Справа № 819/470/14-а
Суддя: Хрущ В. Л.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 819/470/14-a

"24" березня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Хрущ В.Л.,

за участю:

секретаря судового
засідання Мельника А.А.,

представника позивача - Свистун Є.М.,

за відсутності відповідача,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду в м.Тернополі
справу за адміністративним позовом
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
мотивовано тим, що станом на дату
звернення до суду за відповідачем
рахується заборгованість в сумі 1315,91
грн., яка виникла в результаті несплати
ним у визначеному законом порядку
самостійно узгоджених сум податкових
зобов'язань.

На адресу відповідача ухвала про
відкриття провадження у справі та
повторна повістка (після відкладення
розгляду справи) направлялись
рекомендованими листами за місцем його
реєстрації, яка вказана в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, та щодо якої
не вносились зміни на час надходження
зазначеного позову до суду.

Однак, поштові відправлення
повернулись на адресу суду з відміткою
«за закінченням терміну зберігання».

Згідно з положеннями статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
- у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

З огляду на відсутність перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених статтею 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, однак, з урахуванням того, що у
судове засідання прибули не всі особи,
які беруть участь у справі, - розгляд
справи, за згодою представника
позивача, здійснювався у письмовому
провадженні, без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
згідно з частиною 1 статті 41 КАС
України.

Представник позивача, яка з'явилась в
судове засідання, позовні вимоги
підтримала повністюё просила позов
задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні обставини.

Відповідач, ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер за ЄДРПОУ - НОМЕР_1), будучи
зареєстрованим як фізична особа -
підприємець з 16.05.2005 року, - перебуває
на обліку в Тернопільській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області як платник
податків.

Судом встановлено, ФОП ОСОБА_2 як
платник податків самостійно визначав
розмір належних до сплати сум його
податкових зобов'язань по орендній
платі, що підтверджується отриманою
органом державної податкової служби
податковою декларацією з орендної
плати за землю (вх. № від 23.01.2012
року).

Відтак, суми податкових зобов'язань,
визначені відповідачем самостійно у
вказаній декларації, - є узгодженими, не
оскаржуваними в судовому або
адміністративному порядку, та,
відповідно, - є обов'язковими до сплати.

Разом з тим, покладений на нього
законом обов'язок щодо сплати
самостійно визначених сум податкових
зобов'язань відповідач у
добровільному порядку та у
встановлений законом строк - не
виконував.

Згідно довідки про наявність
податкового боргу станом на 17.02.2014 року
за відповідачем рахується
заборгованість перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
орендної плати з фізичних осіб на суму
5137,31 грн. (основний платіж 4678,18 грн.,
штрафні санкції - 459,13 грн.).

Частина податкового боргу в сумі 3821,40
грн. - підлягає стягненню з відповідача
згідно постанови Тернопільського
окружного адміністративного суду від
06.12.2012 року у справі №2а-1970/393/12.

І станом на дату звернення позивача до
суду з даним позовом за відповідачем
залишається не сплачена
заборгованість в сумі 1315,91 грн. (5137,31
грн. - 3821,40 грн.), в тому числі: основний
платіж - 856,78 грн. та штрафні санкції -
459,13 грн., що підтверджується наявними у
справі матеріалами: податковою
декларацією вх. № від 23.01.2012 року,
податковими повідомленнями - рішеннями
№ від 08.11.2013 року, № від
08.11.2013 року.

Перевіривши матеріали справи,
розглянувши доводи, викладені в позові,
та надавши їм належну правову оцінку,
проаналізувавши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, у їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги є обґрунтованими, доведеними
належним чином та підлягають
задоволенню, - з огляду на наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

01 січня 2011 року набув чинності
Податковий Кодекс України, який
встановлює перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України - на
платника податків покладено обов'язок
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Згідно з п.п. 14.1.147. п 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України, плата за
землю - загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності

Відповідно до п. 54.1. ст. 54 Податкового
кодексу України, крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені Податковим
кодексом.

Пункт 287.3. ст. 287 Податкового кодексу
України визначає, що податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Відповідно до положень п. 14.1.175. ч. 14.1 ст.
14 Податкового кодексу України сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання -
визнається податковим боргом.

Пунктом 36.5 ст. 36 Податкового кодексу
України передбачено, що
відповідальність за невиконання або
неналежне виконання податкового
обов'язку несе платник податків, крім
випадків, визначених цим Кодексом або
законами з питань митної справи.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 1 ст. 69 та частиною 1
ст. 70 Кодексу адміністративного
судочинства України - доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Належними - є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Відповідно до частини 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно з положеннями ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
- кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В той же час, статтею 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено поняття належності та
допустимості доказів.

Зокрема, у відповідності до положень
вказаної статті - належними є докази,
які містять інформацію щодо предмету
доказування.

При цьому, також встановлено, що
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися - ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 86 цього Кодексу визначено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відтак, беручи до уваги усе
вищевикладене, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінюючи наявні у
матеріалах справи письмові докази, які
мають юридичне значення для її
розгляду і вирішення спору по суті, в їх
сукупності, а також враховуючи те, що
покладений на відповідача як платника
податків законом обов'язок щодо сплати
існуючого податкового боргу - є
визначальним для вирішення даного
спору, і на час судового розгляду
справи вказаний обов'язок відповідачем
в добровільному порядку та в повному
обсязі - не виконаний, відповідні
докази, які б свідчили про відсутність
правових підстав для заявлення
податковим органом вимог про стягнення
з відповідача заявленої суми боргу, та
докази, які б підтверджували погашення
боргу в сумі 1315,91 грн., та спростовували
б доводи позивача, судом не здобуті, -
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги - є обґрунтованими,
документально підтвердженими,
відповідають чинному законодавству та
підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
- судові витрати у цій справі з
відповідача - не стягуються.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 69-71, 94, 128,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області - задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер за ЄДРПОУ - НОМЕР_1, АДРЕСА_1)
заборгованість перед бюджетами та
державними цільовими фондами по
орендній платі з фізичних осіб на суму
1315,91 грн. (одна тисяча триста
п'ятнадцять гривень 91 коп.), з яких: 856,78
грн. - основний платіж та 459,13 - штрафні
санкції.

Постанова набирає законної сили за
правилами статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Хрущ В. Л.

Копія вірна:

Суддя
Хрущ В. Л.