Справа № 817/590/14
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/590/14

27 березня 2014 року 17год. 50хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Щербакова В. В. за
участю секретаря судового засідання
Таргоній А.В. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник Савич О.К.

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Головне управління Держсанепідслужби
у Рівненській області

до ФОП ОСОБА_3 про застосування
заходів реагування , -ВСТАНОВИВ :

Головне управління Держсанепідслужби
у Рівненській області (далі по тексту -
ГУ Держсанепідемслужби у Рівненській
області) звернулося з адміністративним
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_3.) про
застосування заходів реагування
згідно з ч.5 ст.4 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» №877-V від 05.04.2007р. (із
наступними змінами та доповненнями).

В обґрунтування заявлених позовних
вимог представник позивача вказує, що
19.02.2014р. на виконання наказу
Рівненського міського Управління
Головного управління
Держсанепідслужби у Рівненській
області (далі по тексту - РМУ ГУ
Держсанепідемслужби у Рівненській
області) №127 було проведено
позаплановий захід державного нагляду
в міні-пекарні «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться за адресою: м. Рівне,
АДРЕСА_1 та належить ФОП ОСОБА_3,
перевірено додержання вимог Закону
України «Про забезпечення санітарного
та епідеміологічного благополуччя
населення» №4004-ХІІ від 24.02.1994р. (із
наступними змінами та доповненнями),
«Санітарних правил для підприємств
громадського харчування, включаючи
кондитерські цехи підприємства, що
виробляють м'яке морозиво» №42-123-5777-91
від 19.03.1991р., Державних санітарних
правил для підприємств (цехів), що
виробляють кондитерські вироби з
кремом, які затверджені наказом
Міністерства охорони здоров'я України
№262 від 28.08.1997р.. За результатами
проведеної перевірки міні-пекарні
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за
адресою: м. Рівне, АДРЕСА_1 та належить
ФОП ОСОБА_3, було складено акт перевірки
дотримання санітарного законодавства
від 19.02.2014р. та встановлено ряд
порушень. Просив суд застосувати до ФОП
ОСОБА_3 заходи реагування у вигляді
повного зупинення виготовлення
продукції у міні-пекарні
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за
адресою: м. Рівне, АДРЕСА_1, до
приведення стану міні-пекарні
«ІНФОРМАЦІЯ_1» у відповідність з
вимогами «Санітарних правил для
підприємств громадського харчування,
включаючи кондитерські цехи
підприємства, що виробляють м'яке
морозиво» №42-123-5777-91 від 19.03.1991р.,
Державних санітарних правил для
підприємств (цехів), що виробляють
кондитерські вироби з кремом, які
затверджені наказом Міністерства
охорони здоров'я України №262 від
28.08.1997р. та отримання позитивного
висновку державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи.

Відповідач - ФОП ОСОБА_3
адміністративний позов не визнала з
підстав викладених в письмових
запереченнях. У відповідності до
поданих письмових заперечень
представник відповідача зазначив, що
за результатами перевірки було
винесено припис №26 від 20.02.2014р. з
перерахованими порушеннями та вимогою
усунути їх до 01.03.2014р.. З 20.02.2014р. на
виконання вимог припису, діяльність по
виготовленню продукції у міні-пекарні
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за
адресою: м. Рівне, АДРЕСА_1 та належить
ФОП ОСОБА_3 була повністю зупинена, а
приміщення закрито для проведення
робіт по усуненню недоліків. Також,
посилається на те, що звертаючись до
суду з позовною вимогою про отримання
відповідачем позитивного висновку
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи, позивач не навів жодної
норми, яка б надавала йому право або
обов'язок це робити, що є прямим
порушенням ст.19 Конституції України.
Просив суд відмовити в задоволені
позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази наявні в
матеріалах справи суд приходить до
висновку, що у задоволенні позовних
вимог слід відмовити повністю з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.02.2014р. на
виконання наказу РМУ ГУ
Держсанепідемслужби у Рівненській
області №127 було проведено
позаплановий захід державного нагляду
в міні-пекарні «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться за адресою: м. Рівне,
АДРЕСА_1 та належить ФОП ОСОБА_3,
перевірено додержання вимог Закону
України «Про забезпечення санітарного
та епідеміологічного благополуччя
населення» №4004-ХІІ від 24.02.1994р. (із
наступними змінами та доповненнями),
«Санітарних правил для підприємств
громадського харчування, включаючи
кондитерські цехи підприємства, що
виробляють м'яке морозиво» №42-123-5777-91
від 19.03.1991р., Державних санітарних
правил для підприємств (цехів), що
виробляють кондитерські вироби з
кремом, які затверджені наказом
Міністерства охорони здоров'я України
№262 від 28.08.1997р..

