Справа № 2а-604/1/13
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 р.
Справа № 876/12805/13
Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

за участю секретаря
Корнієнко О. А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Бадулін
Ю. І.

третя особа ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Підволочиського районного суду
Тернопільської області від 1 жовтня 2013
року у справі № 2а-604/1/13 за позовом
ОСОБА_1 до Підволочиської селищної
ради, за участю третіх осіб: ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання протиправним та
скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до
Підволочиської селищної ради, яким
просив визнати протиправним і
скасувати рішення відповідача №716 від
29 серпня 2012 року «Про надання дозволу
на виготовлення проекту землеустрою
щодо відведення ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у
спільну сумісну власність земельну
ділянку по АДРЕСА_1 для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в
оскарженому рішенні не вказано, на
підставі яких підтверджуючих
документів доводиться право
постійного користування спадкодавцем -
ОСОБА_6 додатково 0,015га ділянку по
АДРЕСА_2, оскільки рішенням виконкому
Підволочиської селищної ради №241 від 12
листопада 1970 року не було підтверджено
виділення в натурі та передачу
земельної ділянки площею 0,015 га.

Вказує, що на дану земельну ділянку
позивачем було прийнято спадщина та
вироблено усі необхідні документи на
землю. Відтак оскільки оспорювана
земельна ділянка належить позивачу на
праві власності, то відповідач не міг
своїм рішенням здійснити перерозподіл
землі з власності однієї людини у
власність іншої.

Постановою Підволочиського районного
суду Тернопільської області від 1
жовтня 2013 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився
позивач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги той
факт, що земельна ділянка не вилучалась
у позивача у встановленому законом
порядку, а відтак відповідач не може
здійснювати її перерозподіл.

В судовому засіданні позивач надав
пояснення, апеляційну скаргу
підтримав. Просив рішення суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Представник відповідача в судовому
засідання надав пояснення, просив в
задоволенні апеляційної скарги
відмовити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні третя особа -
ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не належить до
задоволення з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
27 серпня 2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3
звернулись з заявою до відповідача про
передачу безоплатно у спільну сумісну
власність земельної ділянки площею 0,015
га для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в АДРЕСА_2.

29 серпня 2012 року ОСОБА_7 селищна рада
розглянула цю заяву та прийняла
рішення №716, яким дала дозвіл ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у спільну сумісну власність
орієнтовною площею 0,015га. для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в АДРЕСА_2.

Апеляційний суд не бере до уваги
твердження позивача, що він є власником
спірної земельної ділянки, оскільки
воно не знаходить свого підтвердження
в матеріалах справи. Зокрема, в
матеріалах справи є постанова
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 13 лютого 2012 року, якою
зобов'язано управління державного
комітету із земельних ресурсів у
Підволочиському районі вчинити дії
щодо скасування державної реєстрації
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯП № 829337 від 4
квітня 2011 року, належного ОСОБА_1 Судом
встановлено, що це рішення суду набрало
законної сили та було виконано, а
реєстрація скасована, що підтверджено
повідомленням управління державного
комітету із земельних ресурсів у
Підволочиському районі від 23 серпня 2012
року.

Крім того в матеріалах справи є
постанова Солом'янського районного
суду м. Києва від 2 листопада 2011 року,
яка набрала законної сили 21 листопада
2011 року, якою визнано протиправним та
скасовано рішення Підволочиської
селищної ради Тернопільської області
№2603 від 8 червня 2010 року про
затвердження технічної документації
та передачу у власність земельної
ділянки ОСОБА_1

Відтак на момент прийняття
відповідачем оспореного рішення
ділянка розміром 0,015 га по АДРЕСА_2
перебувала у власності громади ОСОБА_7.

Статтею 12 ЗК України в редакції чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин вказано, що до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього кодексу.

Порядок приватизації земельної
ділянки закріплено статтею 118 ЗК
України, зокрема вказано, що громадянин
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування.
Цей орган, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Проект землеустрою погоджується у
порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК
України.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий
строк з дня отримання погодженого
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення ділянки та надання її у
власність.

Спірна земельна ділянка перебувала у
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у користуванні,
оскільки була надана їхньому батьку
ОСОБА_6 в безстрокове користування
рішенням виконкому Підволочиської
селищної ради депутатів трудящих №241
від 12 листопада 1970 року.

Суд апеляційної інстанції приходить до
висновку, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були
виконані усі необхідні вимоги для
подання заяви про приватизацію
земельної ділянки, а відповідач діяв у
межах своїх повноважень та на
виконання покладених на нього
законодавством обов'язків, відтак
рішення Підволочиської селищної ради,
№716 від 29 серпня 2012 року є законним, а
підстави для його скасування відсутні.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу належить
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Підволочиського районного суду
Тернопільської області від 1 жовтня 2013
року у справі № 2а-604/1/13 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.

Повний текст ухвали складено 31 березня
2014 року