Справа № 333/9247/13-а (2-а/333/245/13)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2014 рокусправа № 333/9247/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Головко О.В.

суддів:
Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя на
постанову Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2013 року в
адміністративній справі
№ 333/9247/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в Комунарському районі м. Запоріжжя

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у листопаді 2013 року звернувся до
Комунарського районного суду
м. Запоріжжя з позовом, в якому просив
визнати протиправною відповідь
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя про
відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за
віком з надбавкою встановленою статтею
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»; зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з
надбавкою встановленою статтею 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» та нарахувати компенсацію
у зв'язку зі знеціненням пенсії
внаслідок інфляції, починаючи з 02.09.2013;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Комунарському районі м.
Запоріжжя в десятиденний строк з дня
набрання рішенням суду законної сили
надіслати до суду та позивачу звіт про
його виконання.

Постановою Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2013 року
позов задоволено частково, визнано
протиправними дії та зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
призначити ОСОБА_2 пенсію за віком та
нарахувати компенсацію з урахуванням
інфляції починаючи з 02.09.2013; визнати
протиправними дії та зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
провести перерахунок, нарахування та
виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1, як
дитині війни, у розмірі, встановленому
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
виходячи з розміру, встановленого
статтею 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 02.09.2013.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції УПФУ в Жовтневому районі м.
Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга ґрунтується на тому,
що судом першої інстанції не надано
належної оцінки нормам чинного
законодавства, його висновки не
відповідають обставинам справи, що
призвело до прийняття невірного
рішення.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Судом першої інстанції встановлено,
матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином
України, в жовтні 2002 року виїхав на
постійне місце проживання до Ізраїлю
та з 04.03.2005 прийнятий на консульський
облік в консульському відділі
посольства України в державі Ізраїль. У
період з липня 1962 року по листопад 1964
року, з листопада 1967 року по жовтень 2002
року працював на території Української
РСР, що підтверджується копією
трудової книжки, яка міститься в
матеріалах справи.

У вересні 2013 року представник позивача
ОСОБА_3 звернулася до Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя з
заявою про призначення ОСОБА_1 пенсії
за віком з урахуванням підвищення до
пенсії відповідно до Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Як вбачається з відповіді УПФ України в
Комунарському районі м. Запоріжжя №
130/М-9 від 18.09.2013, ОСОБА_1 було відмовлено
в призначенні пенсії у зв'язку з тим, що
останнім не підтверджено фактичне
місце проживання (реєстрації) на
території України та подано заяву про
призначення пенсії у формі, що не
відповідає зразку, встановленому
чинним законодавством.

Надаючи оцінку обґрунтованості
висновків суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції зазначає, що
відповідно до статті 1 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.
Пенсійне забезпечення громадян
України, що проживають за її межами,
провадиться на основі договорів (угод)
з іншими державами.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» право
на отримання пенсій та соціальних
послуг із солідарної системи мають,
зокрема, громадяни України, які
застраховані згідно із цим Законом та
досягли встановленого цим Законом
пенсійного віку чи визнані інвалідами
в установленому законодавством
порядку і мають необхідний для
призначення відповідного виду пенсії
страховий стаж, а в разі смерті цих осіб
- члени їхніх сімей, зазначені у статті
36 цього Закону, та інші особи,
передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 44 цього Закону
передбачено, що заява про призначення
(перерахунок) пенсії та необхідні
документи подаються до
територіального органу Пенсійного
фонду або до уповноваженого ним органу
чи уповноваженій особі в порядку,
визначеному правлінням Пенсійного
фонду за погодженням із центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення,
особисто або через представника, який
діє на підставі виданої йому
довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України № 22-1 від 25.11.2005 визначено, що до
заяви про призначення пенсії за віком
додаються, зокрема, документи про місце
проживання (реєстрації) особи.

Відповідно до п. 16 Порядку особа, яка
звертається за пенсією (незалежно від
виду пенсії), повинна пред'явити
паспорт (або інший документ, що
засвідчує цю особу, місце її проживання
(реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує місце
проживання особи, приймаються: паспорт
або довідка уповноважених органів з
місця проживання (реєстрації), у тому
числі органів місцевого
самоврядування. Іноземні громадяни та
особи без громадянства подають також
копію посвідки на постійне проживання
(реєстрації) (п. 29 Порядку).

Відповідно до статті 5 Закону України
«Про громадянство України»
документами, що підтверджують
громадянство України, зокрема, є
паспорт громадянина України для виїзду
за кордон.