За результатами проведеної перевірки
міні-пекарні «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться за адресою: м. Рівне,
АДРЕСА_1 та належить ФОП ОСОБА_3, було
складено акт перевірки дотримання
санітарного законодавства від 19.02.2014р.
та встановлено ряд порушень, а саме:

п.18.1. «Санітарних правил для
підприємств громадського харчування,
включаючи кондитерські цехи
підприємства, що виробляють м'яке
морозиво» №42-123-5777-91 від 19.03.1991р.
«Розташування приміщень кондитерських
цехів повинне забезпечувати
послідовність технологічного процесу
виготовлення кондитерських виробів. Не
можливо допускати зустрічних потоків
сировини та готової продукції». В
порушення вимог п.18.1. міні-пекарня
«Каравай» розташована в окремому
одноповерховому будинку, частково
прибудованому до житлового будинку
приміщенні, забезпечена одним входом
для відвідувачів та завантаження
продукції, що також є порушенням п.6.1.1
Державних санітарних правил для
підприємств (цехів), що виробляють
кондитерські вироби з кремом, які
затверджені наказом Міністерства
охорони здоров'я України №262 від
28.08.1997р.;

п.18.4. «Санітарних правил для
підприємств громадського харчування,
включаючи кондитерські цехи
підприємства, що виробляють м'яке
морозиво» №42-123-5777-91 від 19.03.1991р. «До
складу кондитерських цехів потужністю
менше 5 тис. кремових виробів в зміну
повинні входити наступні приміщення:
комора добового запасу сировини з
холодильною камерою з виділенням
ділянки (стола) для зачистки масла,
підготовки продуктів; приміщення для
обробки яєць з відділенням для
приготування яєчної маси; приміщення
для приготування тіста з ділянкою для
просіювання борошна; приміщення для
оброблення і випічки з ділянкою для
приготування оздоблювальних
напівфабрикатів (сиропів, помади та
інше); приміщення для обробки готових
виробів з ділянкою, виділеною
ізольованим екраном, для приготування
крему; приміщення (ділянка) для
зберігання пакувальних матеріалів;
мийка внутрішньоцехової тари і
виробничого інвентарю з ділянкою для
миття та стерилізації кондитерських
мішків, наконечників та дрібного
інвентарю; приміщення для миття та
сушіння оборотної тари (допускається
миття внутрішньо цехового інвентарю та
оборотної тари в одному приміщенні при
поділі його перегородкою і наявності
роздільних мийних ванн». В порушення
п.18.4 «Санітарних правил для
підприємств громадського харчування,
включаючи кондитерські цехи
підприємства, що виробляють м'яке
морозиво» №42-123-5777-91 від 19.03.1991р. до
складу приміщень міні-пекарні
«ІНФОРМАЦІЯ_1» входить виробниче
складське, підсобне та побутове
приміщення, туалет для персоналу.
Відсутні окремі приміщення для мийки
обладнання та інвентарю, виготовлення
крему, обробки яєць, що також є
порушенням п.6.3. Державних санітарних
правил для підприємств (цехів), що
виробляють кондитерські вироби з
кремом, які затверджені наказом
Міністерства охорони здоров'я України
№262 від 28.08.1997р.;

п.18.7. «Санітарних правил для
підприємств громадського харчування,
включаючи кондитерські цехи
підприємства, що виробляють м'яке
морозиво» №42-123-5777-91 від 19.03.1991р.. На
момент перевірки приміщення у
незадовільному санітарно-технічному
та санітарно-гігієнічному стані. Всі
виробничі приміщення потребують
ремонту (підлога у вибоїнах, стіни та
стеля брудні з павутинням), що також є
порушенням п.6.10. та п.6.12. Державних
санітарних правил для підприємств
(цехів), що виробляють кондитерські
вироби з кремом, які затверджені
наказом Міністерства охорони здоров'я
України №262 від 28.08.1997р.;

