Справа № 806/6326/13-а
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
УХВАЛА

іменем України

"09" квітня 2014 р.
Справа № 806/6326/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Євпак В.В.

суддів:
Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю представників позивача
Волошина В.Ю., Щуцького А.В.,

представника відповідача Мезенцева
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"10" лютого 2014 р. у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Житомир-Авто" до Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року ПАТ "Житомир-Авто"
звернулося до суду з позовом до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області, в якому просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 28 серпня 2013
року №000086222, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму
1406293 грн. у т.ч. 937529 грн. - за основним
платежем та 468764 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями №000087222, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 744578 грн. у т.ч. 743960 грн. - за
основним платежем та 618 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями,
№000088222, яким зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 2661498 грн.
та №000167222, яким застосовано штрафні
санкції на 95071,90 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2014
року позов задоволено.

Визнано податкові
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
№№000086222, 000087222, 000088222 та 000167222 від 28
серпня 2013 року протиправними та
скасовано їх.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу. Посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду та прийняти нову про відмову у
задоволенні позову. Зазначає, що на
момент проведення перевірки 09.08.2013
року Товариством не підтверджена
реальність господарських операцій з
контрагентами та доцільність таких
операцій, не надано в повному обсязі
первинні документи, які підтверджують
транспортування товару та факт його
одержання, натомість було надано лише
прибуткові та податкові накладні, які
вважало належними документами
первинного бухгалтерського обліку.
Крім того мало місце неоприбуткування
готівки. Вважає прийняті податковим
органом податкові
повідомлення-рішення законними.

Переглянувши судове рішення, доводи
апеляційної скарги, розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Встановлено, що посадовими особами
Житомирської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області було проведено виїзну планову
перевірку ПАТ "Житомир-Авто" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2011 року по
31.12.2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2011 року по
31.12.2012 року, в результаті якої було
складено акт від 09 серпня 2013 року
№98/22-2/03112857.

Перевіркою встановлено порушення ПАТ
"Житомир-Авто" п.п. 14.1.225, п.п.14.1.257 п.14.1
ст.14, п.44.1 ст.44, п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.п.138.1.1
п. 138.1, п.138.2, п.138.8 п.138.10 ст.138, п.п139.1.9 п.
139.1 ст.139, п.п. 140.1.2 п.140.1 ст.140, п.144.1 ст.144,
п.146.12, п.146.13, п.146.14 ст.146, п.150.1 ст.150 ПК
України в результаті чого занижено
податок на прибуток у сумі 743960 грн. та
завищено від'ємне значення об'єкта
оподаткування за 2012 рік у сумі 2661498 грн.,
порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3,
п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201
ПК України у результаті чого занижено
податок на додану вартість у сумі 937529
грн.

За результатами проведеної перевірки,
28.08.2013 року ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Житомирській області було
винесено податкові
повідомлення-рішення:

- №000086222 - яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 1406293
грн. у т.ч. 937529 грн. - за основним
платежем та 468764 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями;

- №000087222 - яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на загальну суму 744578 грн. у
т.ч. 743960 грн. - за основним платежем та 618
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями;

-№000088222, яким позивачу зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 2661498 грн.

- №000167222, яким до позивача застосовано
штрафні санкції на 95071,90 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Системний аналіз наведених норм
Податкового кодексу України свідчить,
що у якості підстави для не включення
до складу валових витрат передбачають
тільки випадки повної відсутності
будь-яких розрахункових, платіжних та
інших документів, передбачених
законодавством.

Згідно п.198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст.39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6. ст.198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються
непідтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначено п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за № 168/704, первинні документі - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення

Встановлено, що позивачем для
здійснення господарської діяльності
було укладено з ПАТ "Торговий дім
"Укравтоваз", ТОВ "Фалькон-Авто", ТОВ
"Авто Просто", з ПАТ "АІСЕ Україна", АТ
"Українська автомобільна корпорація"
різні договори, а саме:

- між ВАТ "Житомир-Авто" (ліцензіат) та
АТ "Українська автомобільна
корпорація" укладено (ліцензіар)
ліцензійний договір №791/112 від 02.04.2007
року, згідно умов якого, ліцензіар
видає ліцензіату невиключну ліцензію
на використання торгівельної марки для
ідентифікації товарів і послуг, на які
зареєстрована Торгівельна марка.

- 09.02.2011 року між ПАТ
"Житомир-Авто"(довіритель) та ПАТ
"Українська автомобільна корпорація"
(повірений) було укладено договір
доручення №257/93, згідно умов якого
повірений зобов'язується від імені
довірителя вчинити дії по розміщенню
замовлення на автомобілі "LADA".

