Справа № 808/8546/13-а
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року 17:33Справа №
808/8546/13-а м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі судді Бойченко Ю.П., за
участю секретаря судового засідання
Заболотньої Н.Ю. та представників

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: Школової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3

до Мелітопольської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізької області

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

04 листопада 2013 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
(далі - позивач) до Мелітопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області (далі
- відповідач), в якому позивач просить
суд визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення-рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 07.08.2013 № на суму 135 052,00
грн.

Ухвалою суду від 06.11.2013 відкрито
провадження у справі, закінчено
підготовче провадження, справа
призначена до судового розгляду на
28.11.2013. Провадження у справі
неодноразово зупинялось за
клопотанням сторін.

05.02.2014 провадження у справі поновлено.

Згідно позовної заяви позивач не
погоджується з прийнятим рішенням, та
зазначає, що під час проведення
перевірки не досліджено рух товарів, не
враховувались всі накладні, не
досліджено первинні документи, книги
обліку доходів та витрат та інш.; не
вказано за якою методикою та в який
порядок визначено порушення порядку
обліку товарних запасів на місці їх
реалізації , а саме надлишок та нестачу;
не надано додатків до акту перевірки
навіть після розгляду первинної
скарги. Вважає спірне податкове
повідомлення - рішення таким, що
прийняте з порушенням норм
матеріального права України, в зв'язку
з чим підлягає визнанню протиправним
та повинне бути скасоване повністю.
Просить позов задовольнити.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав вимоги позовної
заяви.

Відповідач усно заперечив проти
позовних вимог. Зазначив, що висновки
податкової про порушення позивачем п.12
ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме: порушено порядок
ведення обліку ТМЦ на складах та за
місцем їх реалізації на загальну суму 67
526 грн. (перевіркою встановлено
надлишок ТМЦ в магазині на 2 521 грн. та
нестачу ТМЦ на 65 005 грн.) є
обґрунтованими. Вважає, що спірне
податкове повідомлення - рішення є
законним та обґрунтованим. Просить у
задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав заперечення з
підстав викладених вище. Просить у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі.

Розгляд справи здійснювався за
допомогою технічних засобів, а саме:
програмно-апаратного комплексу
«Камертон».

У судовому засіданні 05 лютого 2014 року
на підставі ст.160 КАС України судом
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали справи і з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено матеріалами справи,
відповідно до наказу ГУ Міндоходів у
Запорізькій області від 12.07.2013 №264 та
направлень на перевірку №665, №666 від
12.07.2013 була проведена фактична
перевірка господарської одиниці -
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, в якій здійснює
господарську діяльність ФОП ОСОБА_3

Результати перевірки оформлені актом,
який зареєстровано за місцем
здійснення господарської діяльності
25.07.2013 за №0063/08/01/22/НОМЕР_1, на підставі
якого складено акт перевірки від 29.08.2013
№039/08-22-22-01/02647763 (далі - акт перевірки).

Перевірку розпочато 18.07.2013 та проведено
в присутності продавця ОСОБА_4, яка
отримала наказ, направлення на
проведення перевірки та запрошення до
ГУ Міндоходів у Запорізькій області на
22.07.2013 з переліком необхідних для
перевірки документів.

Згідно з висновками акту перевірки,
зокрема, встановлено:

- порушення п.12 ст.3 Закону України від
06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (далі з Закон
України від 06.07.1995 №265/95-ВР), а саме:
порушено порядок ведення обліку ТМЦ на
складах та за місцем їх реалізації на
загальну суму 67 526 грн. (перевіркою
встановлено надлишок ТМЦ в магазині на
2 521 грн. та нестачу ТМЦ на 65 005 грн.).

Довіреною особою ФОП ОСОБА_3 - ОСОБА_5
29.07.2013 надані до Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
заперечення на акт перевірки (вх.№1319/А
від 31.07.2013).

Відповіддю на заперечення ГУ
Міндоходів у Запорізькій області,
наданих листом від 05.08.2013 №269/14/08-01-22-0314
(отримано платником податків 09.08.2013
відповідно до повідомлення про
вручення поштового відправлення
№15610742), висновки акту перевірки
залишені без змін.

На підставі матеріалів перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення форми «С» від
07.08.2013 № про сплату 132 052 грн.
штрафних санкцій, застосованих з
посиланням на ст.20 Закон України від
06.07.1995 №265/95-ВР (67 526 грн. х 2 кр.р.)

Не погодившись з винесеним податковим
повідомленням - рішенням позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Так, перевіркою встановлено, що на
господарській одиниці - магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 знаходиться
реєстратор розрахункових операцій
типу ІКС-М500, заводський №МТ50008058,
фіскальний №, зареєстрований в
Мелітопольській ОДПІ ГУ Міндоходів у
Запорізькій області (реєстраційне
посвідчення від 04.06.2013); на реєстраторі
розрахункових операцій встановлені
пломби серії BP №251992 і №251993; КОРО
зареєстрована в Мелітопольській ОДПІ
ГУ Міндоходів у Запорізькій області
04.06.2013 за №р/1.

