Справа № 826/541/14
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/541/14
Головуючий у 1-й інстанції: Скочок
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко
Т.М., Мельничука В.П.,

при секретарі
Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 24 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Сілоджік
Груп» до Державної податкової
інспекції у Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень №, № від
12 серпня 2013 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 24
лютого 2014 року адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сілоджік Груп» до
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
задоволено, визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Оболонському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві від 12 серпня 2013 року № та
№.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити повністю. Свої вимоги
апелянт обгрунтовує тим, що правочини
між позивачем та його контрагентами -
ТОВ «Стіл Хоукс», ТОВ «Компанія «Мармур
ЛТД» вчинені без мети створення
взаємних прав та обов'язків, з метою
ухилення від сплати податків, що
суперечить економічним інтересам
держави та суспільства та одночасно є
такими, що суперечать моральним
засадам суспільства, тобто є
нікчемними, а тому сплачені позивачем
кошти неможливо відносити до складу
податкового кредиту та валових витрат.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 10 липня 2013 року по 16 липня 2013
року ДПІ у Оболонському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Сілоджік Груп» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ТОВ «Стіл Хоукс» за червень 2012 року, ТОВ
«Компанія «Мармур ЛТД» за липень 2012
року, за результатами якої складено акт
від 23 липня 2013 року №260/26-54-22-06-37565921, в
якому встановлено порушення позивачем
п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на суму 53221,00 грн., у
тому числі за червень 2012 року - 40027,00
грн., липень 2012 року - 13194,00 грн.;
порушення пп.138.1.1 п.138.1 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 55882,00 грн., в
тому числі за 3 квартали 2012 року - 55882,00
грн., 2012 рік - 55882,00 грн.

На підставі акту перевірки
№260/26-54-22-06-37565921 від 23 липня 2013 року ДПІ у
Оболонському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві прийнято податкові
повідомлення-рішення від 12 серпня 2013
року №, згідно якого за порушення
п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200
Податкового кодексу України позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму
66526,00 грн., у тому числі 53221,00 грн. за
основним платежем та 13305,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, та №, згідно
якого за порушення пп.138.1.1 п.138.1 ст.138,
пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу
України позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на суму
69853,00 грн., у тому числі 55882,00 грн. за
основним платежем та 13971,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Не погоджуючись з вищезазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивачем було подано скаргу до ГУ
Міндоходів у м.Києві та Міністерства
доходів і зборів України, за
результатами розгляду яких рішенням ГУ
Міндоходів у м.Києві від 11 жовтня 2013
року №5181/10/26-15-10-04-04 та рішенням
Міністерства доходів і зборів України
від 20 грудня 2013 року №17896/6/99-99-10-01-15
податкові повідомлення-рішення
залишено без змін, а скарги позивача -
без задоволення.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, дійшов висновку, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та підлягають скасуванню, всі надані
первинні документи містять усі
обов'язкові реквізити, матеріалами
справи підтверджується надання та
використання товару (робіт) у
господарській діяльності позивача, а
тому останній правомірно включив
відповідні суми до складу податкового
кредиту та валових витрат.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне:

Згідно ст.134 Податкового кодексу
України об'єктом оподаткування є:
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента,
що підлягає оподаткуванню згідно зі
статтею 160 цього Кодексу, з джерелом
походження з України.

Пунктом 138.1 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій, серед
іншого, з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст.39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст.201
цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими п.201.11 ст.201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, які попередньо віднесені до
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Під господарською діяльністю
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність (ст.3 ГК України).