п.18.8. «Санітарних правил для
підприємств громадського харчування,
включаючи кондитерські цехи
підприємства, що виробляють м'яке
морозиво» №42-123-5777-91 від 19.03.1991р.. Для
знезараження повітря в цеху
встановлена бактерицидна лампа, проте
журнал фіксації режиму роботи обробки
приміщення не представлений, що є
порушенням п.4.13., п.4.15. Державних
санітарних правил для підприємств
(цехів), що виробляють кондитерські
вироби з кремом, які затверджені
наказом Міністерства охорони здоров'я
України №262 від 28.08.1997р.;

п.18.9. «Санітарних правил для
підприємств громадського харчування,
включаючи кондитерські цехи
підприємства, що виробляють м'яке
морозиво» №42-123-5777-91 від 19.03.1991р.. Готова
продукція зберігається на спеціальних
стелажах у ємкостях з кришками. Миття
обробної тари не проводиться окремо
від миття внутрішньо-цехової тари та
інвентарю, що є порушенням п.7.21.
Державних санітарних правил для
підприємств (цехів), що виробляють
кондитерські вироби з кремом, які
затверджені наказом Міністерства
охорони здоров'я України №262 від
28.08.1997р..

Періодичний лабораторний контроль за
показниками безпеки готової продукції
відсутній.

Журнал «Здоров'я» щодо контролю за
гнійничковими захворюваннями
відсутній, що є порушенням п.13.5.
Державних санітарних правил для
підприємств (цехів), що виробляють
кондитерські вироби з кремом, які
затверджені наказом Міністерства
охорони здоров'я України №262 від
28.08.1997р..

Холодильне обладнання нараховує 3 (три)
одиниці побутових холодильників для
зберігання продукції та 1 (один)
низькотемпературний. На момент
перевірки холодильне обладнання з
пошкодженою фарбою, потребує
генерального прибирання, що є
порушенням п.7.15 Державних санітарних
правил для підприємств (цехів), що
виробляють кондитерські вироби з
кремом, які затверджені наказом
Міністерства охорони здоров'я України
№262 від 28.08.1997р..

Розробочний інвентар наявний, проте
частина його зношена, маркування
відсутнє, що є порушенням п.7.6. та п. 7.12.
Державних санітарних правил для
підприємств (цехів), що виробляють
кондитерські вироби з кремом, які
затверджені наказом Міністерства
охорони здоров'я України №262 від
28.08.1997р..

Окрема ємкість для обробки яєць
відсутня, що є порушенням п.9.30.
Державних санітарних правил для
підприємств (цехів), що виробляють
кондитерські вироби з кремом, які
затверджені наказом Міністерства
охорони здоров'я України №262 від
28.08.1997р..

20.02.2014р. для ФОП ОСОБА_3 внесений припис
№26 про усунення виявлених порушень
санітарного законодавства, виявлених в
ході перевірки.

27.02.2014р. складено акт перевірки
дотримання санітарного законодавства,
в результаті чого виявлено, що
міні-пекарня «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться за адресою: м. Рівне,
АДРЕСА_1 та належить ФОП ОСОБА_3, на
момент перевірки не працює,
проводяться ремонті роботи (на
виконання п.11 припису №26) -
пофарбування, побілка та вкладання
плитки на підлогу. Зафіксовано факт не
виготовлення кондитерських виробів.

Згідно ч.4 ст.4 Закону Закон України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» №877-V від 05.04.2007р. (із
наступними змінами та доповненнями),
виключно законами встановлюються:
органи, уповноважені здійснювати
державний нагляд (контроль) у сфері
господарської діяльності; види
господарської діяльності, які є
предметом державного нагляду
(контролю); повноваження органів
державного нагляду (контролю) щодо
зупинення виробництва (виготовлення)
або реалізації продукції, виконання
робіт, надання послуг; вичерпний
перелік підстав для зупинення
господарської діяльності; спосіб
здійснення державного нагляду
(контролю); санкції за порушення вимог
законодавства і перелік порушень, які є
підставою для видачі органом
державного нагляду (контролю) припису,
розпорядження або іншого розпорядчого
документа.

Орган державного нагляду (контролю) не
може здійснювати державний нагляд
(контроль) у сфері господарської
діяльності, якщо закон прямо не
уповноважує такий орган на здійснення
державного нагляду (контролю) у певній
сфері господарської діяльності та не
визначає повноваження такого органу
під час здійснення державного нагляду
(контролю).

Згідно ч.5 ст.4 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» №877-V від 05.04.2007р. (із
наступними змінами та доповненнями),
повне або часткове зупинення
виробництва (виготовлення) або
реалізації продукції, виконання робіт,
надання послуг допускається за
постановою адміністративного суду,
ухваленою за результатами розгляду
позову органу державного нагляду
(контролю) щодо застосування заходів
реагування.

