Справа № 809/338/13-а
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
Справа № 876/7428/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів
Затолочного В. С., Гулида Р. М.,

за участю секретаря
Корнієнко О. А.

представника позивача Шевчук П. В.,
Волошинюк Р. В.,

представника відповідача Мельник
Р. Я.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
в м. Івано-Франківську Державної
податкової служби України на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 8 квітня 2013
року у справі № 809/338/13-а за позовом
Колективного підприємства "ВГК" до
Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську Державної
податкової служби України про
скасування податкових
повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

В січні 2013 року позивач звернувся до
суду із позовом до відповідача про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Позовні вимоги мотивував тим, що
відповідачем проведена документальна
невиїзна позапланова перевірка
Колективного підприємства «ВГК», за її
результатами встановлено, що позивач
допустив порушення вимог Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» в результаті чого
занижено податок на прибуток на суму
63951 грн та занижено податок на додану
вартість на суму 55833 грн. На основі
перевірки прийнято податкові
повідомлення-рішення № та №
від 9 жовтня 2012 року, які є
протиправними, необґрунтованими та не
відповідають реальним обставинам
справи. Відповідачем протиправно не
було взято до уваги усі представленні
під час перевірки первинні документи,
які підтверджують правомірність
заявлених позивачем валових витрат
підприємства та податкового кредиту за
період з 1 березня 2009 року по 31 грудня 2010
року. Зазначає, що несплата податкових
зобов'язань контрагентами не може
ставитися у вину суб'єктам
господарювання, які мають з ними
господарські правовідносини.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 8
квітня 2013 року позов задоволено
повністю.

Вказане рішення оскаржив відповідач.
Вважає, що оскаржуване рішення
необхідно скасувати, оскільки таке
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема відповідач вказує на те, що
господарські операції з ПП ОСОБА_4 не
витримують критики та не
підтверджуються матеріалами справи,
натомість є достатні докази, що
свідчать про неможливість здійснення
таких операцій.

Просить скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове яким
відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу
та надав пояснення аналогічні
викладеним в такій.

Представники позивача, в судовому
засіданні, заперечили щодо задоволення
апеляційної скарги та пояснили, що
господарські операції з контрагентом
підтверджуються первинними
бухгалтерськими документами та мають
реальних характеру

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги у їх сукупності, колегія суддів
приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга належить до
задоволення.

Матеріалами справи стверджується, що
відповідачем було проведено
документальну невиїзну позапланову
перевірку Колективного підприємства
«ВГК» та складено Акт №7473/22-3/22167717 від 17
вересня 2012 року з питань правильності
визначення повноти нарахування та
своєчасності сплати податку на додану
вартість та податку на прибуток
підприємства по взаємовідносинам з ПП
ОСОБА_4 за період з 1 березня 2009 року по 31
грудня 2010 року, яким встановлено
порушення позивачем підпункту 5.2.1
пункту 5.2, підпункту 5.3.9, пункту 5.3
статті 5 Закону України від 28 грудня 1994
року № 334/94-ВР «Про оподаткування
прибутку підприємств» в результаті
чого встановлено заниження податку на
прибуток в сумі в сумі 63951 грн по
взаємовідносинах з ПП ОСОБА_4 на 63951 грн,
з яких за півріччя 2009 року - 8062 грн, 3
квартали 2009 року - 12812 грн, за 3 квартал
2009року - 8500 грн, за 1 квартал 2010 року - 8973
грн, півріччя 2010 року - 9354 грн, 3 квартали
2010 року - 16250 грн. Також виявлено
порушення підпункту 7.2.3, підпункту 7.2.6
пункту 7.2, підпункту 7.3.1, підпунктів 7.4.1,
7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1. пункту
7.5 статті 7 Закону України «Про податок
на додану вартість», у результаті чого
занижено податок на додану вартість в
сумі 55833 грн зокрема за червень 2009 року -
11150 грн; за серпень 2009 року - 5400 грн; за
вересень 2009 року - 4850 грн; за листопад 2009
року - 6800 грн; за лютий 2010 року - 7150 грн;
за травень 2010 року - 7483 грн; за липень 2010
року - 5 550 грн; за вересень 2010 року - 7450
грн.

