Справа № 437/18551/13-а
Суддя: Кравченко Н. О.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2014 року Ленінський районний
суд міста Луганська у складі:

головуючий суддя Кравченко Н.О.,

при секретарі - Савченко Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1до інспектора ДПС
взводу з ОСП №7 роти ДПС ДАІГУМВС
України в Донецькій області Шейко
Михайло Володимировича про визнання
протиправною та скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача, в якому просить визнати
протиправною та скасувати постанову АБ
№ 024226 від 06 жовтня 2013 року про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за правопорушення,
передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, у вигляді
510,00 грн.

Позивач не погоджується з постановоюАБ
№ 024226 від 06 жовтня 2013 року та вважає, що
в вона винесена неправомірно, тому
підлягає скасуванню, так як прийняте
рішення не відповідає фактичним
обставинам справи.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив їх задовольнити, пояснив, що в
населеному пункті швидкість не
перевищував, від отримання протоколу
та постанови відмовився, оскільки
направлявся до м. Донецьк та часу на
очікування в нього не було.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про місце і час розгляду
справи повідомлений належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі
неприбуття відповідача - суб'єкта
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним про причини
неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Вивчивши адміністративний позов,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи,
06.10.2013 року на позивача інспектором ДПС
взводу з ОСП №7 роти ДПС ДАІГУМВС
України в Донецькій області Шейко М.В.
було накладено стягнення у виді штрафу
у розмірі 510 грн. 00 коп. за
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, що
підтверджується постановою АБ № 024226
від 06 жовтня 2013 року.

Як зазначено в постанові, 06.10.2013р.
позивач керував автомобілем марки ROVER
-75 , державний реєстраційний номер
НОМЕР_1. посвідчення водія НОМЕР_2, в 10
годин 14 хвилин на 472 кілометрі
Знаменка-Луганськ-Ізварине в
населеному пункті сел. Красний
партизан зі швидкістю 86 км/год. та;
перевищив швидкість на 26 км/год. Як
вбачається із змісту постанови
швидкість вимірювалась приладом
«Візир» № 0812476. Свідоцтво про повірку №
06/03/1206 видано до 03.09.2014 р.

Згідно ст. 222 Кодексу України про
адміністративне правопорушення
розгляд справ про правопорушення,
передбачені ч.1 ст.122 КпАП України,
покладено на органи внутрішніх справ
(міліцію).

Статтю 14-1 КУпАП, яка передбачала, що у
разі фіксації правопорушення
працюючими в автоматичному режимі
спеціальними технічними засобами, що
мають функції фото - і кінозйомки,
відеозапису, чи засобами фото і
кінозйомки, відеозапису притягаються
власники (співвласники) транспортних
засобів, рішенням Конституційного Суду
України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010,
визнано такою, що не відповідає
Конституції, так як безпосередньо не
визначає складу правопорушення, а тому
не може бути самостійною підставою для
притягнення до такої відповідальності.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про
захист інформації в
інформаційно-телекомунікаційних
системах» - інформація, яка є власністю
держави, або інформація з обмеженим
доступом (до якої відноситься і
інформація, отримана за допомогою
приладу «Візир») повинна оброблятися в
автоматизованій системі із
застосуванням комплексної системи
захисту інформації (КСЗІ) з
підтвердженою відповідністю.

Вимірювач швидкості «Візир» фактично
не є таким, який працює в автоматичному
режимі. Його використання з метою
фіксування правопорушень здійснюється
безпосередньо працівником ДАІ, він
працює від акумуляторної батареї,
відповідно до технічних характеристик
має можливості вибору спеціальних
режимів роботи.

Цей прилад може за своїми технічними
можливостями фіксувати швидкість
іншого автомобіля, який рухається
поруч, а не того, який зупинили
працівники міліції. Відсутні будь-які
підстави, підтверджені належними
доказами, що швидкість належить саме
автомобілю позивача.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказами у справі про адміністративне
правопорушення, є будь - які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи (ч.1ст.251
КУпАП).

Таким чином, при складанні постанови
про адміністративне правопорушення
інспектором ДПС взводу з ОСП №7 роти
ДПС ДАІГУМВС України в Донецькій
області Шейко М.В. порушені вимоги
наведеної норми, а також порушено
положення ст.280 КУпАП.

Так, інспектором ДПС взводу з ОСП №7
роти ДПС ДАІГУМВС України в Донецькій
області Шейко М.В. достовірно не
встановлено, чи був винен саме позивач
у вчиненому правопорушенні,
враховуючи, що будь-яких доказів вини в
постанові по справі про
адміністративне правопорушення не
наведено.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 23 грудня 2005 року №14
«Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті»
встановлено, що зміст постанови має
відповідати вимогам, передбаченими
статтями 283, 284 КПАП України. У ній,
зокрема, потрібно навести докази, на
яких ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні в нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

З боку відповідача суду не надано
належних та допустимих доказів на
спростування посилань позивача.

За вищевикладених обставин, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача в частині скасування
постанови та визнання дій інспектора
неправомірними є обґрунтованими,
обставини викладені в позовній заяві
знайшли своє підтвердження в ході
розгляду справи, а тому постанова про
накладення адміністративного
стягнення відносно позивача підлягає
скасуванню.

Керуючись статтями 122,251,258, 268,283,288
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, статтями 2,4,7,17,94,158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1до інспектора ДПС взводу з
ОСП №7 роти ДПС ДАІГУМВС України в
Донецькій області Шейко Михайла
Володимировича про визнання дій
незаконними та скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне
правопорушення АБ № 024226 від 06 жовтня 2013
року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 Кодексу України про
адміністративне правопорушення і
накладення адміністративного
стягнення - скасувати.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий

Н.О.Кравченко