Вжиття інших заходів реагування,
допускається за вмотивованим
письмовим рішенням керівника органу
державного нагляду (контролю) чи його
заступника, а у випадках, передбачених
законом, - із наступним підтвердженням
обґрунтованості вжиття таких заходів
адміністративним судом.

Відповідно до ч.7 ст.7 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» №877-V від 05.04.2007р. (із
наступними змінами та доповненнями), на
підставі акта, складеного за
результатами здійснення заходу, в ході
якого виявлено порушення вимог
законодавства, орган державного
нагляду (контролю) за наявності підстав
для повного або часткового зупинення
виробництва (виготовлення), реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг звертається у порядку та строки,
встановлені законом, з відповідним
позовом до адміністративного суду.

Проте, 26.03.2014р. начальником відділу
санітарного нагляду РМУ ГУ
Держсанепідемслужби у Рівненській
області Бондарчук І.М., в присутності
відповідача була проведена перевірка
дотримання санітарного законодавства
міні-пекарні «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться за адресою: м. Рівне,
АДРЕСА_1 та належить ФОП ОСОБА_3 з
приводу виконання вимог припису №26 від
20.02.2014р..

За результатами перевірки складено акт
від 26.03.2014р. та виявлено, що на момент
перевірки виробничий процес в цеху не
проводиться, сировина та готова
продукція відсутні.

Згідно припису від 20.02.2014р. було надано
12 пропозицій. На даний момент із них
виконано 10: у всіх виробничих
приміщеннях проведений ремонт
(замінена пошкоджена плитка на підлозі,
поновлено фарбування стін та стелі),
загальний санітарно-гігієнічний стан
приміщень задовільний, проведено
генеральне прибирання приміщень з
обробкою обладнання; холодильне
обладнання у задовільному
санітарно-технічному та
санітарно-гігієнічному стані, зношене
холодильне обладнання замінене;
зношений розробочний інвентар
замінений, маркований згідно вимог; у
виробничому приміщенні встановлена 2-х
секційна мийка для обробки яєць з
підведенням холодної та гарячої
проточної води; для знезараження
повітря встановлена бактерицидна
лампа, заведений журнал фіксації
режиму обробки приміщення; придбана
спеціальна ємкість для обробки
оборотної тари, обробка
внутрішньо-цехового інвентарю
передбачена в 3-х секційній мийці з
підведенням холодної та гарячої
проточної води; кондитерами ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 медичний огляд
пройдений згідно вимог; заведений
журнал «Здоров'я» по контролю за
гнійничковими захворюваннями
працюючих; виготовлення кремових
виробів не проводиться; інформація
щодо виконання припису підприємцем
надана. Одна виконана частково:
виробниче приміщення одне, виділені
місця з встановленням окремих мийок
для обробки яєць, обладнання та
інвентарю. Окреме приміщення для
виготовлення крему не передбачено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з ст.124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Згідно з п.5 ч.2 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Правовідносини, з яких виникають
публічно-правові спори, завжди
побудовані на принципі владного
підпорядкування. Ознакою
публічно-правового спору є участь у
ньому з однієї сторони суб'єкта,
наділеного владними повноваженнями,
який здійснює владну управлінську
функцію, тобто, формує волевиявлення
держави, яке є обов'язковим для
зобов'язаної особи. Воля суб'єктів
владних повноважень оформлюється в
адміністративних актах (рішеннях), які
є обов'язковими до виконання
суб'єктами, яким вони адресовані.

Крім того, також випливає, що судовому
захисту підлягає лише порушене право.

Так, до адміністративного суду вправі
звернутися кожна особа, яка вважає, що
її право чи охоронюваний законом
інтерес порушено чи оспорюється.

В контексті наведених приписів Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для звернення особи до суду з
позовом є її суб'єктивне уявлення,
особисте переконання в порушенні прав
чи свобод, однак обов'язковою умовою
здійснення такого захисту судом є
об'єктивна наявність відповідного
порушення права або законного інтересу
на момент звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною
ознакою порушення права особи є зміна
стану суб'єктивних прав та обов'язків,
тобто припинення можливості чи
неможливість реалізації її законного
права та/або виникнення додаткового
обов'язку.