На підставі акта перевірки №7473/22-3/22167717
від 17 вересня 2012 року начальником ДПІ в
м. Івано-Франківську 9 жовтня 2012 року
винесено податкові
повідомлення-рішення № , за
порушення підпункту 5.2.1 пункту 5.2,
підпункту 5.3.9, пункту 5.3 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» із змінами та
доповненнями, у зв'язку з чим збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем «Податок на прибуток
приватних підприємств» ) та
визначено суму до сплати у розмірі 69818
грн, з якої 55855 грн за основним платежем,
а 13963 грн за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами). Також прийнято
податкове повідомлення-рішення №
за порушення підпункту 7.2.3,
підпункту 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.3.1
пункту 7.3, підпунктів 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 пункту
7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» із змінами та доповненнями у
зв'язку з чим збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем «Податок на
додану вартість по вітчизняних товарах
(роботах, послугах)» ) та
визначено суму до сплати у розмірі 49103
грн, з якої 39283 грн за основним платежем
та 9820 грн за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

В акті перевірки №7473/22-3/22167717 від 17
вересня 2012 року відповідачем зроблено
висновок, що укладені позивачем угоди
під час господарських взаємовідносин з
ПП ОСОБА_4 за період з 1 березня 2009 року
по 31 грудня 2010 року є нікчемними і як
наслідок відповідач вважає, що
позивачем занижено податок на прибуток
по взаємовідносинах із згаданим
контрагентом на загальну суму 63 951 грн,
з яких за півріччя 2009 року - 8062 грн, 3
квартали 2009 року - 12812 грн, за 3 квартал
2009 року - 8500 грн, за 1 квартал 2010 року - 8973
грн, півріччя 2010 року - 9354 грн, 3 квартали
2010 року - 16250 грн а також занижено
податок на додану вартість в сумі 55833
грн, зокрема за червень 2009 року - 11150 грн;
за серпень 2009 року - 5400 грн; за вересень
2009 року - 4850 грн; за листопад 2009 року - 6800
грн; за лютий 2010 року - 7150 грн; за травень
2010 року - 7483 грн; за липень 2010 року - 5550
грн; за вересень 2010 року - 7450 грн.

Свою позицію перевіряючі особи
обґрунтовують актами ДПІ у м.
Івано-Франківську: від 4 листопада 2011
року № 9680/17-3/НОМЕР_5 про результати
документальної виїзної позапланової
перевірки фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 з питань дотримання вимог
податкового, валютного, та іншого
законодавства по операціях з ПП
«Саланг-ТМ» () та ТОВ
«Інтермаксервіс» () за
період з 1 квітня 2008 року по 30 вересня 2009
року; актом від 8 листопада 2011 року №
10085/17-3/НОМЕР_5 про результати планової
виїзної комплексної документальної
перевірки дотримання вимог
законодавства про оподаткування
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за
період з 1 жовтня 2009 року по 31 грудня 2010
року.

З матеріалів справи зрозуміло, що між
позивачем і ПП ОСОБА_4 було укладено
договори від 10 січня 2008 року та від 10
січня 2010 року про надання
транспортно-експедиційних послуг, в
основному по перевозці каучуку,
комплексної добавки «УП-2», АВС-пластик.
Дані послуги в свою чергу ПП ОСОБА_4
замовляв у ТОВ «Інтермаксервіс», ПП
«Астелікс-2007», ПП «Альпарі-Т».

Суд першої інстанції спростовуючи
доводи відповідача про доказову силу
матеріалів, отриманих ДПІ в м.
Івано-Франківську за результатами
інших перевірок (акт №4191/23-209/34397742 від 16
червня 2011 року Кременчуцької оДПІ у
Полтавській області "Про результати
позапланової невиїзної перевірки ПП
«Саланг-ТМ» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з 1
червня 2008 року по 31 березня 2011 року,
№62/23-6/24710114 від 12 липня 2011 року
Кіровоградської ДПІ про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Інтермаксервіс» з
питань правильності нарахування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість за
період з 1 червня 2008 року по 31 травня 2011
року (а. с. 173-186) зазначив, що такі акти не
можуть слугувати вагомим доказом
удаваності правочинів, укладених між
позивачем та ПП ОСОБА_4

Колегія суддів звертає увагу на те, що
такі акти не можуть бути єдиною
підставою для визнання угод удаваними,
проте в актах перевірки відображені
обставини, які повинні бути
дослідженні судом та спростовані чи
підтверджені іншими доказами.

Судом першої інстанції не здобуто
доказів порушення норм законодавства
щодо ведення бухгалтерського обліку
посадовими особами ТОВ
«Інтермаксервіс», ПП «Саланг-ТМ».

Позивачем на підтвердження реальності
господарських операцій надано докази
розрахунків (передачі результатів
виконаних робіт), акти
прийому-передачі, документи звітного
та розрахункового характеру (податкові
і видаткові накладні).

На думку колегії суддів такі документи
є необхідними для підтвердження
реальності господарських операцій, але
такий формальний підхід не дає змоги
встановити, деталізувати, а відтак
підтвердити господарські операції
позивача з його контрагентом з огляду
на їх специфіку та дані, які
відображені в згаданих вище актах
перевірок.

