Справа № 817/720/13-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"08" квітня 2014 р.
Справа № 817/720/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Іваненко Т.В.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.,

при секретарі
Кратюк А. О. ,

за участю сторін:

представника позивача Мокрицької Л.Я.,

представника відповідача Краська І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємства "Техно-Т" на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "10" лютого
2014 р. у справі за позовом Приватного
підприємства "Техно-Т" до
Здолбунівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання протиправними
та скасування податкових повідомлень -
рішень ,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2013 року Приватне підприємство
«Техно-Т» звернулось до суду з позовом,
в якому просило визнати протиправним
та скасувати податкові
повідомлення-рішення Здолбунівської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 18.02.2013 року №, яким
позивачу визначено податкове
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість» у сумі 43263,00 грн., з
яких: 28842,00 грн. - за основним платежем;
14421,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями; та №, яким позивачу
визначено податкове зобов'язання за
платежем «податок на прибуток
приватних підприємств» у сумі 41460,00
грн., з яких: 33168,00 грн. - за основним
платежем; 8292,00 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями. Позов
обґрунтовано тим, що податковий кредит
та валові витрати сформовані на
підставі реальних господарських
операцій з контрагентом - Приватним
підприємством «Екоскан сервіс»,
товари поставлені у повному обсязі й
оплачені позивачем, ці факти
підтверджуються документально,
господарські операції належним чином
відображені у бухгалтерському обліку
та податковій звітності.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 10.02.2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та
постановити нову, якою позов
задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні доводи та вимоги
апеляційної скарги підтримала. Просила
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував. Просив
відмовити в задоволенні. Вважає
рішення суду законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, прийшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Суд встановив, що уповноваженими
особами Здолбунівської ОДПІ проведено
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства при
проведенні взаємовідносин з Приватним
підприємством «Екоскан сервіс», за
результатами якої складено акт від
08.02.2013 року №58/22-32497449 (а.с.11-20).

Перевіркою встановлено наступні
порушення:

- п.198,1, п.198.3 та п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 28842 грн., в
тому числі: за жовтень 2012 року - в
розмірі 28842 грн.;

- пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VI, що
призвело до завищення витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток на
суму 144210 грн., в результаті чого
занижено податкове зобов'язання з
податку на прибуток на 33168 грн., в т.ч. за
IV квартал 2012 року - 33168 грн.

18.02.20113 року Здолбунівською ОДПІ
прийнято податкові
повідомлення-рішення №, яким
позивачу визначено податкове
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість» в сумі 43263,00 грн., з
яких: 28842,00 грн. - за основним платежем;
14421,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями та №, яким позивачу
визначено податкове зобов'язання за
платежем «податок на прибуток
приватних підприємств» у сумі 41460,00
грн., з яких: 33168,00 грн. - за основним
платежем; 8292,00 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (а.с.9-10).

Згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

В силу підпункту 139.1.9. пункту 139.1 статті
139 Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування ПДВ є операції платників
податку, зокрема, постачання товарів,
місце постачання яких розташоване на
митній території України, відповідно
до статті 186 цього Кодексу.

Порядок формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
визначено статтею 198 Податкового
кодексу України, згідно з якою право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій, зокрема, з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України).

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу
України).

В силу положень пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (пункт 201.6 статті 201
Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Аналіз положень податкового
законодавства дозволяє дійти висновку,
що право на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
виникає у платника податків за
наявності сукупності таких елементів:
(1) наявності у сторін спеціальної
податкової правосуб'єктності (особа, що
видає податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник ПДВ); (2)
фактичного (реального) здійснення
оподатковуваних операцій
постачальником на користь покупця; (3)
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між операцією з придбання
товарів чи послуг та потребою
використання в господарській
діяльності; (4) документального
підтвердження факту здійснення
господарської операції сукупністю
належним чином складених (оформлених)
первинних та інших документів (у т.ч.
платіжних), які зазвичай супроводжують
операції певного виду та підтверджують
їх фактичне виконання; (5) наявності у
покупця належним чином складеної
податкової накладної (має усі
обов'язкові реквізити).

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Суд встановив, що у жовтні 2012 року,
згідно усної домовленості, Приватне
підприємство «Екоскан сервіс»
поставило позивачу матеріали на
загальну суму 173051,28 грн. 25.10.2012 року,
26.10.2012 року, 29.10.2012 року та 30.10.2012 року.

На підтвердження факту поставки товару
позивачем надано копії видаткових
накладних та прибуткових накладних.

Також від контрагента позивачем
отримано податкові накладні, в яких
підставою для господарських операцій
вказується договір № 14 від 01.10.2012 року,
що суперечить твердженню позивача про
укладення усної угоди.

