Справа № 824/3176/13-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/3176/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Анісімов А.В.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Загороднюка А.Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Чернівецького окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до відділу державної
виконавчої служби Хотинського
районного управління юстиції
Чернівецької області про визнання
бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року ОСОБА_2 (далі - позивач
або ОСОБА_2Г.) звернувся до
Чернівецького окружного
адміністративного суду з позовом до
відділу державної виконавчої служби
Хотинського районного управління
юстиції у Чернівецькій області (далі -
відповідач або ВДВС) про визнання
відповіді ВДВС від 28.11.2013 р. за вихідним
№ 11978/10-37 та від 16.12.2013 р. за вихідним №
12450/02-37, які надані на скаргу від 18.11.2013 р.
№ 0649 такими, що не відповідають вимогам
положень статті 19 Закону України "Про
звернення громадян" та є не повними,
розглянуті не об'єктивно, не всебічно і
як такі, що суперечать положенню пункту
8 статті 82 Закону України " Про
виконавче провадження", а також про
визнання дій, заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Хотинського районного управління
юстиції у Чернівецькій області Лобчук
Ганни Олександрівни щодо надання
відповідей на скаргу від 18.11.2013 р. № 0649,
які є не об'єктивними, розглянутими не
всебічно, протиправними.

Чернівецький окружний
адміністративний суд ухвалою від 11.02.2014
року провадження у вказаній справі
закрив з підстав передбачених п.1 ч.1
ст.157 КАС України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, позивачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та прийняти нове рішення про
задоволення адміністративного позову.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
скаржник зокрема зауважує на
неврахуванні судом першої інстанції
того факту, що відповідач жодним чином
не реагував на звернення позивача
залишаючи їх без відповіді, тим самим
порушуючи вимоги Закону України «Про
звернення громадян».

Крім того, на думку позивача, поза
увагою суду першої інстанції залишився
той факт, що відповідач позбавив
позивача права на стягнення у
примусовому порядку грошових коштів у
розмірі 79 000 грн., в т.ч. нанесених
матеріальних і моральних збитків.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 199 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
суду першої інстанції, суд апеляційної
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
вироком Хотинського районного суду
Чернівецької області від 20.03.2012 р. по
кримінальній справі №1-7/12 визнано
винним ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в скоєнні
злочину, передбаченого ч.3 ст.185
Кримінального кодексу України і
призначено покарання у вигляді трьох
років позбавлення волі. Цивільний
позов ОСОБА_2, пред'явлений у рамках
кримінальної справи, до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_4, а в разі відсутності в нього
майна для відшкодування шкоди, з його
батьків ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду, заподіяну
злочином в розмірі 12300,00 грн. та
матеріальну шкоду в розмірі 67598,00 грн.
(а.с. 7-8).

На підставі цього рішення 22.06.2012 р. та
01.07.2013 р. Хотинським районним судом
Чернівецької області видано виконавчі
листи № 1-7/12 р. (а.с. 9-10).

06.07.2012 р. та 08.07.2012 р. державним
виконавцем ВДВС Маланчуком М.А., на
підставі вищезазначених виконавчих
листів, винесено постанови про
відкриття виконавчого провадження (ВП
№33267808, ВП №38740515).

18.11.2013 р., представник позивача
звернувся до ВДВС із скаргою №0649 на
діяння державного виконавця ВДВС
Маланчука М.А., які ним вчиненні у
виконавчому провадженні ВП №38740515.

07.12.2013 р. від відповідача надійшла
відповідь від 28.11.2013 р. № 11978/02-37 на
скаргу № 0649 від 18.11.2013 р. за підписом
заступника начальника ВДВС, а 20.12.2013 р.
надійшла позивачу друга відповідь від
18.12.2013 р. № 12450/02-37 на скаргу № 0649 від
18.11.2013 р.

Не погоджуючись із зазначеними діями
відповідача, ОСОБА_2 оскаржив їх до
суду.

При цьому як досліджено із наявного в
матеріалах справи клопотання ОСОБА_2
про уточнення позовних вимог, останній
просив суд визнати протиправними
відповіді ВДВС від 28.11.2013 р. за вихідним
№11978/10-37 та від 16.12.2013 р. за вихідним №
12450/02-37, які надані на скаргу від 18.11.2013 р.
№ 0649, оскільки останні не відповідають
вимогам положень статті 19 Закону
України "Про звернення громадян", є не
повні, розглянуті не об'єктивно, не
всебічно, а отже є такими, що суперечать
положенню пункту 8 статті 82 Закону
України " Про виконавче провадження".

