Справа № 2а-11808/12/2670
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/79084/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Розваляєвої Т.С.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ПАТ " Укрнафта " до
Чернігівської міської ради про
визнання протиправним та часткове
скасування рішення за касаційною
скаргою Чернігівської міської ради на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 вересня 2012 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 листопада
2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року позивач звернувся в
суд із позовом Чернігівської міської
ради про визнання протиправним та
часткове скасування підпункту 65
рішення Чернігівської міської ради
(вісімнадцятої сесії шостого
скликання) від 29 лютого 2012 року "Про
надання, вилучення і передачу
земельних ділянок юридичним та
фізичним особам в межах м. Чернігова,
надання дозволу на розроблення
технічної документації із землеустрою
та затвердження проекту землеустрою
щодо встановлення прибережної
захисної смуги" в частині встановлення
розміру орендної плати на рівні
8-кратного розміру земельного податку.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 вересня 2012 року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 листопада
2012 року апеляційну скаргу відповідача
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, відповідач звернулася із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між позивачем та
відповідачем 29 березня 2007 року
укладено договір оренди земельної
ділянки, за умовами якого відповідач
надав, а позивач прийняв у строкове
платне користування земельну ділянку
на вулиці Кільцевій, 8 у місті Чернігові
для експлуатації автозаправної
станції з основними засобами.

Відповідно до п.п. 2-3, 6-7 договору оренди,
в оренду передається земельна ділянка,
загальною площею 0,2013 га, на якій
знаходиться автозаправна станція.

Договір укладено строком на п'ять
років. Після закінчення строку дії
договору позивач має переважне право
поновлення його на новий строк. Позивач
повинен не пізніше ніж за 30
календарних днів до закінчення строку
дії договору повідомити письмово
відповідача про намір продовжити його
дію.

Орендна плата вноситься позивачем у
грошовій формі у розмірі 2,0 %
нормативної грошової оцінки землі, що
становить 5243,87 грн. (2,60500 грн. за 1 кв.м.)
на рік.

Позивач, 11 січня 2012 року направив
відповідачу лист № 8 з проханням
поновити строк дії договору оренди на
тих самих умовах, на яких його укладено,
за результатами розгляду якого 21
березня 2012 року між позивачем та
відповідачем укладено договір оренди
земельної ділянки № 2398, за умовами
якого відповідач надав, а орендар
прийняв у дострокове платне
користування земельну ділянку на
вулиці Кільцевій, 8 у місті Чернігові
для експлуатації автозаправної
станції з основними засобами.

Згідно п.п. 6, 7 договору № 2398, його
укладено до 28 лютого 2019 року.
Орендна плата вноситься позивачем у
грошовій формі у розмірі 8,0 %
нормативної грошової оцінки землі, що
становить 62307,99 грн. (30,9528 грн. за 1 кв.м.)
на рік.

Договір № 2398 підписано позивачем за
умови врахування відповідачем
протоколу розбіжностей до нього від 05
квітня 2012 року (також далі за текстом -
протокол розбіжностей), яким позивач
пропонував відповідачу іншу, ніж
зазначено у договорі № 2398, ставку
орендної плати за земельну ділянку, а
саме у розмірі 3,0 % нормативної грошової
оцінки землі, що становить 23365,49 грн.
(11,6073 грн. за 1 кв.м.) на рік. Однак,
розглянувши протокол розбіжностей,
відповідач листом від 10 квітня 2012 року
№ 1921 повідомив позивача про
відсутність законних підстав для його
підписання.

Відповідачем 8,0 % ставку орендної плати
за земельну ділянку встановлено
позивачу на підставі рішення,
ухваленого на пленарному засіданні
вісімнадцятої сесії шостого скликання
Чернігівської міської ради від 29
лютого 2012 року. На вказаному засіданні
п'ятьма комісіями запропоновано
встановити позивачу орендну плату на
рівні 8-кратного розміру земельного
податку, за результатами проведення
якого такі пропозиції підтримано.

Ухвалюючи рішення, суд вірно виходив з
того, що відповідно до абзацу 1 п. 288.1 ст.
288 Податкового кодексу України (далі -
ПК України), ст. 33, ч. 1 ст. 30 Закону
України "Про оренду землі", підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки.

По закінченню строку, на який було
укладено договір оренди землі, орендар,
який належно виконував обов'язки
за умовами договору, має переважне
право перед іншими особами на
укладення договору оренди землі на
новий строк (поновлення договору
оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк,
зобов'язаний повідомити про це
орендодавця до спливу строку договору
оренди землі у строк, встановлений цим
договором, але не пізніше ніж за
місяць до спливу строку договору
оренди землі.

При поновленні договору оренди землі
його умови можуть бути змінені за
згодою сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо орендної плати та
інших істотних умов договору переважне
право орендаря на укладення договору
оренди землі припиняється.

Зміна умов договору оренди землі
здійснюється за взаємною згодою
сторін.

Умови договору оренди відповідачем
змінено в односторонньому порядку.

Згідно з підпунктом "е" п. 4 рішення
відповідача (одинадцятої сесії шостого
скликання) від 29 липня 2011 року "Про
затвердження ставок земельного
податку та встановлення розміру
орендної плати в місті Чернігові",
розмір орендної плати за
землі, передані для будівництва та
експлуатації автозаправних станцій,
встановлено на рівні 6-кратного
розміру земельного податку.

Відповідно до пункту 5 вказаного
рішення, в окремих випадках розмір
орендної плати може бути збільшений
на пленарному засіданні сесії міської
ради за пропозиціями постійних комісій
відповідача.

Документального підтвердження
пропозицій постійних комісій
відповідача про збільшення позивачу
розміру орендної плати не існує.

Згідно з підпунктом 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 ПК
України, податкове законодавство
України ґрунтується, зокрема, на
принципі рівності усіх платників перед
законом, недопущення будь-яких проявів
податкової дискримінації -
забезпечення однакового підходу до
всіх платників податків незалежно від
соціальної, расової, національної,
релігійної приналежності, форми
власності юридичної особи,
громадянства фізичної особи, місця
походження капіталу.

Земельну ділянку відповідачем
передано позивачу для експлуатації
автозаправної станції з основними
засобами, про що свідчить п. 13 договору
оренди, відповідач повинен був
запропонувати позивачу змінити розмір
ставки орендної плати за земельну
ділянку із 2,0 % на 6,0 %, а не самостійно
визначати таку ставку у розмірі 8,0 % за
відсутності будь-яких підстав для
цього.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов
обґрунтованого висновку про
протиправність дій відповідача щодо
односторонньої зміни істотних умов
договору оренди та, як наслідок,
протиправності прийняття
оскаржуваного рішення в частині
встановлення позивачу розміру
орендної плати за земельну ділянку на
рівні 8-кратного розміру земельного
податку.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Чернігівської
міської ради залишити без задоволення,
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 вересня 2012 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 листопада
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді