Справа № 815/1712/14
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1712/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Потоцької Н.В.

за участю секретаря
Загрійчук О.В.

сторін:

представника позивача
Бондаренко А.В.

представника позивача
Мироненко Т.С.

представника відповідача
Седової Г.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Одеського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до приватного підприємства
«УКРХЛІБ-2» про стягнення
адміністративно - господарських
санкцій за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у 2012 р.,-

ВСТАНОВИВ:

Одеське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулось до Одеського окружного
адміністративного суду з позовом до
приватного підприємства «УКРХЛІБ-2», в
якому просить суд стягнути з
відповідача
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2012 р.
та пені у сумі 15 138, 45 грн., обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що на підставі ч.1 ст.19,
20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», ст. 20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», Порядку сплати
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, за 1
робоче місце, призначене для
працевлаштування інвалідів і не
зайняте інвалідами, відповідач до 15
квітня 2013 року повинен був самостійно
сплатити адміністративно-господарські
санкції у розмірі 14 184, 21 грн. Сума
заборгованості повністю своєчасно не
сплачена, тому здійснено нарахування
пені у сумі 954, 24 грн., а відтак, сума
заборгованості, яка підлягає сплаті
складає 15 138, 45 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав заявлені позовні
вимоги та просив суд винести постанову,
якою стягнути з ПП «УКРХЛІБ-2» суму
адміністративно - господарських
санкцій.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечувала. В
обґрунтування правової позиції
зазначила, що згідно приписів чинного
законодавства України, на підприємства
покладається обов'язок щодо створення
за власні кошти, у межах доведеного
нормативу, робочих місць для
працевлаштування інвалідів, надання
щорічно до відділень Фонду соціального
захисту інвалідів відомостей про
середню річну заробітну плату на
підприємстві, середньооблікову
чисельність штатних працівників
облікового складу та про кількість
працюючих інвалідів та інформування
державної служби зайнятості та
місцевих органів соціального захисту
населення про вільні робочі місця та
вакантні посади, на яких може
використовуватися праця інвалідів.

Отже, виконанню відповідними органами
обов'язку працевлаштовувати інвалідів
повинно передувати вжиття
підприємством необхідних заходів для
забезпечення такого працевлаштування,
до яких належать, зокрема, створення в
установленому порядку робочих місць у
межах нормативу та інформування
названих органів про наявність таких
вакантних посад для інвалідів, що
випливає з аналізу ст.ст. 18 та 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні».

Також, відповідач зазначив, що у 2012 році
ПП «УКРХЛІБ-2» було створене робоче
місце для працевлаштування інваліда,
яке на протязі року було вакантним.

Крім того, відповідач інформував центр
зайнятості про наявність створених
вільних робочих місць (вакантних посад)
для інвалідів, шляхом подачі до
Ананьївського районного цента
зайнятості звіту за формою № 3-ПН.

Отже, обов'язок підприємства щодо
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
підбирати інвалідів для їх
працевлаштування на створені робочі
місця.

З огляду на вищевикладене, у 2012 році ПП
«УКРХЛІБ-2» було вжито усіх залежних
заходів, виходячи з вимог статті 18
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» для
недопущення правопорушення у вигляді
недотримання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів. Отже,
виконані обов'язки, покладені ст. 18
вказаного закону і відповідно відсутні
правові підстави для нарахування
адміністративно-господарської
санкції.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача, представника відповідача,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
проаналізувавши положення чинного
законодавства, судом встановлено
наступне.

Згідно Звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012 рік,
наданого до Одеського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, середньооблікова
численність штатних працівників
облікового складу ПП «УКРХЛІБ-2» у 2012
році становить 19 осіб.

Частинами 1, 2, 3 ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» передбачено, що
для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, встановлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.
Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно до п.2 «Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування»,
затвердженого Постановою КМ України №
70 від 31 січня 2007 року інформацію про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Чисельність інвалідів - штатних
працівників, які повинні були
працювати у 2012 році у ПП «УКРХЛІБ-2» на
робочих місцях, створених відповідно
до нормативу робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, встановленого ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
становить 1 особу.

Згідно звіту форми №10-ПІ про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2012 рік, наданого ПП
«УКРХЛІБ-2»,середньооблікова кількість
штатних працівників облікового складу
(01) 19 осіб, яким встановлена
інвалідність (02), дорівнює 0 (а/с. 5).

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій інвалідів, фізичних осіб,
на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно - господарських
санкцій за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Згідно з ч.3 ст.20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», сплату
адміністративно-господарських санкцій
і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
проводять відповідно до закону за
рахунок прибутку, який залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх
податків і зборів (обов'язкових
платежів). Згідно з ч.5 ст.20 Закону, у
разі несплати
адміністративно-господарських санкцій
або пені чи неможливості їх сплати за
рішенням господарського суду їх
стягнення в примусовому порядку може
бути звернено на майно підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичної особи,
яка використовує найману працю, в
порядку, передбаченому законом. Таким
чином Закон не ставить сплату санкцій в
залежність від наявності чи
відсутності прибутку, а визначає лише
порядок сплати штрафних санкцій.