Крім того позивач просив визнати
протиправними дії заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Хотинського
районного управління юстиції у
Чернівецькій області Лобчук Ганни
Олександрівни щодо надання відповідей
на скаргу від 18.11.2013 р. № 0649.

В свою чергу суд першої інстанції при
постановленні оскаржуваної ухвали та
закриваючи провадження у справі
виходив з положень п.1 ч.1 ст.157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідно до якого суд
закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно ч.1 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 статті 4 КАС України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1 ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 4 статті 82 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено,
що рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції
судів щодо вирішення справ з приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
є юрисдикційна належність суду, який
видав виконавчий документ, та статус
позивача, як сторони у виконавчому
провадженні.

У розумінні ст.8 Закону України "Про
виконавче провадження" сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник. Стягувачем є фізична або
юридична особа, на користь чи в
інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
документом. При цьому до осіб, які
можуть оскаржити рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби належать також їх
представники за законом чи договором.

Як свідчать матеріали справи, у даному
випадку ОСОБА_2 є стороною виконавчого
провадження, а саме стягувачем,
водночас виконавчі листи видані
Хотинським районним судом на підставі
вироку суду, яким у т.ч. задоволено
цивільний позов позивача у цій справі.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції та доводам апелянта
колегія суддів зауважує, що зазначені
виконавчі листи жодним чином не
стосуються виконання ВДВС покарання,
пов'язаного із стягненням штрафу,
конфіскації майна, тощо, яке призначено
відповідно до положень Кримінального
кодексу України.

Водночас, цивільний позов пред'явлений
в кримінальній справі до
обвинуваченого або осіб, що несуть
матеріальну відповідальність за дії
обвинуваченого, по своїй правовій
природі є інститутом цивільного
судочинства. У кримінальній справі він
пред'являється виключно з метою
повного та швидкого захисту порушеного
права потерпілого, при цьому його
правова природа від цього не
змінюється (зокрема зазначене слідує
із положення ст.28
Кримінально-процесуальний кодекс
України від 28.12.1960 р., який був чинний на
момент винесення вироку).

Судовий контроль за виконанням рішення
суду має здійснюватись тим судом, який
видав виконавчий лист (зазначене
слідує із аналізу положень Закону
України «Про виконавче провадження» та
процесуальних кодексів України).

Згідно з ст.383 Цивільного
процесуального кодексу України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Таким чином, виходячи з того, що нормами
Цивільного процесуального кодексу
України встановлено порядок
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби при виконанні
судових рішень, ухвалених за правилами
цивільного судочинства, справи про
оскарження сторонами виконавчого
провадження таких рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби не відносяться до
юрисдикції адміністративного суду.

Аналогічну правову позицію виклав у
своїй постанові Пленум Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 р., №3 "Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби" (зі змінами), який у п.8 цієї
постанови зазначив, що судам необхідно
враховувати, що відповідно до ч.4 ст.82
Закону України "Про виконавче
провадження" до юрисдикції
адміністративних судів належать
справи, щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби при виконанні вироків судів у
частині, що підлягає примусовому
виконанню державною виконавчою
службою (про стягнення штрафів,
конфіскацію майна тощо), за винятком
справ за позовами сторін виконавчого
провадження.

В даному випадку, колегія суддів
зауважує, що позивач є саме стороною
виконавчого провадження, а тому
вказану справа не належить до
юрисдикції адміністративного суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення оскаржуються
стороною виконавчого провадження до
суду, який видав виконавчий документ,
тобто у даному випадку до Хотинського
районного суду.

При цьому колегія суддів не бере до
уваги посилання апелянта на порушення
відповідачем вимог Закону України «Про
звернення громадян», оскільки
підставою звернення позивача до суду
слугували положення Закону України
«Про виконавче провадження», адже
стосувались безпосередньо виконання
виконавчих листів, на підставі яких
винесено постанови про відкриття
виконавчого провадження (ВП№33267808,
ВП№38740515), що також кореспондується з
позицією висвітленою у постанові
Пленум Вищого адміністративного суду
України №3 від 13.12.2010 р.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Чернівецького
окружного адміністративного суду від
11 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Загороднюк А.Г.

Сушко О.О.