Довіреною особою приватного
підприємця ОСОБА_5, 24.07.2013 надані
оригінали та копії зокрема: Книги
обліку доходів і витрат №11540 від 06.03.2013
(ФОП ОСОБА_3) і №11541 від 06.03.2013 (ОСОБА_4),
КОРО-№р/1 від 04.06.2013 та накладні на
придбання товару.

В своїх поясненнях до акту перевірки
продавець ОСОБА_4 зазначила, що
накладні на товар, Книга обліку доходів
і витрат приватного підприємця, КОРО,
реєстраційне посвідчення та довідка
про опломбування знаходяться у
приватного підприємця для складання
звітності.

Перед проведенням перевірки продавець
ОСОБА_4 надала розписку про те, що всі
видаткові та прибуткові документи на
цінності включені у товарні звіти. Всі
цінності, які надійшли на її
відповідальність оприбутковані, а ті
які вибули - списано на видаток. Під час
проведення перевірки, в присутності
продавця ОСОБА_4 знято залишки 120
найменувань товарів, наявних в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» на загальну
суму 21 591 грн., про що складено відомість
про результати перевірки щодо повноти
оприбуткування, реалізації та
фактичних залишків запасів, яку і
підписала продавець. При розгляді
Книги обліку доходів і витрат №11541 від
06.03.2013 (надана 22.07.2013) перевіряючими
встановлено, що Книга ведеться з
порушенням вимог Порядку ведення Книги
обліку доходів і витрат, яку ведуть
фізичні особи - підприємці, крім осіб,
що обрали спрощену систему
оподаткування, і фізичні особи, які
провадять незалежну професійну
діяльність, затвердженого наказом ДПС
України від 24.12.2010 №1025, зареєстровано в
Мін'юсті України 30.12.2010 за №1425/18720, а
саме: наймана особа заповнює гр.3
«Розмір отриманих доходів від
здійснення діяльності» не по факту
кожної здійсненої операції, а
загальною сумою за день.

Як вбачається з матеріалів перевірки
штрафна санкція застосована на
підставі пп.54.3 п.54.3 ст.54 Податкового
кодексу України та згідно зі ст.20
закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР
(перевіркою встановлено надлишок ТМЦ в
магазині на 2 521 грн. та нестачу ТМЦ на 65
005 грн.).

Щодо нестачі ТМЦ у сумі 65 005 грн. та
застосування податковою штрафної
санкції у цій частині.

Відповідач в Акті перевірки
посилається на недотримання позивачем
вимог п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995
№265/95-ВР.

Так, відповідно до п.12 ст.3 Закону
України від 06.07.1995 №265/95-ВР суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV визначено, що
первинні документи фіксують факти
здійснення господарських операцій і
повинні бути складені під час
здійснення господарської операції, а
якщо це неможливо - безпосередньо після
її закінчення.

Згідно з п.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності.
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів
(п. 2.1). Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо.

Судом встановлено, що позивач
придбавав у контрагентів алкогольні
вироби, що підтверджується наданими
позивачем до перевірки та матеріалів
справи видатковими накладними на
придбання товару (додані до матеріалів
справи) .

Пунктом 177.10 ст.177 Податкового Кодексу
встановлено, що фізичні особи -
підприємці зобов'язані вести Книгу
обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару. Форма Книги обліку
доходів і витрат та порядок її ведення
визначаються центральним органом
державної податкової служби. Фізичні
особи - підприємці застосовують
реєстратори розрахункових операцій
відповідно до Закону України від 06.07.1995
№265/95-ВР.

Форма Книги обліку доходів та витрат,
яку ведуть фізичні особи-підприємці,
крім осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, і фізичні особи, які
провадять професійну діяльність, та
Порядок її ведення затверджені наказом
ДПА України від 24.12.2010 №1025. Зазначений
наказ набрав чинності з 21.01.2011.

Зазначеним Порядком передбачено, що
ведення Книги здійснюється наступним
чином: у графі 1 вказується дата
заповнення (пп. 3.1). У графах 2 та 11
відображається сума нереалізованих
товарних запасів, сировини, матеріалів
тощо на початок та на кінець звітного
податкового періоду (року), яка
заводиться в грошовій формі, виходячи
із ціни їх придбання (пп. 3.2). У графі 3
щоденно відображається фактично
отримана сума доходу від здійснення
діяльності із сумарним підсумком за
місяць, квартал, рік. У разі
необхідності реєстрації нової Книги
протягом звітного року записи в ній
продовжуються наростаючим підсумком, а
попередня Книга залишається у
самозайнятої особи (пп. 3.3). До графи 4
записуються реквізити документа, який
підтверджує понесені витрати,
пов'язані з придбанням
товарно-матеріальних цінностей,
виконанням робіт та наданням послуг
(номер, дата і назва документа).
Документами, які підтверджують
витрати, можуть бути, зокрема,
товарно-транспортна та/або податкова
накладна, платіжне доручення,
фіскальний чек, акт закупки (виконаних
робіт, наданих послуг) та інші
розрахункові документи (пп. 3.4). У графі 5
відображається загальна вартість
придбаних товарно-матеріальних
цінностей (пп. 3.5). у графі 6
відображається сума витрат, яка
безпосередньо пов'язана з отриманням
доходу (пп. 3.6). У графі 9 відображаються
витрати на оплату праці та нарахування
на заробітну плату, понесені у звітному
місяці (пп. 3.8). У графі 10 відображаються
фактично понесені інші витрати,
безпосередньо пов'язані з одержанням
доходу, які не зазначені у графах 6 та 9,
включаючи вартість оплачених
виконаних робіт та наданих послуг (пп.
3.9). Графа 12 розраховується як різниця
між доходом від здійснення діяльності
та документально підтвердженими
витратами, пов'язаними із отриманням
доходу (пп. 3.10).