Відповідачем подано до суду письмові
заперечення та копії вироку
Октябрського районного суду м. Полтави
від 28 липня 2010 року кримінальна справа
№І 564/10, вироку Київського районного
суду м. Полтава від 18 грудня 2012 року по
кримінальній справі №1-679/2011, ухвали
апеляційного суду Полтавської області
від 20 червня 2012 року по кримінальній
справі №1-679/201, протоколу допиту ОСОБА_5
від 14 липня 2011 року, протоколу допиту
ОСОБА_6 від 21 травня 2011 року, протоколу
допиту ОСОБА_7 від 21 травня 2011 року,
протокол допиту ОСОБА_8 від 20 травня 2011
року, протоколу допиту ОСОБА_9 від 20
травня 2011 року.

Вказаними доказами в повній мірі
підтверджується позиція податкового
органу.

Відповідно до вироку Октябрського
районного суду м. Полтави від 28 липня 2010
року по кримінальній справі №1-564/10
ОСОБА_5, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 визнано
винними у вчиненні злочину
передбаченого частиною 3 статті 28,
частинами 2, 3 статті 358 КК України по
підробленню документів за період з
травня 2006 року по квітень 2010 року.

Відповідно до ухвали апеляційного суду
Полтавської області від 2 червня 2012
року по іншій кримінальній справі
№1-679/2011, вирок Київського районного
суду м. Полтава від 18 грудня 2012 року
відносно ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 залишено без змін.

Цим вироком визнано винними та
засуджено ОСОБА_10 за частиною 2статті 205
КК України до штрафу в сумі 68000 грн; - за
частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 212
КК України до штрафу в сумі 5464167 грн;
частиною 1 статті 366 КК України до
штрафу в сумі 850 грн; частиною 4 статті 358
КК України до штрафу в сумі 850 грн;
частиною 3 статті358 КК України на 1 рік і
6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_11 засуджено за частиною 1 статті
366 КК України на 3 роки обмеження волі з
позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських
обов'язків строком на 2 роки, за
частиною 3 статті 212 КК України до
покарання у вигляді штрафу в сумі 4134265,69
грн.

ОСОБА_7 засуджено за частиною 3 статті 358
КК України на 1 рік 6 місяців
позбавлення волі; за частиною 4статті 358
КК України до штрафу в сумі 850 грн; за
частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 212
КК України до штрафу в сумі 5464167 грн.

ОСОБА_12 засуджено за частиною 3 статті
358 КК України на 1 рік 6 місяців
позбавлення волі; за частиною 5 статті
27, частиною 3 статті 212 КК України до
штрафу в сумі 5464167 грн; за частиною 4
статті 358 КК України до штрафу в сумі 850
грн.

Відповідно до протоколу допиту ОСОБА_5
від 14 липня 2011 року підприємства в тому
числі ТзОВ "Інтермаксервіс", ПП
"Астелікс-2007", ПП "Альпарі-Т", ПП "Саланг
ТМ" були створені і куплені з метою
зайняття незаконною конвертацією
безготівкових грошових засобів в
готівкові. За дані послуги Він разом з
ОСОБА_10, ОСОБА_7, і ОСОБА_6 отримували
винагороду в розмірі 5-8% від суми яка
зарахована на рахунки вищевказаних
підприємств.

Відповідно до протоколу допиту ОСОБА_6
від 21 травня 2011 року він разом з ОСОБА_7
вів бухгалтерію підприємств в тому
числі ТзОВ "Інтермаксервіс", ПП
"Астелікс-2007", ПП "Альпарі-Т", ПП "Саланг
ТМ". А саме готували та друкували
первинні документи, звіти в податкову
інспекцію та інші фонди оплати праці.
Вищезазначені підприємства займалися
незаконною конвертацією безготівкових
грошових засобів в готівкові. Дані
підприємства фактично жодних товарів,
робіт та послуг не надавали. За вище
перелічені дії полупали винагороду у
вигляді 5-8% від конвертованої суми.

Зазначає, що через систему клієнт-банк
підприємства відбувалася перекидка
грошових засобів з розрахункового
рахунку на поточний рахунок, які в
подальшому знімались, а також
користувалися послугами електронної
пошти, на яку присилали підприємства
контрагенти вже готові документи (акти,
рахунки, договори, податкові накладні і
ін.), після чого вони їх роздруковували,
підписували, ставили печатку і разом з
проконвертованими грошовими коштами
відправляли посадовим особам
підприємств замовників.

Відповідно до протоколу допиту ОСОБА_7
від 21 травня 2011 року підприємства в
тому числі ТзОВ "Інтермаксервіс", ПП
"Астелікс-2007", ПП "Альпарі-Т", ПП "Саланг
ТМ", займалися незаконно конвертацією
безготівкових коштів в готівку. За
перераховані безготівкові кошти від
підприємств вищезазначені
підприємства жодних робіт, послуг не
виконували. За такі дії ОСОБА_5
отримував винагороду в розмірі 5-8% від
перерахованої суми.

