки «Виливниць з розважуванням у
3.6 т. Використовуються для заповнення
розплавленим металом для отримання
злитка розважуванням у 3.6 т.
Виготовлені з чавуну з кулястим
графітом. Виробник - Lintorfer Eisengiesserei GmbH»
позивачем надані обґрунтовані
пояснення з підстав не надання
витребуваних документів, у зв'язку з
чим вважає, що ПАТ
"Дніпроспецсталь" на вимогу
Запорізької митниці надані всі
документи, можливість надання яких
об'єктивно існувала у позивача на час
витребування митницею.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України, у разі відсутності даних, що
підтверджують правильність визначення
заявленої декларантом митної вартості
товарів, або за наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей митний орган може
самостійно визначити митну вартість
товарів, що декларуються послідовно
застосовуючи методи визначення митної
вартості, встановлені цим Кодексом, на
підставі наявних у нього відомостей, у
тому числі цінової інформації щодо
ідентичних чи подібних (аналогічних)
товарів.

За змістом статті 57 Митного кодексу
України, якщо митна вартість не може
бути визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 59 і 60 цього
Кодексу. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, відповідно
до вимог статей 59 і 60 цього Кодексу за
основу може братися або ціна, за якою
оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю відповідно до вимог статті 62,
або обчислена відповідно до вимог
статті 63 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому, кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Так, у рішенні про коригування митної
вартості товарів від 09.08.2013
№112030000/2013/000561/2 зазначено, що заявлена
декларантом митна вартість не може
бути визнана, оскільки надані
документи містять розбіжності,
декларант відмовився від надання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість. Також
зазначено, що митна вартість товару, що
імпортується, визначається із
застосуванням резервного методу
згідно із наявною у митного органу
інформації щодо раніше визначених
митних вартостей за методом 1-6 (з
розрахунку 1,33 EUR за кілограм для товару
№1 (МД №112030000/2013/016001 від 11.07.2013) (т.1 а.с.110
зворот).

При визначені митної вартості
застосована наявна у митного органу
інформація щодо вартості товару та
застосовано метод № 6.

Разом з цим, як встановлено судом, митна
вартість товару за МД №112030000/2013/016001 від
11.07.2013, на яку послався митний орган при
прийнятті оскаржуваного рішення, також
була визначена відповідачем
Запорізькою митницею Міндоходів за
шостим методом, про що зазначено у
графі 31 такої декларації та
підтверджується наданою відповідачем
копією Рішення про коригування митної
вартості товарів №112030000/2013/000524/2 від
11.07.2013 (т. 1 а.с. 165-166).

При цьому, прийняте відповідачем
Рішення про коригування митної
вартості товарів №112030000/2013/000524/2 від
11.07.2013 також оскаржується позивачем в
судовому порядку, що не заперечується
представниками сторін та
підтверджується копією ухвали
Запорізького окружного
адміністративного суду про відкриття
провадження в адміністративній справі
№ П/808/107/14 (т. 1 а.с. 178).

Окрім того, заявлена позивачем при
митному оформленні товару митна
вартість відповідає рівню імпортних
цін, яка зазначена у листі Державного
підприємства "Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних ринків"
від 31.07.2013 №9/321 (т.1 а.с.109).

За вказаних обставин суд приходить до
висновку, що відповідачем-1 не надано
переконливих доказів, які
підтверджують правомірність прийняття
оскаржуваного рішення щодо
коригування митної вартості.

З дій відповідача-1 та прийнятих рішень
не встановлено наявність потреби
витребування у позивача даних, що
підтверджують правильність визначення
заявленої декларантом митної вартості
товару, наявність виникнення у нього
об'єктивних обставин та обґрунтованих
сумнівів щодо достовірності поданих
декларантом відомостей про митну
вартість товару та/або неправильності
обрання позивачем методу визначення та
обчислення митної вартості товару.

Згідно з частиною 12 статті 264 Митного
кодексу України у разі відмови у
прийнятті митної декларації посадовою
особою митного органу заповнюється
картка відмови у прийнятті митної
декларації за формою, встановленою
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.
Один примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості митним
органом не дотримано процедуру
визначення митної вартості
імпортованого товару та його митного
оформлення відповідно до вимог митного
законодавства, при митному оформленні
товару позивачем до митного органу
надані всі необхідні документи для
визначення митної вартості товару, у
зв'язку з чим Рішення про коригування
митної вартості товарів за резервним
методом №112030000/2013/000561/2 від 09.08.2013 та
відповідно Картка відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№112030000/2013/00602 від 09.08.2013 прийняті
необґрунтовано, всупереч вимогам
діючого законодавства, а відтак
позовні вимоги в частині визнання їх
протиправними та скасування
підлягають задоволенню.

Заявлені позивачем вимоги про
стягнення з Державного бюджету України
на користь ПАТ «Дніпроспецсталь»
переплати ввізного мита у сумі 10168,21
грн. суд вважає необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Згідно з положеннями Митного кодексу
України, питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.

У зв'язку з чим, у разі визнання
протиправними та скасування рішень
митного органу про визначення митної
вартості товару, суд не вправі
підміняти митний орган, стягуючи з
державного бюджету надмірно сплачені
платежі з такої вартості, фактично
визначаючи при цьому інший метод
обчислення митної вартості.

Зазначені висновки викладені у рішенні
Верховного суду України від 17.12.2013 у
справі №21-439а13.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України
Рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про часткове задоволення
позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 158, 160-163, 167 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
"Електрометалургійний завод
"Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" -
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів №112030000/2013/000561/2 від
09.08.2013 року.

Визнати протиправним та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№112030000/2013/00602 від 09.08.2013року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Електрометалургійний
завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М.
Кузьміна" судовий збір у розмірі 182 грн.
70 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя

І.В. Шара