Суми сплаченого податку за податковими
накладними, отриманими від Приватного
підприємства «Екоскан сервіс» на
загальну суму 173051,28 грн., у тому числі
ПДВ - 28841,88 грн. (від 25.10.2012 року №541 на
суму 53187,84 грн., у тому числі ПДВ - 8864,64
грн.; від 26.10.2012 року №577 на суму 40033,80
грн., у тому числі ПДВ - 6672,30 грн.; від
29.10.2012 року №618 на суму 39421,80 грн., у тому
числі ПДВ - 6570,30 грн.; від 30.10.2012 року №645
на суму 40407,84 грн., у тому числі ПДВ - 6734,64
грн.) включені позивачем до складу
податкового кредиту за жовтень 2012 року,
що відобразив у податковій декларації
з податку на додану вартість за
вказаний податковий звітний період.

Кошти, сплачені Приватному
підприємству «Екоскан сервіс» в оплату
за поставлений товар (без ПДВ) були
включені позивачем до складу валових
витрат і враховані при визначенні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток за ІV квартал 2012 року.

З матеріалів справи випливає, що
видача товару зі складу постачальника
і його оприбуткування на склад покупця
відбувались в один день - 25.10.2012 року,
26.10.2012 року, 29.10.2012 року та 30.10.2012 року
відповідно.

Доставку товару з м. Києва
здійснювалася транспортом позивача -
автомобілем марки Renault Trafik Вказані
перевезення здійснювались водієм
позивача Новосадом В.Є.

Робочий час протабельований у водія
лише 26.10.2012 року та 30.10.2012 року.

Подорожні листи також надані на ці два
дні, попри чотирьох днів доставки.
Проте і ці два подорожні листи не були
подані при перевірці.

Документи, які б підтверджували
витрати на придбання та видачу
пального також не надано.

На підставі досліджених матеріалів
справи, колегія суддів погоджується з
судом першої інстанції, що поставки
товару від Приватного підприємства
«Екоскан сервіс» на користь позивача
не відбувались.

В матеріалах справи наявні акти
списання, акти інвентаризації станом
на 30 листопада 2012 року та на 31 грудня 2012
року на підтвердження залишків
придбаних матеріалів на складах
позивача. Також наявні копії актів
здачі-приймання робіт (надання послуг)
щодо виконання позивачем робіт по
ремонту електродвигунів у
жовтні-листопаді 2012 року з ПП «Ефект»,
ПАТ «Волинь-Цемент», ТОВ «Чортківський
цукровий завод». Поряд з цим, ряд
наданих суду копій актів
здачі-приймання робіт (надання послуг)
(28 шт.), зокрема, з ТОВ «Шепетівський
гранкар'єр», ПрАТ «Рокитнівський
скляний завод», ТОВ «Рокитнівський
ДОК», ПАТ «Івано-Долинський
спецкар'єр», ПАТ «Волинь-Цемент», ПСП
«Хлібороб», ДП «Волиньторф», філії ДП
«Волинь торф» «Маневицький
торфозавод», ПП «Ефект», ПП ОСОБА_6,
Здолбунівський будинок інтернат. Проте
вказані акти не містять підписів
уповноважених представників, ані
печаток юридичних осіб, а тому колегія
суддів погоджується з неналежністю
вказаних доказів, незважаючи на те, що
представником позивача в судовому
засіданні були надані акти здачі -
прийняття робіт, завірені печатками.

Проте, оскільки встановлено, що товар
не отримувався, отже, він не
використовувався в господарській
діяльності.

Колегія суддів не може посилатися на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
06.03.2013 року, якою визнано протиправними
дії ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська, які полягають у
проведенні перевірки ПП «Екоскан
Сервіс» () в результаті
яких було складено акт № 7207/224/33517827 від
21.12.2012 року з питань дотримання вимог
податкового законодавства України
Приватним підприємством «Екоскан
Сервіс» () під час
здійснення господарських відносин з
БПП «Сура» () за листопад
2011 року.

Вказаним судовим рішенням не
досліджувалися господарські відносини
ПП "Екоскан Сервіс" з ПП "Техно-Т".

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Враховуючи викладене, для
підтвердження даних податкового
обліку необхідно брати до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що подані позивачем первинні
фінансово-господарські документи в
дійсності не доказують факту поставки
позивачу товару ПП «Екоскан сервіс».
Документи не відтворюють реального
стану речей і фіксують обставини, які у
дійсності не відбувались.

На підставі викладеного колегія суддів
приходить до висновку про
обґрунтованість та правомірність
винесених податкових повідомлень -
рішень.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
судового рішення. Постанову прийнято
судом першої інстанції з додержанням
вимог матеріального та процесуального
права, підстави для її скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Техно-Т" залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"10" лютого 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.В. Іваненко

судді:
Л.О. Зарудяна

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення
виготовлено "10" квітня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне
підприємство "Техно-Т"
вул.Незалежності,64-а, м.Здолбунів,
Рівненська область,35700

3- відповідачу/відповідачам:
Здолбунівська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області вул. Приходька,1а, м. Здолбунів,
Рівненська область, 35705

- ,