Справа № 813/6516/13-а
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 р.
Справа № 876/8/14
Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

за участю секретаря
Корнієнко О. А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Писарев
О. Ю.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року у справі № 813/6516/13-а за позовом
ОСОБА_1 до Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про скасування наказу, поновлення на
роботі

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернулася з
адміністративним позовом до
Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України, яким просила
визнати протиправним та скасувати
наказ № 276-о від 23.07.2013 про звільнення з
посади та поновити її на посаді
головного інспектора відділу
провадження у справах про порушення
митних правил управління боротьби з
контрабандою та митними
правопорушеннями Львівської митниці
Міндоходів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що нею
при прийняті на роботу була написана,
як заготовка документа, заява про
звільнення за угодою сторін без
зазначення дати її написання. 15 серпня
2013 року перебуваючи на лікуванні,
позивач отримала лист зі свого місця
праці, яким її було повідомлено про
звільнення, що відбулося начебто за її
ініціативою. Вважає, що заява про
звільнення не є належним документом,
оскільки не містить обов'язкового
реквізиту - дати підписання, а також не
містить жодних ознак реєстрації.
Звільнення вважає незаконним, з огляду
на те, що були відсутні зазначені
підстави для звільнення, а саме між
позивачкою та працедавцем була
відсутня згода про звільнення ОСОБА_1
саме з 23 липня 2013 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
наказ Львівської митниці Міндоходів №
276-о від 23 липня 2013 року. Поновлено
ОСОБА_1 на посаді головного інспектора
відділу провадження у справах про
порушення митних правил управління
боротьби з контрабандою та митними
правопорушеннями Львівської митниці
Міндоходів з 24 липня 2013 року.

З таким рішенням суду не погодився
відповідач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги той
факт, що заява на звільнення писалась
позивачкою особисто, а доказів примусу
нею подано не було.

В судовому засіданні представник
відповідача надав пояснення,
апеляційну скаргу підтримав. Просив
рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач та її представник в судовому
засіданні надали пояснення, просили
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не належить до
задоволення з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
позивач перебувала на службі в митних
органах України з 1998 року. Станом на 23
липня 2013 року позивач обіймала посаду
головного інспектора відділу
провадження у справах про порушення
митних правил управління боротьби з
контрабандою та митними
правопорушеннями Львівської митниці
Міндоходів.

23 липня 2013 року відповідачем було
видано наказ № 276-о, яким звільнено
позивача із займаної посади за згодою
сторін, відповідно до пункту 1 статті 36
КЗпП України. Як підставу звільнення в
цьому наказі зазначено заяву позивача.

23 липня 2013 року відповідачем було
направлено позивачу лист № 4/58-2157
Львіська митниця повідомила позивача
про звільнення відповідно до наказу
від 23.07.2013 року № 276-о на підставі
особистої заяви за згодою сторін та про
необхідність ознайомлення із наказом.

13 серпня 2013 року позивач ознайомилась з
наказом про звільнення та отримала
трудову книжку.

Водночас встановлено, що на заяві про
звільнення поданій позивачем відсутня
дата її написання та дата з якої вона за
угодою сторін, підлягала би звільненню
з займаної посади, а лише є резолюція
митниці "ВКР в наказ 23.07.13" та підписом
уповноваженої особи.

Пунктом 1 частини 1 статті 36 КЗпП
України зазначено, що підставою
припинення трудового договору є угода
сторін.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що положення даного пункту
застосовується лише у випадку взаємної
згоди сторін трудового договору.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду судами
трудових спорів" № 9 від 6 листопада 1992
року, з наступними змінами, роз'яснено,
що судам необхідно мати на увазі, що при
домовленості між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом про припинення трудового
договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП
України (за згодою сторін) договір
припиняється в строк, визначений
сторонами.

Анулювання такої домовленості може
мати місце лише при взаємній згоді про
це власника або уповноваженого ним
органу і працівника. Сама по собі згода
власника або уповноваженого ним органу
задовольнити прохання працівника про
звільнення до закінчення строку
попередження не означає, що трудовий
договір припинено за пунктом 1 статті 36
КЗпП України, якщо не було домовленості
сторін про цю підставу припинення
трудового договору. В останньому
випадку звільнення вважається
проведеним з ініціативи працівника
(стаття 38 КЗпП України).

Відтак при звільненні за згодою сторін
дата повинна бути визначена за згодою
сторін.

При розгляді справ про поновлення на
роботі судам необхідно з'ясувати, з
яких підстав проведено звільнення
працівника згідно з наказом
(розпорядженням) і перевіряти їх
відповідність законові.

Суд не в праві визнати звільнення
правильним, виходячи з обставин, з
якими власник або уповноважений ним
орган не пов'язували звільнення. Якщо
обставинам, які стали підставою
звільнення, в наказі (розпорядженні)
дана неправильна юридична
кваліфікація, суд може змінити
формулювання причин звільнення і
привести його у відповідність з чинним
законодавством про працю.

Оскільки в заяві про звільнення
відсутня дата з якої позивач
вважається звільненим, суд приходить
до висновку, що така дата не була
узгоджена сторонами, що в свою чергу
свідчить про відсутність
волевиявлення обох сторін щодо
звільнення позивача.

Враховуючи, що наявність такого
волевиявлення є обов'язковим для
звільнення особи за згодою сторін,
оспорений наказ про звільнення є
незаконним та належить до скасування.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу належить
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року у справі № 813/6516/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.

Повний текст ухвали складено 21 березня
2014 року