Вказана вище
адміністративно-господарська санкція
застосовується за невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів. Так,
відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», виконанням
нормативу робочих місць у кількості,
визначеній згідно з ч.1 цієї статті,
вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, для яких це місце роботи
є основним. Працевлаштування - це
система організаційних, економічних і
правових заходів, направлених на
забезпечення трудової зайнятості
населення.

Відповідно ч.3 ст.18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що покладення на
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, обов'язку
працевлаштування інвалідів,
передбачає виділення та створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальних
робочих місць, створення для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечення
інших соціально-економічних гарантій,
а також надання державній службі
зайнятості інформації, необхідної для
організації працевлаштування
інвалідів.

Крім того, суд вважає за необхідне
наголосити, що згідно ст.18-1 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у
інваліда кваліфікації та знань, з
урахуванням його побажань.

Наведене свідчить про те, що обов'язок
підприємства щодо створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком підбирати і
працевлаштовувати інвалідів на
створені робочі місця. Такий обов'язок
покладається на органи
працевлаштування, що перелічені в ст.18
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні».

На підприємство хоч і не покладається
обов'язок працевлаштовувати інвалідів,
але покладається обов'язок створювати
та належним чином атестувати робочі
місця для працевлаштування інвалідів
та інформувати про таку кількість
створених робочих місць органи
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ч.1 ст.238 Господарського
кодексу України, за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Стаття 218 ГК України передбачає, що
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до п.4 ст.20 Закону України
«Про зайнятість населення» від 01
березня 1991 року № 803-ХІІ підприємства,
установи і організації незалежно від
форми власності реєструються у
місцевих центрах зайнятості за їх
місцезнаходженням як платники збору до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
щомісяця подають цим центрам
адміністративні дані у повному обсязі
про наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів, та про
працівників, які працюють неповний
робочий день (тиждень), якщо це не
передбачено трудовим договором, або не
працюють у зв'язку з простоєм
виробництва з не залежних від них
причин, і в десятиденний строк - про
всіх прийнятих працівників у порядку,
встановленому законодавством.
Несвоєчасна реєстрація або відмова від
неї, порушення порядку подання
адміністративних даних тягне за собою
відповідальність, передбачену законом.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме: наданих відповідачем «Звітів про
наявність вакансій» форма № 3-ПН на
протязі 2012 року ПП «УКРХЛІБ-2» кожного
місяця звертався до Ананьївського ЦЗ і
звітував про наявність вакансії.

Таким чином, законодавством
передбачена обов'язковість
щомісячного подання підприємствами,
установами і організаціями незалежно
від форми власності звітності про
наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів, до
місцевих центрів зайнятості.

Судом встановлено, що ПП «УКРХЛІБ-2»
вчинені передбачені приписами п.4 ст.20
Закону України «Про зайнятість
населення» дії для працевлаштування
інвалідів.

Крім того, суд критично ставиться до
посилань представників позивача щодо
не заповнення у «Звіті про наявність
вакансій» форма № 3-ПН, розділу
«основні вимоги до претендента на
вакансію» графи 14 «додаткові вимоги»,
оскільки приписами чинного
законодавства не визначено
обов'язковість внесення відомостей
щодо додаткових вимог претендента на
вакансію (інваліда). Представник
позивача не послався ні на одну правову
норму, яка б це встановлювала.

В судовому засіданні встановлено, що
ПП «УКРХЛІБ-2» зверталося до голови
Ананьївської районної організації
інвалідів "Союз організацій інвалідів
України", який повідомив, що бажаючих
працювати на приватному підприємстві
"Укрхліб 2" серед інвалідів м. Ананьїв та
Ананьївського району немає.

Також, ПП «УКРХЛІБ-2», в підтвердження
вчинення дій на виконання належним
чином обов'язку щодо створення
робочого місць для інвалідів, надало до
суду довідку, згідно якої на
підприємство прийнятий ОСОБА_4 (інвалід
3 групи) на посаду оператора котельної з
01.11.2013 року (Наказ № 42).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що обов'язок підприємства щодо
створення рабочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
постійно підбирати і
працевлаштовувати інвалідів.

Вказана правова позиція висловлена і у
постановах Верховного Суду України
від 15.01.2003 р. та постанові від 20.07.2004 р.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На підставі п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, із врахуванням
вищевикладених обставин, суд вважає, що
позовні вимоги заявлені Одеським
обласним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів до ПП
«УКРХЛІБ-2» задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС
України.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з моменту отримання копії
постанови з одночасним поданням її
копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя
Потоцька Н.В.

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

11 квітня 2014 року.