Справа № 190/456/14-а
Суддя: Резніченко М. С.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 190/456/14-а
Провадження 2-а/190/8/14
ЄРДР №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
м.
П'ятихатки

П'ятихатський районний суд
Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді
Резніченка М.С.,

за участю секретаря

судового засідання Москалець
А.В.,

представника відповідача
Дзіжко Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Державної виконавчої
служби України про визнання постанови
незаконною,

в с т а н о в и в:

25.03.2014 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Державної виконавчої служби
України, в якому просить визнати
незаконною постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Каращук К.Л. від 07.03.2014 р. за
виконавчим провадженням № 41177722 про
повернення йому виконавчого документа,
стягнути понесені судові витрати. В
обґрунтування вимог позивач
посилається на те, що 06.06.2011 р.
П'ятихатським районним судом ухвалено
постанову у справі № 2-а-318/11 за його
позовом до Головного управління праці
та соціального захисту населення
Дніпропетровської
облдержадміністрації про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, а 07.06.2013 р. йому видано
виконавчий лист, яким зобов'язано
Головне управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської
облдержадміністрації здійснити
перерахунок та виплатити щорічну
разову грошову допомогу до 5-го травня
за 2011 рік відповідно до ст.ст. 12, 171
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» в розмірі 5
мінімальних пенсій за віком з
врахуванням раніше виплачених сум,
який він пред'явив до виконання до
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України.
12.12.2013 р. відкрито виконавче
провадження № 41177722. 26.02.2014 р. ухвалою
П'ятихатського районного суду у
задоволенні подання державного
виконавця Каращук К.Л. про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду відмовлено і постановою
державного виконавця від 07.04.2014 р.
виконавчий лист йому повернуто на
підставі п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження».
Вважає постанову незаконною, оскільки
рішення суду не виконано в повному
обсязі, а посилання державного
виконавця на рішення Конституційного
Суду України від 25.01.2012 р., яким
встановлено, що КМУ регулює порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Держбюджету України, що Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» не закладено коштів по
виплаті заборгованості згідно даного
рішення суду є необґрунтованими,
оскільки судове рішення не пов'язано з
цією правовою нормою.

Позивач ОСОБА_3 про місце і час
розгляду справи повідомлений належним
чином, в судове засідання не з'явився,
подав заяву про розгляд справи за його
відсутності (а.с. 20).

Представник відповідача за
довіреністю ОСОБА_2 у судовому
засіданні позов не визнав, подав
письмове заперечення проти нього і
пояснив, що в провадженні головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Каращук К.Л. знаходилось
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа № 2-а-318/11, виданого
07.06.2013 р. П'ятихатським районним судом.
Державний виконавець звертався до
П'ятихатського райсуду з поданням про
зміну способу і порядку виконання
вказаного рішення, однак його залишено
без розгляду. Виконання рішення суду є
неможливим з поважних причин, адже
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» здійснюється за
рахунок коштів держбюджету України, а
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» не закладено кошти
по виплаті заборгованості згідно
даного рішення суду. Також, рішенням
Конституційного Суду України від 25.01.2012
р. встановлено, що КМУ регулює порядок
та розміри соцвиплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
держбюджету України, відповідно до
Конституції та законів України.
Відповідно до ст. 51 БК України
розпорядники бюджетних коштів беруть
бюджетні зобов'язання та провадять
видатки тільки в межах бюджетних
асигнувань, встановлених кошторисами,
а після введення в дію Закону України
«Про Державний бюджет» на відповідний
рік органам державної влади та їх
посадовим особам забороняється
приймати рішення, що призводять до
виникнення нових зобов'язань, які не
забезпечені бюджетним асигнуваннями,
без визначення джерел коштів,
виділених державою для виконання цих
зобов'язань. У 2013 р. норми і положення
ст.ст. 12-16 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених КМУ,
виходячи з наявних фінансових ресурсів
Держбюджету України та Пенсійного
фонду України на 2013 р.. Оскільки рішення
суду без участі боржника виконати
неможливо, на теперішній час відсутні
бюджетні кошти для виплати нарахованої
за рішенням суду суми, тому виконавче
провадження було закінчено. Органи
державної влади здійснюють свою
діяльність виключно за рахунок
бюджетного фінансування в межах,
передбачених Законом України «Про
Державний бюджет України» на
відповідний рік. Якщо рішення суду,
відповідно до якого державний орган
зобов'язаний здійснити перерахунок та
виплатити кошти, не виконане боржником
в частині виплати коштів у зв'язку з
відсутністю відповідного бюджетного
фінансування, це є поважною причиною
невиконувати рішення суду. Державним
виконавцем вжито всіх необхідних
заходів щодо примусового виконання
рішення суду. Стягувач може пред'явити
виконавчий лист до виконання повторно
в строк до 06.03.2015 р..