- між ПАТ "Житомир-Авто" (дилер) та ПАТ
"АІСЕ Україна" (фірма) угоду №15600/102 від
01.06.2011 року, згідно умов якої, дилер
продає для учасників системи
автомобілі, а фірма надає послуги з
організації отримання автомобілів
учасниками системи та замовляє і
оплачує дилеру вартість автомобілів.

- 01.06.2011 року між ПАТ "Житомир-Авто"
(дилер) та ТОВ "Авто Просто" укладено
угоду №15600/116, згідно умов якого дилер
продає для учасників системи
автомобілі, а фірма надає послуги з
організації отримання автомобілів
учасниками системи та замовляє і
оплачує дилеру вартість автомобілів.

- ПАТ "Житомир-Авто" (дилер) уклало з ПАТ
"Торговий дім "Укравтоваз"
(дистриб'ютор) дилерські договори
поставки №18-02-11/ПА від 09.02.2011 року та
№60-03-12/ПА від 31.03.2012 року, згідно умов
яких дистриб'ютор поставляє та передає
у власність дилеру , а дилер приймає для
наступної реалізації автомобілі "LADA"
виробництва ВАТ "Автоваз".

На підтвердження реальності
господарських операцій на поставку
автомобілів між ПАТ "Житомир-Авто" та
ПАТ "Торговий дім "Укравтоваз", ТОВ
"Фалькон-Авто" надано дилерські
договори поставки автомобілів (т.1 а.с.
72-81), видаткові накладні (т.1 а.с. 102-123, 125),
товарно-транспортні накладні на
поставку автомобілів (т.2 а.с. 19-27).

На підтвердження реальності
господарських операцій між ПАТ
"Житомир-Авто" та ПАТ "АІСЕ Україна", ТОВ
"Авто Просто", доцільності зазначених
операцій та сплата маржі надано
замовлення на автомобілі,
трьохсторонні договори
купівлі-продажу, погодження замовлень,
акти приймання-передачі транспортних
засобів, які реалізуються по угодах
№15699/102 від 01.06.2011 року, №15699/116 від 01.06.2011
року (т.2 а.с. 106-152, т.3 а.с. 1-247. т. 4 а.с. 1-198).

На підтвердження реальності
господарських операцій за договором
доручення між ПАТ "Житомир-Авто" та ПАТ
"Українська автомобільна корпорація"
(АФ "Юніверсал Моторз Груп") було надано
доручення №257/93 від 09.02.2011 року (т.1 а.с.
191-192), акти здачі-приймання робіт
(послуг) та податкові накладні (т.1 а.с.
193-204).

На підтвердження реальності
господарських операцій за ліцензійним
договором між ПАТ "Житомир-Авто" та ПАТ
"Українська автомобільна корпорація"
було надано ліцензійний договір (т.1а.с.
205-210), ліцензії (т.1 а.с. 211-212), акти
надання послуг (т.1 а.с. 223-237).

Щодо висновку податкового органу про
безпідставне включення до складу
собівартості реалізованих товарів з
придбання ТМЦ на загальну суму 5335567
грн., оскільки первинні документи,
зокрема ТТН, оформлені не належним
чином або взагалі відсутні.

Відповідно до розділу 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України №363 від 14.10.1997р.
товарно-транспортна документація -
комплект юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу,
а товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Згідно із п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних
правил основними документами на
перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається. Оформлення
перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Після прийняття вантажу
згідно з товарно-транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні не встановлюють правил
податкового обліку, а лише
встановлюють права, обов'язки та
відповідальність власників
автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи
обумовлені вказаними правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
правомірне включення позивачем до
складу собівартості реалізованих
товарів з придбання ТМЦ на загальну
суму 5335567 грн., які підтверджені іншими
зазначеними вище первинними
документами, що свідчать про
реальність господарських операцій.

Щодо висновку податкового органу про
безпідставне включення до складу
валових витрат вартості отриманих
послуг за користування торгівельною
маркою (Роялті) від АТ "Українська
Автомобільна Корпорація" на загальну
суму 369310 грн. по яких не надано чинно
оформлених документів та не
підтверджено необхідність та
доцільність використання у
господарській діяльності.

Підпунктом 14.1.225 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що роялті -
будь-який платіж, отриманий як
винагорода за користування або за
надання права на користування
будь-яким авторським та суміжним
правом на літературні твори, мистецтва
або науки, включаючи комп'ютерні
програми, інші записи на носіях
інформації, відео - або аудіокасети,
кінематографічні фільми або плівки для
радіо - чи телевізійного мовлення,
передачі (програми) організацій
мовлення, будь-яким патентом,
зареєстрованим знаком на товари і
послуги чи торговельною маркою,
дизайном, секретним кресленням,
моделлю, формулою, процесом, правом на
інформацію щодо промислового,
комерційного або наукового досвіду
(ноу-хау).