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України господарська
діяльність - діяльність особи,
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм,
обов'язковими ознаками господарської
діяльності є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва, яка спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг;
результати зазначеної діяльності -
продукція, роботи чи послуги - мають
вартісний характер і цінове вираження.
Господарська діяльність здійснюється
у загальній економічній сфері, а тому
має економічні властивості, що
неможливе без вартісної оцінки і
взаємооцінки, еквівалентності обміну,
відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності
господарської діяльності має
здійснюватись на підставі даних
податкового, бухгалтерського обліку
платника податків та відповідності їх
дійсному економічному змісту
господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (покупець) та ТОВ «Стіл
Хоукс» (продавець) укладено договір №38
від 19 червня 2012 року, відповідно до умов
якого покупець доручає, а продавець
здійснює поставку і передає у
власність покупця необхідне
обладнання, відповідно до
специфікації. Асортимент, кількість,
ціна, умови поставки обладнання,
визначаються даним договором і
додатком до нього, що є невід'ємною
частиною даного договору (п.1.2).

На підтвердження реальності виконання
вищевказаного договору позивачем
надано специфікацію робіт та їх
вартість, видаткову накладну №
від 22 серпня 2012 року, податкову
накладну від 26 червня 2012 року №235,
банківську виписку на підтвердження
перерахунку коштів на рахунок
контрагента, витяг з журналу виданих
довіреностей на отримання від ТОВ
«Стіл Хоукс» товару, подорожній лист
службового легкового автомобілю від 22
серпня 2012 року.

Також, між позивачем (замовник) та ТОВ
«Стіл Хоукс» (підрядник) укладено
договір №25 від 09 квітня 2012 року,
відповідно до умов якого замовник
доручає, а підрядник зобов'язується
відповідно до затвердженої договірної
ціни, яка є невід'ємною частиною цього
договору, виконати наступні види робіт:
провести зміни баз даних системи
автоматизації очисних споруд; провести
зміни в логіці роботи програми системи
автоматизації очисних споруд,
відповідно до діючих державних
Законів. Загальний обсяг робіт
визначається в додатку №1 до цього
договору (п.1.2).

На підтвердження реальності виконання
вищевказаного договору позивачем
надано специфікацію робіт та їх
вартість, акт №ОУ-000025 здачі-приймання
робіт (надання послуг) від 26 червня 2012
року, податкову накладну від 26 червня
2012 року №234, банківські виписки на
підтвердження перерахунку коштів на
рахунок контрагента.

Між позивачем (замовник) та ТОВ
«Компанія «Мармур ЛТД» (підрядник)
укладено договір №8921 від 11 червня 2012
року, відповідно до умов якого замовник
доручає, а підрядник бере на себе
зобов'язання у встановлені договором
терміни на свій ризик, власними силами,
виконати роботи з розробки програмних
блоків та алгоритмів для модернізації
систем управління ділянок
транспортної системи основного
виробництва газобетонних блоків.
Замовник зобов'язується забезпечити
своєчасне фінансування робіт, прийняти
виконані роботи згідно умов цього
договору (п.1.2).

На підтвердження реальності виконання
вищевказаного договору позивачем
надано специфікацію, додаткову угоду
до договору №8921, акти виконаних робіт
від 09 липня 2012 року, від 12 липня 2012 року,
податкові накладні від 09 липня 2012 року
№288, від 12 липня 2012 року №359, банківські
виписки на підтвердження перерахунку
коштів на рахунок контрагента.

На підтвердження подальшої реалізації
товару позивачем надано договір №325
від 11 червня 2012 року, технічний опис
системи керування варницею у
комплекті, який включає в себе
складові, придбані у ТОВ «Стіл Хоукс»,
видаткові накладні № від 13
вересня 2012 року, № від 29 серпня 2012
року, № від 12 жовтня 2012 року,
№ від 12 жовтня 2012 року,
довіреності серії 12 ААД №010010 від 12
вересня 2012 року, №1659 від 10 жовтня 2012
року, товарно-транспортні накладні від
13 вересня 2012 року, №9288 від 18
жовтня 2012 року, податкові накладні від
13 червня 2012 року №13, від 29 серпня 2012
року №26, від 18 червня 2012 року №16, від 19
червня 2012 року №17, від 26 червня 2012 року
№24, від 13 липня 2012 року №9, банківські
виписки, договір поставки №204 від 03
січня 2012 року, договір надання послуг,
договір №0406/12 від 04 червня 2012 року, акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ОУ-0000012 від 26 червня 2012 року, №ОУ-0000015
від 13 липня 2012 року.