Відповідно до протоколу допиту ОСОБА_8
від 20 травня 2011 року в травні 2008року він
передав всі права на підприємство,
печатку та документи ТзОВ
"Інтермаксервіс" ОСОБА_10 на підставі
довіреності від 21 травня 2008 року, з
умовою, що вона перереєструє
підприємство на своє ім'я, але вказані
дії не зробила.

З травня 2008 року до
фінансово-господарської діяльності
підприємства ТзОВ "Інтермаксервіс"
ніякого відношення не мав, звітність до
державних органів в тому числі
податкову звітність до ДПІ не складав,
не підписував та не подавав. Первинні
бухгалтерські, банківські документи не
складав, не підписував та не подавав.
Товарно-матеріальні цінності не
отримував та не відвантажував, кошти
від покупців не отримував та не
перераховував кошти постачальникам.

Відповідно до протоколу допиту ОСОБА_9
від 20 травня 2011року на підприємстві в
тому числі ПП "Альпарі-Т" директором та
головним бухгалтером його попросив
бути ОСОБА_5 Веденням
фінансово-господарської діяльності
ніколи не займався, товарів, робіт,
послуг від імені підприємства не
надавав та не отримував, первинних
бухгалтерських документів не складав
та не підписував. За вказівкою ОСОБА_5
видав доручення на ведення
фінансово-господарської діяльності
ОСОБА_10

Зазначені покази знайшли своє
підтвердження в судових рішеннях по
кримінальних справах.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з доводами апелянта про
те, що зазначені вище докази однозначно
свідчать, що перелічені суб'єкти
господарювання займалися фіктивним
підприємництвом, будь-яких товарів не
поставляли, господарської діяльності
не здійснювали. Відтак, суд приходить
до висновку про нереальність
проведення господарських операцій
щодо отримання товарів у ТзОВ
"Інтермаксервіс", ПП "Астелікс-2007", ПП
"Альпарі-Т", ПП "Саланг ТМ" підприємцем
ОСОБА_4 та подальше їх експедирування в
рамках надання
транспортно-експедиційних послуг КП
"ВГК'

Таким чином, відповідачем правомірно
визначено зобов'язання КП "ВГК" та
правильно застосовано штрафні санкції,
а рішення суду першої інстанції є
необґрунтованим.

Недійсними правочини можуть вважатися
лише за умови доведеності фактів, що
свідчать про нікчемність даного
правочину. Вчинені правочини
відповідають обов'язковим загальним
вимогам, що передбачені статтею 203 ЦК,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину. Оскільки при
укладенні договорів не порушено жодної
з перелічених умов, такий правочин не
може тягнути за собою його недійсність.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 Закону № 334 до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Виходячи з вищевикладеного, висновок
податкового органу про заниження КП
«ВГК» податку на прибуток та про
необхідність збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в сумі заниження податку на
прибуток на суму 63951 грн знайшов своє
підтвердження.

Підсумовуючи викладене колегія суддів
дійшла переконання, що КП «ВГК»
порушило вимоги підпунктів 7.2.3, 7.2.6.
пункту 7.2, підпункту 7.3.1, підпунктів 7.4.1,
7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1. пункту
7.5 статті 7 Закону України від «Про
податок на додану вартість» та
неправомірно включило до складу
податкового кредиту суму ПДВ в розмірі
55833 грн. Відповідач при винесенні
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Колегія суддів погоджується з доводами
апелянта та приходить до переконання,
що такі є обґрунтованими та складають
підставу для скасування рішення суду
першої інстанції, оскільки останнім не
надано належної оцінки обставинам та
доводам податкового органу, які
свідчать про відсутність факту
здійснення господарської операції між
позивачем та ПП ОСОБА_4

Не витримує критики висновок суду
першої інстанції про те, що надані
документи є достатніми для визначення
реальності господарських операцій.
Колегія суддів вважає, що такі
документи (податкові, видаткові
накладні, платіжні доручення, договір)
є необхідними однак вони не є
вичерпними та не в повній мірі доводять
реальність проаналізованих
господарських операцій.

Колегія суддів, з огляду на зазначене
вище вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, неправильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення без
дотриманням норм матеріального та
процесуального права. Постанова суду
першої інстанції не ґрунтується на
повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
її спростовують, тому є підстави для
скасування постанови суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківську Державної
податкової служби України
задовольнити.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 8
квітня 2013 року у справі № 809/338/13-а
скасувати і прийняти нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

Головуючий суддя:
Кузьмич С. М.

Судді:
Затолочний В. С.

Гулид Р. М.

Повний текст постанови виготовлений 1
квітня 2014 року