Справа № 825/428/13-а
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/31583/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Канівщинської сільської ради
Прилуцького району Чернігівської
області на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 14
лютого 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 травня 2013 року у справі за позовом
Прилуцького міжрайонного прокурора
Чернігівської області до
Канівщинської сільської ради
Прилуцького району Чернігівської
області про визнання рішення
незаконним,

встановила:

У січні 2013 року Прилуцький міжрайонний
прокурор Чернігівської області
звернувся до суду з позовом до
Канівщинської сільської ради
Прилуцького району Чернігівської
області про визнання рішення
незаконним.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року, позовні вимоги Прилуцького
міжрайонного прокурора Чернігівської
області задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення 22
сесії Канівщинської сільської ради
Прилуцького району Чернігівської
області шостого скликання від 20.09.2012
«Про розгляд подання про усунення
порушень вимог законодавства України
про запобігання і протидії корупції».

Канівщинська сільська рада
Прилуцького району Чернігівської
області подала касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на допущені судами
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року скасувати та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду першої та
апеляційної інстанції постановлені з
додержанням норм матеріального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225- 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 працювала в
Канівщинській сільській раді
Прилуцького району Чернігівської
області та займала посаду секретаря
сільської ради.

Постановою Прилуцького міськрайонного
суду від 13.03.2012 у справі №3/2517/368/12 ОСОБА_2
визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого частиною 1 статті 172-2
КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі
850,00 грн. Постанова не оскаржувалась і
набрала законної сили.

13 вересня 2012 року Прилуцьким
міжрайонним прокурором винесено
подання №119/3201 про усунення порушень
вимог законодавства України про засади
запобігання і протидії корупції,
відповідно до якого вимагалось:
невідкладно розглянути дане подання,
вжити заходів для усунення порушень
законодавства України про службу в
органах місцевого самоврядування,
причин цих порушень і умов, що їм
сприяють; ініціювати питання на сесії
відповідної сільської ради про
звільнення з займаної посади секретаря
Канівщинської сільської ради ОСОБА_2

20 вересня 2012 року на 22 сесії шостого
скликання Канівщинської сільської
ради Прилуцького району прийнято
рішення «Про розгляд подання про
усунення порушень вимог законодавства
України про засади запобігання і
протидії корупції», сільська рада,
заслухавши та обговоривши подання
прокурора від 13.09.2012, вирішила
продовжувати ОСОБА_2 виконання
обов'язків секретаря Канівщинської
сільської ради та в подальшому більш
відповідально ставитися до виконання
службових обов'язків.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що відповідачем неправомірно
відхилено обґрунтоване та законне
подання прокурора, оскільки вчинення
корупційного діяння є обов'язковою
підставою для звільнення з посади
державного службовця.

Так, відповідно до Закону України "Про
прокуратуру" нагляд за додержанням і
застосуванням законів здійснює
прокуратура, а пунктом 5 частини другої
статті 20 вказаного Закону визначено, що
при виявленні порушень закону прокурор
або його заступник у межах своєї
компетенції мають право вносити
подання до державних органів,
громадських організацій і посадовим
особам про усунення порушень закону та
умов, що їм сприяли.

Згідно зі статтею 23 Закону України "Про
прокуратуру" подання з вимогами
усунення порушень закону, причин цих
порушень і умов, що їм сприяють,
вноситься прокурором, його заступником
у державний орган, громадську
організацію або посадовій особі, які
наділені повноваженням усунути
порушення закону, і підлягає
невідкладному розгляду. Не пізніш як у
місячний строк має бути вжито
відповідних заходів до усунення
порушень закону, причин та умов, що їм
сприяють, і про наслідки повідомлено
прокурору.

Статтею 29 Закону України "Про засади
запобігання і протидії корупції"
передбачено, що нагляд за додержанням
законів у сфері запобігання і протидії
корупції здійснюється Генеральним
прокурором України та
підпорядкованими йому прокурорами.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
клади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Загальні засади діяльності посадових
осіб місцевого самоврядування, їх
правовий статус, порядок та правові
гарантії перебування на службі в
органах місцевого самоврядування
визначені в Законі України "Про службу
в органах місцевого самоврядування".

Статтею 12 Закону України "Про службу в
органах місцевого самоврядування" (в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин) встановлені
обмеження, пов'язані з прийняттям на
службу в органи місцевого
самоврядування та проходженням служби
і зазначено, що посадові особи
місцевого самоврядування не мають
права вчиняти дії, передбачені
статтями 1 і 5 Закону України "Про
боротьбу з корупцією". Інші обмеження,
пов'язані із проходженням служби в
органах місцевого самоврядування,
встановлюються виключно законами
України.

Згідно статті 20 Закону України "Про
боротьбу з корупцією" визначено
підстави припинення служби в органах
місцевого самоврядування, в якій, крім
загальних підстав передбачених
Кодексом законів про працю України,
зазначено, що служба в органах
місцевого самоврядування припиняється
на підставі і в порядку, визначених
Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні", цим та
іншими законами України, а також у разі
виявлення або виникнення обставин, що
перешкоджають перебуванню на службі,
чи недотримання вимог, пов'язаних із
проходженням служби в органах
місцевого самоврядування (стаття 12
цього Закону).

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про засади запобігання і протидії
корупції" особи, уповноважені на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, зокрема,
державні службовці та посадові особи
місцевого самоврядування є суб'єктами
відповідальності за корупційні
правопорушення.

Згідно зі статтею 22 Закону України "Про
засади запобігання і протидії
корупції" інші особи, яких притягнуто
до кримінальної або адміністративної
відповідальності за корупційні
правопорушення, пов'язані з порушенням
обмежень, передбачених цим Законом,
підлягають звільненню з відповідних
посад у триденний строк з дня отримання
органом державної влади, органом
місцевого самоврядування,
підприємством, установою, організацією
копії відповідного судового рішення,
яке набрало законної сили, якщо інше не
передбачено законом.

Частиною п'ятою статті 50 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
передбачено, що повноваження секретаря
сільської, селищної, міської ради
можуть бути достроково припинені за
рішенням відповідної ради. Питання
обрання на посаду та звільнення з
посади секретаря ради у порядку,
передбаченому цим Законом, вирішується
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
допущені порушення норм матеріального
та процесуального права. Оскаржувані
судові рішення є законними та
обґрунтованими, а тому підстави для їх
зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Канівщинської
сільської ради Прилуцького району
Чернігівської області залишити без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року у справі за позовом Прилуцького
міжрайонного прокурора Чернігівської
області до Канівщинської сільської
ради Прилуцького району Чернігівської
області про визнання рішення від 20.09.2012
незаконним - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І.
Гаманко

А.Ф. Загородній