Також суд апеляційної інстанції
зазначає, що Рішенням Конституційного
Суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними),
положення пункту 2 частини першої
статті 49, другого речення статті 51
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Вказаним рішенням встановлено, що
конституційне право на соціальний
захист включає і право громадян на
забезпечення їх у старості. Пенсія за
віком, за вислугу років та інші її види,
що призначаються у зв'язку з трудовою
діяльністю, заслужені попередньою
працею і є однією з форм соціального
захисту. Цим визначається зміст і
характер обов'язку держави стосовно
тих громадян, які набули право на
одержання пенсії. Конституційне право
на соціальний захист не може бути
поставлене в залежність від факту
укладення Україною з відповідною
державою міжнародного договору з
питань пенсійного забезпечення. Право
громадянина на одержання пенсії не
може пов'язуватися з такою умовою, як
постійне проживання в Україні, держава
відповідно до конституційних
принципів зобов'язана гарантувати це
право незалежно від того, де проживає
особа, якій призначена пенсія, - в
Україні чи за її межами.

Відповідно до Закону України «Про
Конституційний Суд України» та рішення
Конституційного Суду України № 15-рп/2000
від 14.12.2000 закони, правові акти або
окремі положення визнані за цими
рішеннями неконституційними, не
підлягають застосуванню, як такі, що
відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України втратили чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Статтею 24 Конституції України
встановлено, що громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Положеннями статті 46 Конституції
України визначено, що громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Таким чином колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відмова Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя у
призначені ОСОБА_1 пенсії за віком у
зв'язку постійним проживанням в
Ізраїлі є неправомірною, такою, що
суперечить Конституції та законам
України.

Окрім того, доводи апелянта щодо
неможливості прийняття документів
ОСОБА_1 та призначення на їх підставі
пенсії у зв'язку з відсутністю
реєстрації заявника на території
України є необґрунтованими, адже
статтею 2 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» визначено, що
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

Разом з тим задовольняючи позовні
вимоги в частині зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
нарахувати позивачу компенсацію з
урахуванням інфляції починаючи з 02.09.2013
суд першої інстанції допустив
порушення норм матеріального права,
адже відповідно до частини 2 статі 46
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховані суми пенсії,
не отримані з вини органу, що призначає
і виплачує пенсію, виплачуються за
минулий час без обмеження будь-яким
строком з нарахуванням компенсації
втрати частини доходів. Компенсація
втрати частини пенсії у зв'язку з
порушенням строків її виплати
пенсіонерам здійснюється згідно із
законом.

Згідно з положеннями статей 2, 3 Закону
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати»
компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати провадиться у разі затримки
на один і більше календарних місяців
виплати доходів, нарахованих
громадянам за період починаючи з дня
набрання чинності цим Законом.

Сума компенсації обчислюється шляхом
множення суми нарахованого, але не
виплаченого громадянину доходу за
відповідний місяць (після утримання
податків і обов'язкових платежів) на
індекс інфляції в період невиплати
доходу (інфляція місяця, за який
виплачується доход, до уваги не
береться).

Аналіз наведених норм права дає змогу
дійти висновку, що компенсація втрати
частини пенсії можлива лише у випадку,
якщо сума такої пенсії була нарахована
особі, проте не виплачена з вини органу,
що призначає і виплачує пенсії, що в
свою чергу свідчить про
безпідставність вимог позивача.

Окрім того суд апеляційної інстанції
зазначає, що згідно з пунктом 4
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» встановлено, що у 2013 році норми і
положення статей 5 та 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верств
населення» № 1381 від 28.12.2011, зі змінами
та доповненнями, встановлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» і «Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення, встановлене
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
провадиться у розмірі 7 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність.

Таким чином зобов'язуючи Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
провести перерахунок, нарахування та
виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1, як
дитині війни, у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком суд першої
інстанції також порушив норми
матеріального права.

Враховуючи викладене колегія суддів
зазначає, що висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, що призвело до неправильного
вирішення справи, судом порушено норми
матеріального права, що тягне за собою
скасування постанови та ухвалення
нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.
Запоріжжя задовольнити частково.

Постанову Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2013 року в
адміністративній справі № 333/9247/13-а -
скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя щодо
відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за
віком відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Комунарському районі
м. Запоріжжя призначити
ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з підвищенням, як особі,
що має статус дитини війни відповідно
до статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
починаючи з 02 вересня 2013 року.

У задоволенні позову в іншій частині
відмовити.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
Т.І. Ясенова