Заслухавши представника відповідача,
дослідивши письмові матеріали справи
суд дійшов висновку про відмову у
задоволенні позову з наступних
підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
07.06.2013 р. П'ятихатським районним судом
ОСОБА_3 видано виконавчий лист у справі
№ 2-а-318/11 за його позовом до Головного
управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
облдержадміністрації про зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити щорічну разову допомогу до
5-го травня відповідно до ст. 12,17-1 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в розмірі 5 мінімальних
пенсій за віком з врахуванням раніше
виплачених сум (а.с. 7).

Проте, постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Каращук К.Л. від 07.03.2014 р.
при примусовому виконанні вказаного
виконавчого листа його повернуто
стягувачу, посилаючись на неможливість
виконання рішення суду через незалежні
від боржника обставини, а саме
відсутність коштів на рахунках для
даного виду виплати та на підставі п. 9
ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче
провадження». Скориставшись своїм
правом на оскарження стягувач
звернувся до суду, оскаржуючи
незаконність такої.

Відповідно до ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до суду із
позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси.

Статтею 50 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачені наслідки
закінчення виконавчого провадження. У
разі закінчення виконавчого
провадження припиняється чинність
арешту майна боржника, скасовуються
інші здійснені державним виконавцем
заходи примусового виконання рішення,
а також провадяться інші дії, необхідні
у зв'язку з завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову крім випадків, передбачених цим
Законом.

Також, відповідно до статті 263 КАС
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення, що не було
зроблено відповідачем.

Даючи правову оцінку такій постанові,
суд вважає за необхідне зазначити
наступне.

Основним нормативно-правовим актом,
яким регулюються спірні
правовідносини є Закон України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 року
№ 606-ХІV.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо
звернути стягнення, а також щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Частиною 3 статті 75 названого Закону
передбачено, що у разі якщо виконати
рішення без участі боржника неможливо,
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Згідно ст. 89 цього Закону у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника -
юридичну особу та призначає новий
строк для виконання.

Зазначені правові норми збігаються із
приписами пункту 8.1 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 р. №74/5.

З постанови та матеріалів справи
слідує, що виконавче провадження було
відкрито 12.12.2013 р., а 30.12.2013 р. замінено
назву сторони виконавчого
провадження-боржника з Головного
управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
обласної державної адміністрації на
Департамент праці та соціального
захисту цієї адміністрації.

У задоволенні подання державного
виконавця про зміну способу і порядку
виконання ухвалою П'ятихатського
районного суду від 15.01.2014 р. відмовлено
(а.с. 9).

Державний виконавець у виконавчому
провадженні не застосовував положення
ст. 89 Закону України "Про виконавче
провадження" до боржника, зважаючи на
те, що відповідно до ст. 2 ч. 1 Закону
України «Про джерела фінансування
органів державної влади» органи
державної влади здійснюють свою
діяльність виключно за рахунок
бюджетного фінансування в межах,
передбачених Законом України про
Державний бюджет України на
відповідний рік, а з постанови слідує,
що провести виплату коштів стягувачу
не надається можливим через
відсутність відповідного бюджетного
фінансування, що є поважною причиною,
тому штраф не накладався.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу
України будь-які бюджетні зобов'язання
та платежі з бюджету здійснюються лише
за наявності відповідного бюджетного
призначення, встановленого законом про
Державний бюджет України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією
вказаних законів, здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету.
Головним розпорядником коштів за цією
програмою є Міністерство соціальної
політики України.

