Справа № 706/1102/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/60021/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф., (суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області про визнання протиправною
бездіяльності, визнання незаконною та
скасування постанови за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07 вересня
2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області (далі ВПВР УДВС ГУЮ у
Закарпатській області) про визнання
протиправною бездіяльності, визнання
незаконною та скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження.

Постановою Міжгірського районного
суду Закарпатської області від 12 липня
2012 року адміністративний позов
задоволено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07 вересня
2012 року скасовано постанову
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 12 липня 2012
року та прийнято нову про відмову у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07 вересня
2012 року, ОСОБА_4 звернувся до суду з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07 вересня 2012 року та залишити в силі
постанову Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 12 липня 2012
року, посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів, в межах ст. 220
КАС України, дійшла висновку про
залишення касаційної скарги без
задоволення з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлені наступні обставини.

Постановою Міжгірського районного
суду від 31.01.2011 року та додатковою
постановою цього ж суду від 28.02.2011 року
визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного Фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської та
зобов'язано здійснити перерахунок
пенсії позивачу. Дані судові рішення
набрали законної сили. Позивач отримав
виконавчі листи на виконання судових
рішень і відповідачем було відкрито
виконавче провадження про примусове їх
виконання.

04.05.2012 року головним державним
виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у
Закарпатській області винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

Позивач вважає дану постанову
незаконною, оскільки судове рішення не
виконане, а тому просить визнати
протиправною бездіяльність головного
державного виконавця ВПВР УДВС по
виконанню виконавчого листа, а також
визнати незаконною та скасувати
постанову від 04.05.2012 року.

Суть спірних правовідносин полягає у
правомірності прийняття постанови
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області про закінчення виконавчого
провадження від 04.05.2012 року № ВП 31379752

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції дійшов висновку про
неправомірність прийняття
оскаржуваної постанови, виходячи з
того, що рішення згідно з виконавчим
документом фактично не виконано в
повному обсязі.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, Львівський апеляційний
адміністративний суд дійшов
протилежного висновку з посиланням на
те, що Відділ примусового виконання
рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області не є належним відповідачем у
даній справі.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи суд касаційної
інстанції зважає на наступне.

Закон України «Про виконавче
провадження» визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Про відкриття виконавчого провадження
державний виконавець виносить
відповідну постанову, в якій зазначає,
що в разі невиконання рішення в
добровільному порядку у встановлені
для цього строки, воно буде виконано в
примусовому порядку зі стягненням з
боржника виконавчого збору та витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій.

Відповідно до частини 1, 2 статті 11
Закону України "Про виконавче
провадження", державний виконавець
зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 вказаного
Закону виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач не заперечує факт здійснення
перерахунку та виплати йому пенсії за
постановою про відкриття виконавчого
провадження ВП №31379752 від 23.02.2012 року на
підставі постанови Міжгірського
районного суду від 31 січня 2011 року та
додаткової постанови цього ж суду від 28
лютого 2011 року.

Крім того вказана обставина
підтверджується листом боржника,
Управління Пенсійного фону України в
Міжгірському районі Закарпатської
області від 06.04.2012 року № 7295/03 про
виконання постанови Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Закарпатській області ВП №31379752 від
23.02.2012 року.

На підставі викладеного, суд
касаційної інстанції вважає, що
відповідач при винесенні оскаржуваної
постанови діяв у спосіб та в межах
повноважень, встановлених Законом
України ,,Про виконавче провадження".

Крім того, позивачем порушений строк
звернення до суду, встановлений ч.2 ст.
181 КАС України, так як позовні вимоги
позивача заявлені поза межами
передбаченого КАС України
десятиденного строку звернення до
суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.2 ст. 181 КАС України позовну
заяву може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

При цьому слід зазнати чи, що доводи
позивача в касаційній скарзі щодо
подальшої виплати йому пенсії за
постановою Міжгірського районного
суду від 31 січня 2011 року та додатковою
постановою цього ж суду від 28 лютого 2011
року є безпідставними, так як судове
рішення має бути наслідком чинного
правового регулювання, а не обмежувати
волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин, а
Відділ примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Закарпатській області діє лише на
підставі, в межах своїх повноважень та
у спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07 вересня
2012 року ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи, доводи
викладені в касаційній скарзі не
спростовують висновків суду
попередніх інстанції, тому підстави
для скасування або зміни рішення
відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС
України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07 вересня 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

Т.Ф. Весельська

В.В. Малинін