З врахуванням того, що міні-пекарня
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за
адресою: м. Рівне, АДРЕСА_1 та належить
ФОП ОСОБА_3, з моменту винесення припису
№26 від 20.02.2014р. не працює, що
підтверджується актами перевірки
дотримання санітарного законодавства
від 27.02.2014р. та 26.03.2014р., ФОП ОСОБА_3
вживаються вичерпні заходи стосовно
виконання припису в повній мірі, на
момент розгляду справи в суді процес
виготовлення продукції зупинено
повністю, що не заперечується стороною
позивача, в суду відсутні підстави для
задоволення позовної вимоги щодо
застосування заходу реагування у
вигляді повного зупинення
виготовлення продукції у міні-пекарні
«ІНФОРМАЦІЯ_1».

Також судом встановлено, що
звертаючись до суду з позовною вимогою
застосувати до ФОП ОСОБА_3 заходи
реагування у вигляді повного зупинення
виготовлення продукції у міні-пекарні
«ІНФОРМАЦІЯ_1» до приведення стану
міні-пекарні «ІНФОРМАЦІЯ_1» у
відповідність з вимогами СанПін
42-123-5777-91 позивач не навів нормативного
обґрунтування щодо необхідності
повного зупинення виготовлення
продукції у міні-пекарні «ІНФОРМАЦІЯ_1»
до отримання відповідачем позитивного
висновку державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи.

Відповідно до змісту ст.1 Закону
України «Про забезпечення санітарного
та епідемічного благополуччя
населення» №4004-XII від 24.02.1994р. (із
наступними змінами та доповненнями),
державна санітарно-епідеміологічна
експертиза - це вид професійної
діяльності органів державної
санітарно-епідеміологічної служби, що
полягає у комплексному вивченні
об'єктів експертизи з метою виявлення
можливих небезпечних факторів у цих
об'єктах, встановленні відповідності
об'єктів експертизи вимогам
санітарного законодавства, а у разі
відсутності відповідних санітарних
норм - в обґрунтуванні медичних вимог
щодо безпеки об'єкта для здоров'я та
життя людини.

Об'єкт державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
- будь-яка діяльність, технологія,
продукція та сировина, проекти
нормативних документів, реалізація
(функціонування, використання) яких
може шкідливо вплинути на здоров'я
людини, а також діючі об'єкти та чинні
нормативні документи у випадках, коли
їх шкідливий вплив встановлено в
процесі функціонування (використання),
а також у разі закінчення
встановленого терміну дії висновку
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»
№4004-XII від 24.02.1994р. (із наступними
змінами та доповненнями), державна
санітарно-епідеміологічна експертиза
полягає у комплексному вивченні
документів (проектів, технологічних
регламентів, інвестиційних програм
тощо), а також діючих об'єктів та
пов'язаних з ними небезпечних факторів
на відповідність вимогам санітарних
норм.

Державна санітарно-епідеміологічна
експертиза передбачає: визначення
безпеки господарської та іншої
діяльності, умов праці, навчання,
виховання, побуту, що прямо чи побічно
негативно впливають або можуть
вплинути на здоров'я населення;
встановлення відповідності об'єктів
експертизи вимогам санітарних норм;
оцінку повноти та обґрунтованості
санітарних і протиепідемічних
(профілактичних) заходів; оцінку
можливого негативного впливу
небезпечних факторів, пов'язаних з
діяльністю об'єктів експертизи,
визначення ступеня створюваного ними
ризику для здоров'я населення.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»
№4004-XII від 24.02.1994р. (із наступними
змінами та доповненнями), державній
санітарно-епідеміологічній експертизі
підлягають: проекти міждержавних,
державних цільових, регіональних,
місцевих і галузевих програм
соціально-економічного розвитку;
інвестиційні проекти і програми у
випадках і порядку, встановлених
законодавством; схеми, передпроектна
документація, що стосується районного
планування і забудови населених
пунктів, курортів тощо; проекти
нормативно-технічної,
інструкційно-методичної документації,
що стосується здоров'я та середовища
життєдіяльності людини; продукція,
напівфабрикати, речовини, матеріали та
небезпечні фактори, використання,
передача або збут яких може завдати
шкоди здоров'ю людей; документація на
розроблювані техніку, технології,
устаткування, інструменти тощо; діючі
об'єкти, у тому числі військового та
оборонного призначення.

Відповідно до вимог п.3.2. Порядку
проведення державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи, затвердженого наказом
Міністерства охорони здоров'я України
№247 від 09.10.2000р., зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 10.01.2001р.
за №4/5195, забороняється використання
або функціонування об'єктів експертизи
без наявності позитивного висновку
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи.

Відповідно до вимог п.3.3. Порядку
проведення державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи, затвердженого наказом
Міністерства охорони здоров'я України
№247 від 09.10.2000р., зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 10.01.2001р.
за №4/5195, визначення відповідності
діючих об'єктів експертизи (тобто
об'єктів експертизи, які вже
використовуються, або функціонують)
вимогам санітарних норм здійснюється в
ході поточного державного
санітарно-епідеміологічного нагляду
шляхом періодичної вибіркової
перевірки і не потребує Проведення
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи.

Згідно з вимогами п.3.4. Порядку
проведення державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи, затвердженого наказом
Міністерства охорони здоров'я України
№247 від 09.10.2000р., зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 10.01.2001р.
за №4/5195, державна
санітарно-епідеміологічна експертиза
діючих об'єктів експертизи
призначається лише в разі наявності в
головного державного санітарного
лікаря офіційних матеріалів про
негативний вплив об'єктів на здоров'я
людей або зміну їх властивостей, що
може спричинити такий вплив, а також у
разі внесення змін до санітарного
законодавства, якими встановлюються
більш жорсткі вимоги до об'єктів
експертизи.

Позивач вірно зазначив необхідність
проведення державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
для діючого об'єкту «міні-пекарня
«ІНФОРМАЦІЯ_1», яка виникла після
встановлення невідповідності вимогам
санітарних норм та його шкідливого
впливу в процесі функціонування.

Шкідливий вплив продукції міні-пекарні
«ІНФОРМАЦІЯ_1» підтверджується актом
перевірки дотримання санітарного
законодавства від 19.02.2014р., складеного
працівниками Сарненського
міжрайонного управління, результатом
санітарно-мікробіологічного
дослідження зразка торту №1, актом
перевірки дотримання санітарного
законодавства від 19.02.2014р., складеного
працівниками Рівненського міського
управління, результатом
санітарно-мікробіологічного
дослідження №520, 521, терміновими
повідомлення про інфекційне
захворювання.

Проте, позивачем не враховано, що
згідно ч.3 ст.12 Закону України «Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»
№4004-XII від 24.02.1994р. (із змінами та
доповненнями), рішення про
необхідність і періодичність
проведення державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
діючих об'єктів приймається
відповідними посадовими особами
державної санітарно-епідеміологічної
служби.

Зокрема, абз. «е» ч.1 ст.41 Закону України
«Про забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»
№4004-XII від 24.02.1994р. (із змінами та
доповненнями) передбачено, що Головним
державним санітарним лікарям
Автономної Республіки Крим, областей,
районів, міст, районів у містах та їх
заступникам, головним державним
санітарним лікарям на транспорті та їх
заступникам у межах відповідних
територій (об'єктів транспорту)
надаються повноваження щодо винесення
рішень про необхідність проведення
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи, визначення складу комісій
для її здійснення і затвердження
висновків.

Тобто, для проведення державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
Закон вимагає винесення головним
державним лікарем області
відповідного рішення про необхідність
проведення державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи.

Відповідно до положень ч.2 ст.19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, діяльність органів
державної влади регулюють закони та
підзаконні акти, які дають суб'єктам
владних повноважень можливість
користування певною свободою розсуду
при вирішенні питань і встановлюють
межі такої свободи, тобто наділяють їх
дискреційними повноваженнями.

Тобто, для органів державної влади та
їх службових осіб діє
спеціально-дозвільний принцип
конституційного права, який, поширюючи
свій нормативний вплив на органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадових та
службових осіб, суттєво обмежує цих
суб'єктів у виборі варіантів чи моделі
своєї поведінки. Адже вони зобов'язані
діяти лише таким чином та у такий
спосіб, як це прямо передбачено
конституційно-правовими нормами,
законами України і лише в межах
закріпленої за ними компетенції.

Пункт 5 ч.2 ст.17, ст.50 Кодексу
адміністративного судочинства України
зобов'язує суб'єкта владних
повноважень довести те, що право на
звернення до суду з таким позовом прямо
встановлено в нормах чинного
законодавства, а саме в частині
отримання відповідачем позитивного
висновку державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи. Натомість, позивач
названих обставин не довів.

В порушення вищезазначених статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, позивач вийшов за межі
повноважень, наданих йому Законом,
відтак в позові слід відмовити
повністю.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Щербаков В. В.