Крім того, Прикінцевими положеннями
Закону України «Про Державний Бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у 2013
році положення статей 12, 13, 14, 15 та 16
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи із
наявності фінансування.

Кабінетом Міністрів України
встановлені розміри виплат вказаній
категорії громадян. Так, постановою від
04.04.2011 р. № 341 про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується у 2011
році відповідно до законів України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», «Про жертви
нацистських переслідувань»
встановлені розміри виплат на поточний
рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 визнано
неконституційним пункт 4 розділу VII
«Прикінцеві положення» Закону «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» від
14.06.2011 р. № 3491-VІ.

Після здійснення перерахунку за
рішеннями суду формуються
кредиторська заборгованість, виплата
якої може бути проведена після
відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

У відповідності до рішення
Конституційного Суду України № 20-рп/2011
від 26.12.2011 р. Кабінет Міністрів України
як вищий орган у системі органів
виконавчої влади наділений
конституційними повноваженнями
спрямовувати і координувати
діяльність міністерств, інших органів
виконавчої влади, до яких належить
Управління праці та соціального
захисту населення. Відповідно до
Положення про Управління праці та
соціального захисту населення бюджет
Управління затверджує Кабінет
Міністрів України.

Таким чином, Кабінет Міністрів України
є органом, який забезпечує проведення
державної політики у соціальній сфері,
а Управління праці та соціального
захисту населення - органом, який
реалізує таку політику, в тому числі за
рахунок коштів Державного бюджету
України. У рішенні від 26.12.2011 р. № 20-рп
Конституційний Суд України зазначив,
що розміри соціальних виплат залежать
від соціально-економічних можливостей
держави.

Кабінет Міністрів України є вищим
органом у системі органів виконавчої
влади, який розробляє проект закону про
Державний бюджет України на наступний
рік і подає його до Верховної Ради,
забезпечує його виконання. Ефективне
здійснення Кабінетом Міністрів
України цих повноважень є основою для
вжиття заходів щодо забезпечення прав
і свобод людини і громадянина,
проведення політики у сфері
соціального захисту фінансової і
податкової політики.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп/2012 від 25.01.2012 р. встановлено, що
надання Верховною Радою України права
Кабінету Міністрів України
встановлювати у випадках, передбачених
законом, порядок і розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок Державного бюджету України,
пов'язується з його функціями,
визначеними в ст. 116 Конституції
України. Отже, Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

У відповідності до вказаного рішення
Конституційного Суду України
повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону, пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

У відповідності до паспортів бюджетних
програм за відповідними кодами
бюджетної класифікації видатків
бюджету, видатки на погашення
заборгованості за зазначеним рішенням
суду на 2013 рік не передбачено.

Виходячи з наведеного суд дійшов
висновку, що виконавчий документ
повернуто позивачеві правомірно,
оскільки державним виконавцем вжито
всіх необхідних і передбачених заходів
щодо примусового виконання рішення
суду, а причини його невиконання мають
об'єктивний характер, адже
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету
України. Відповідно до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» не закладено кошти по виплаті
заборгованості згідно даного рішення
суду.

Відповідно до ст. 51 Бюджетного кодексу
України розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
провадять видатки тільки в межах
бюджетних асигнувань встановлених
кошторисами. До того ж, Бюджетним
кодексом України визначено, що після
введення в дію Закону України «Про
Державний бюджет» на відповідний рік
органам державної влади та їх
посадовим особам забороняється
приймати рішення, що призводять до
виникнення нових зобов'язань, які не
забезпечені бюджетним асигнуваннями,
без визначення джерел коштів,
виділених державою для виконання цих
зобов'язань.

При цьому, суд роз'яснює позивачу, що
відповідно до ст. 22 ч. 1 п. 2 Закону
України «Про виконавче провадження»
він має право пред'явити виконавчий
документ до стягнення повторно в строк
до 06 березня 2015 р. включно.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 19 Конституції України,
ст.ст. 23, 51 Бюджетного кодексу України,
ст.ст. 47, 50, 75, 89 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. ст. 7-11, 71,
158-160, 162, 181, 263 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Державної виконавчої служби України
про визнання постанови незаконною
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через П'ятихатський районний
суд Дніпропетровської області. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 11
квітня 2014 р..

Суддя