Отже, роялті - це платіж за об'єкт
авторського права, а не за об'єкт, у
якому воно втілене.

У листі ДПА України від 05.09.2005 №17622/7/15-1117
«Про оподаткування роялті» вказано, що
право інтелектуальної власності та
право власності на матеріальний об'єкт,
в якому авторське право втілено, - це
різні права. А платежі за отримання
права на користування, володіння або у
власність матеріального об'єкта, в
якому втілено авторське право, не
вважаються роялті. Такі операції
належать до операцій продажу товарів.

Таким чином, якщо право на користування
об'єктом авторського права надається
одним із договорів про розпорядження
майновими правами інтелектуальної
власності, визначених у ст. 1107 ЦКУ, то
оплата за ним - це роялті.

В таких договорах мають бути визначені
конкретні права, що надаються за
договором, способи використання
об'єкта, територія та строк, на які
надаються права, інші положення.

Практичним використанням об'єкту
авторського права - Товарного знаку
Корпорації «УкрАВТО» у ПАТ
«Житомир-Авто» та його підрозділах є
використання відповідного Товарного
знаку на матеріальних носіях.

Доказами використання ПАТ
«Житомир-Авто» товарного знаку
Корпорації «УкрАВТО» є фотографії,
наявні у матеріалах справи, які
підтверджують розміщення на рекламних
буклетах, візитках, листівках,
веб-сайтах, друкованих засобах,
біл-бордах тощо.

Наведені обставини свідчить про
відсутність порушень закону з боку
позивача та хибність висновків
контролюючого органу щодо не
підтвердження використання роялті ПАТ
«Житомир-Авто» у своїй господарській
діяльності.

Щодо завищення показників інших
витрат за рахунок невірного
відображення збитків по операції
продажу станції технічного
обслуговування Малинської філії в сумі
33966 грн.

Як вбачається з незалежної оцінки
майна №1/160 від 21.11.2012, ринкова вартість
будівлі склала 421947 грн., (без урахування
ПДВ). Згідно з національним стандартом
№ 1 "Загальні засади оцінки майна і
майнових прав" затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.09.2003 за № 1440 , "ринкова вартість -
це вартість, за яку можливе відчуження
об'єкта оцінки на ринку подібного майна
на дату оцінки за угодою, укладеною між
покупцем та продавцем".

Враховуючи наведенні обставини,
позивачем було правомірно реалізовано
будівлю за 465577,34 грн. з ПДВ (видаткова
накладна № МлЛНА-003 від 22.11.2012р.), а
висновок перевіряючих є помилковим.

Щодо отриманих послуг від ПАТ "АІСЕ
Україна", ТОВ "Авто Просто" та від АТ "УАК
АФ "Юніверсал Моторз Груп" в загальній
сумі 125858 грн. з підстав надання
документів, не оформлених належним
чином та не підтвердження необхідності
та доцільності використання отриманих
послуг у господарській діяльності.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факт
здійснення господарської операції.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документу,
дату і місце складання, назву
підприємства, від імені якого
складається документ, зміст та обсяг
господарської операції, одиницю виміру
господарської операції, посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення, особистий підпис або
інші дані, що мають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійснені господарської операції.

Необхідною умовою для включення
понесених витрат на придбання товарів
(робіт, послуг) до складу валових витрат
є наявність зв'язку товарів (робіт,
послуг) з господарською діяльністю
підприємства. Придбання таких товарів
(робіт, послуг) повинно бути складовою
частиною діяльності особи, що
направлена на отримання доходу.

Одним з основних видів діяльності є
торгівля автомобілями та запасними
частинами до них. З акта перевірки
вбачається, що на формування
показників доходів від продажу товарів
(робіт, послуг) позивача мало вплив
здійснення операцій з продажу саме
автомобілів.

Встановлено, що надані позивачем
вищезазначені акти виконаних робіт
(надання послуг) містять всі необхідні
реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", а
відтак, є належною підставою для
віднесення сум вартості відображених
цими актами послуг (робіт) до складу
валових витрат.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що господарські
взаємовідносини позивача з ПАТ "АІСЕ
Україна", ТОВ "Авто Просто" та від АТ "УАК
АФ "Юніверсал Моторз Груп"
безпосередньо пов'язані з
господарською діяльністю
підприємства, оскільки відносяться до
основного його виду діяльності, що
направлена на отримання доходу.

Посилання відповідача на те, що
позивачем не було надано по вказаних
контрагентах актів виконаних робіт та
ТТН, спростовано наявними у матеріалах
справи доказами.