Статтею 6 Закону України від 06.07.1995
№265/95-ВР визначено, що облік товарних
запасів фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Згідно з ч.3 ст. 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» суб'єкти
підприємницької діяльності, яким
відповідно до законодавства надано
дозвіл на ведення спрощеного обліку
доходів і витрат, ведуть
бухгалтерський облік і подають
фінансову звітність у порядку,
встановленому законодавством про
спрощену систему обліку і звітності.

Суд зазначає, що позивач не перебуває
на спрощеній системі оподаткування,
тому повинна мати підтверджуючі
документи щодо походження товару, який
ним реалізується та вести облік
товарних запасів.

Відповідно до вимог ст.20 Закону України
від 06.07.1995 №265/95-ВР до суб'єктів
господарювання, що здійснюють
реалізацію товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, застосовується
фінансова санкція у розмірі подвійної
вартості необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма чітко визначає, що така
санкція застосовується лише в разі
реалізації не облікованих товарів, а не
за відсутність товарів за місцем їх
реалізації. У разі ж, коли обліковані
товари відсутні у суб'єкта
господарювання, їх реалізація є
неможливою та не відбувається.

Як встановлено актом перевірки у
позивача була виявлена нестача
облікованих товарів на загальну суму 65
005 грн.

За наведених обставин, враховуючи, що
відповідачем встановлено факт нестачі
товарів, а не продаж не облікованих
товарів, висновок відповідача про
порушення позивачем п.12 ст.3 Закону
України від 06.07.1995 №265/95-ВР та
застосування до позивача фінансових
санкцій у сумі 130 010 грн. (65 005 грн. х 2), за
виявлену нестачу ТМЦ, не ґрунтується на
вимогах Закону України від 06.07.1995
№265/95-ВР, а тому є протиправним.

Крім того, перевіркою також було
встановлено надлишок ТМЦ в магазині
позивача на загальну суму 2 521 грн.

Судом, на підставі даних наданих
позивачем копій видаткових накладних
та долучених до справи в якості доказів
щоденних Х-звітів по касовому апарату
позивача, встановлено, що позивачем в
книзі обліку доходів і витрат не було
відображено вищезазначені ТМЦ на
загальну суму 2 521 грн., а також у
позивача відсутні будь-які первинні
документи щодо придбання цього товару,
чим порушено вимоги п.12 ст.3 Закону
України від 06.07.1995 №265/95-ВР.

Отже, відповідно до ст.20 Закону України
від 06.07.1995 №265/95-ВР, відповідачем було
правомірно застосовано до позивача
штрафні санкції у розмірі 5 042 грн. (2 521
грн. х 2), оскільки позивачем
здійснювалась реалізація товарів, які
не обліковані у встановленому порядку.

Надаючи правову оцінку спірному
рішенню відповідача суд виходить з
приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно
до яких, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, адміністративні
суди перевіряють: чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене вище, суд
доходить висновку про відсутність
правових підстав для задоволення в
повному обсязі вимог позивача, відтак,
позов слід задовольнити частково, а
саме визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
07.08.2013 № в частині нарахування
позивачу штрафних санкцій на суму 130 010
грн. (за виявлену нестачу ТМЦ).

Відповідно до ст.162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень чи окремих його
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Згідно із ч.1, ч.3 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

На підставі вищевикладеного та
керуючись статтями 69, 70, 71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 задовольнити
частково.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Мелітопольської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізької
області від 07 серпня 2013 № в
частині нарахування Фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_3 штрафних
(фінансових) санкцій на 130010,00 грн.

3. Повернути з Державного бюджету
України на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 судовий збір у
розмірі 165 (сто шістдесят п'ять) гривень
38 копійок.

4. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Після набрання законної сили судовим
рішенням у цій справі повернути
Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3
Х-денні звіти по його касовому апарату
за період здійснення ним діяльності в
2013 році у кількості 34 штук, а до
набрання законної сили таким судовим
рішенням зберігати речові докази в
матеріалах справи.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Ю.П.Бойченко