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платників та інших
учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника, результатом яких є
отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні. Подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах. Доводи ж
податкового органу про отримання
платником необґрунтованої податкової
вигоди мають ґрунтуватись на
сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
включення понесених витрат до складу
валових витрат та формування
податкового кредиту. Разом з тим, у
справі, що переглядається, податковим
органом не доведено існування таких
обставин.

З матеріалів справи вбачається, що
висновки відповідача ґрунтуються на
акті ДПІ у Голосіївському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві від 26 квітня 2013
року №345/3-22-30-36482441 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ «Стіл
Хоукс» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період січень,
серпень-грудень 2010 року,
січень-червень, серпень-грудень 2011
року, січень-серпень 2012 року, та акті
ДПІ у Солом'янському районі м.Києва ДПС
від 01 березня 2013 року №429/22.3-17/37889288 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Компанія «Мармур ЛТД» щодо
підтвердження господарських відносин
з постачальниками та покупцями за
період з 01 січня 2012 року по 30 жовтня 2012
року, якими встановлено відсутність
об'єктів оподаткування при придбанні
та продажу товарів (послуг), за
результатами перевірки не
підтверджено задекларовані податкові
зобов'язання з ПДВ за відповідний
період, а також не підтверджено
задекларований товариствами
податковий кредит з ПДВ по
контрагентах-постачальниках за період,
що перевірявся, встановлена
відсутність об'єктів оподаткування при
визначенні доходів та витрат (послуг)
та при придбанні та продажу товарів
(послуг).

Суд першої інстанції обґрунтовано не
взяв до уваги посилання відповідача на
вищезазначені акти перевірки, оскільки
юридична відповідальність має
індивідуальний характер, тому позивач
не може нести відповідальність за
можливі протиправні дії інших
юридичних осіб. Крім того, порушення
контрагентом позивача вимог
законодавства про порядок здійснення
господарської діяльності не може бути
підставою для висновку щодо
безтоварності відповідних
господарських операцій.

Здійснення господарської діяльності
контрагентами не може мати наслідків
для позивача, оскільки законодавством
не передбачений обов'язок суб'єкта
підприємницької діяльності бути
обізнаним із особливостями
господарювання контрагента. Відомості,
що є обов'язковими для перевірки
підприємством стосовно свого
контрагента, це включення його до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, а
також наявність свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість на час здійснення
господарських операцій. На період
господарських взаємовідносин між
позивачем та ТОВ «Стіл Хоукс», ТОВ
«Компанія «Мармур ЛТД» останні були
зареєстровані в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а також платниками
податку на додану вартість.

Разом з тим, згідно ч.4 ст.70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору. Однак, відповідачем не надано
належних та допустимих доказів щодо
неведення господарської діяльності
ТОВ «Стіл Хоукс», ТОВ «Компанія «Мармур
ЛТД» та відсутності реального
здійснення договору, укладеного між
ними та позивачем.

За таких обставин, враховуючи, що
позивачем у відповідності до вимог
чинного законодавства до складу
податкового кредиту включено суми
податку на додану вартість на підставі
податкових накладних, отриманих від
платників податку - ТОВ «Стіл Хоукс»,
ТОВ «Компанія «Мармур ЛТД», на підставі
первинних документів сформовано
валові витрати, встановлення судом на
підставі матеріалів справи реальності
здійснення господарських операцій,
наявності поставленого товару і
виконаних робіт та проведення оплати
за них, використання придбаного товару
та результатів виконаних робіт у
господарській діяльності позивача, суд
приходить до висновку про
недоведеність відповідачем в
порушення ч.2 ст.71 КАС України
правомірності оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень від 12 серпня 2013 року
№ та №, які є протиправними
та підлягають скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 24 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 14
квітня 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
Т.М.Грищенко

В.П.Мельничук

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мельничук В.П.