Крім того встановлено, що відповідач
направляв на адресу ПАТ "Житомир-Авто"
запит щодо надання вказаних
документів. 06.08.2013 року за вих.№355 ПАТ
"Житоми-Авто" на адресу Житомирської
ОППІ направило витребовувані
документи, що підтверджується копією
відповідного листа. Як вбачається з
копії листа-відповіді Житомирської
ОДПІ на заперечення ПАТ "Житомир-Авто"
направленого на адресу позивача 27.08.2013
року за №8458/10 відповідач у ньому
посилається на те, що надані ТТН на його
думку заповнені з порушенням, що
підтверджує факт надання йому
витребовуваних документів.

Щодо контрагента позивача - ТОВ "Медіа
Трейд", який на думку податкового
органу має певні ознаки фіктивності та
у ланцюгах поставок якого не
підтверджено походження товару та
реальність здійснення господарської
діяльності (не посилаються в
апеляційній скарзі, але просять
скасувати постанову суду в повному
обсязі).

Встановлено, що відповідачем не надано
суду доказів того, що на момент
вчинення господарських операцій з
позивачем вказаний контрагент не був
зареєстрований платником податку на
додану вартість та не мав свідоцтв
платника ПДВ.

Податковим органом вироку суду в
кримінальній справі щодо фіктивного
підприємництва ТОВ "Медіа Трейд" суду
не надано. Не встановлено, що позивач є
учасником кримінального провадження.

Податковий кодекс України не ставить в
залежність виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

Крім того, відповідно до роз'яснення
ВАС України від 02.06.2011р. № 742/11/13-11, при
дослідженні факту здійснення
господарської операції оцінці
підлягають відносини безпосередньо
між учасниками тієї операції, на
підставі якої сформовані дані
податкового обліку. При цьому
відносини між учасниками попередніх
ланцюгів постачань товарів та послуг
не мають безпосереднього впливу на
дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань
платником податків та його
безпосереднім контрагентом.

У рішенні Європейського суду з прав
людини від 22.01.09 у справі "БУЛВЕС" АД
проти Болгарії" (заява № 3991/03)
зазначено, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке порушення, все ж таки
застосовують негативні наслідки до
отримувача оподатковуваної ПДВ
поставки, який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Відтак, наявність підтверджуючих
документів та належним чином
оформлених податкових накладних
свідчать про правомірність включення
сум ПДВ до податкового кредиту та
підтверджують витрати понесені
підприємством. Встановлено, що кожна
оподаткована господарська операція
належним чином оформлена, податкові
накладні, видаткові накладні та інші
первинні документи оформлені належним
чином та відповідають встановленим
вимогам.

Щодо застосуванні фінансових санкцій
за порушення вимог "Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні".

Податковий орган вважає, що
підприємством не було оприбутковано
суми по Z-звітах з 06.06.2012 по 11.06.2012
включно. Загальна неоприбуткована
сума становить19014,38 грн., а розмір
штрафної санкції становить 95071,9 грн.

Як вбачається з копії податкового
повідомлення-рішення від 28 серпня 2013
року №000167222 штрафні санкції на суму
95071,90 грн. були застосовані до позивача
на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України
у той час як відповідальність за
вказане порушення передбачена Указом
Президента України "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" від 12.06.1995
року №436/95.

Відповідно до п.2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні у разі
проведення готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням РК
оприбуткуванням готівки є здійснення
обліку зазначених готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО
(даних РК).

Тобто, при здійсненні розрахунків із
застосуванням РРО оприбуткуванням
готівки є сукупність законодавчо
встановлених дій : реєстрація коштів
через РРО та відображення цієї готівки
у КОРО.

Встановлено, що позивачем проведена
реєстрація отриманих коштів через РРО,
що підтверджується відповідними
Z-звітами від 06.06.2012 року №921, 07.06.2012 року
№922, 08.06.2012 року №923, 09.06.2012 року №924,
11.06.20-12 року №925 та зазначена готівка
була відображена у КОРО.

Відповідальність за порушення
встановленого порядку використання,
або використання незареєстрованих чи
непрошнурованих книг обліку
розрахункових операцій, передбачена
ст. 17 Закону України Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг".

Відповідач, на якого відповідно до ст. 71
КАС покладено обов"язок довести
правомірність прийнятого ним рішення,
не довів своєї правомірності та не
надав відповідних доказів.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення про скасування податкових
повідомлень-рішень Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
28 серпня 2013 року №000086222, №000087222, №000088222
та №000167222 з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "10" лютого
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
В.В. Євпак

судді:
М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення
виготовлено "11" квітня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Публічне
акціонерне товариство "Житомир-Авто"
вул.Богунська,1А,с.Довжик,Житомирський
район, Житомирська область,10004

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

4-третій особі: - ,