Справа № 691/1337/13-а
Суддя: Савенко О. М.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 691/1337/13-а
провадження № 2-а/691/2/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року Городищенський
районний суд Черкаської областіВ
складі :

головуючого судді
Савенко О.М.

при секретарі судових засідань
Римар Т.Є.

з участю:

позивача
ОСОБА_2

представника позивача
ОСОБА_3

представника відповідача
Гаврилюк В.В.

представника третьої особи на стороні
відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Городище адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_2 до
Городищенської міської ради
Черкаської області, за участю третьої
особи на стороні відповідача ОСОБА_6
про визнання незаконним та скасування
рішення органу місцевого
самоврядування, -

встановив :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовною заявою до Городищенської
міської ради Черкаської області, за
участю третьої особи на стороні
відповідача ОСОБА_6 про визнання
незаконним та скасування рішення
органу місцевого самоврядування.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилається на те, що
відповідно до рішення виконавчого
комітету Городищенської міської ради
народних депутатів Черкаської області
від 28.04.1998 року №25 «Про надання,
вилучення або переоформлення
земельних ділянок громадян міста» за
ним по АДРЕСА_1 закріплено земельну
ділянку 0,12 га.. З часу закріплення у
користування вказаної земельної
ділянки постійно здійснював та
здійснює догляд за належним станом
ділянки, зокрема на частині ділянки
висадив фруктові дерева, а частину - для
посадки овочів, влаштував крапельне
зрошення та в цілому окультурив та
огородив вказану земельну ділянку.Факт
належного користування вказаною
земельною ділянкою з 1998 року
підтверджується комісійними актами
від 20 та 22 серпня 2013 року та архівним
витягом від 15 червня 2012 року №165/21 із
рішення Городищенської міської ради
народних депутатів Черкаської області
від 28 квітня 1998 року №25.Також згідно
довідки Городищенського відділення
Корсунь-Шевченківської об»єднаної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Черкаській
області від 22 серпня 2013 року №4249/17-027
відповідно даних
інформаційно-комп»ютерних
автоматизованих систем за ним
обліковується в тому числі і земельна
ділянка площею 0,12 га по особовому
рахунку №8, станом на 22 серпня 2013
року заборгованість по платі за землю
відсутні. Вважає, що із системного
аналізу сукупності вищевказаних
фактів до документів вбачається
правова підстава на якій з 1998 року
володіє та користується земельною
ділянкою площею 0,12 га за адресою
АДРЕСА_1.Однак, рішенням Городищенської
міської ради від 05.10.2010 року №40-87/5
надано дозвіл ОСОБА_6 на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо видачі державних актів на право
приватної власності на певні земельні
ділянки в тому числі і на земельну
ділянку площею 0,12 га за адресою
АДРЕСА_1, якою він володіє із 1998
року.Таке рішення міської ради порушує
його право на вказану земельну ділянку,
а тому є таким, що підлягає визнанню
незаконним та скасуванню з наступних
підстав. Обов»язки визначені ст.40
Земельного Кодексу України, в редакції
чинній на час надання йому згаданої
земельної ділянки, ним виконувалися
належним чином, по, що свідчить
згаданий вище комісійний акт та
довідка про відсутність
заборгованості по платі за землю.З його
користування жодним чином не вилучали
згаданої ділянки та не припиняли
користування. Стверджує, що відповідач
не мав достатніх правових підстав
приймати рішення про надання дозволу
ОСОБА_6 на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
видачі державних актів на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,12 га за адресою
АДРЕСА_1. Про порушене право дізнався із
листа міського голови від 21 березня 2013
року №278-02/18 і прийняв рішення
звернутися до суду за захистом.

10 квітня 2014 року позивачем в ході
судового розгляду подано заяву щодо
технічної описки у позовній заяві та
вказано, що посилання у тексті позовної
заяви на номер будинку по АДРЕСА_1 є
помилковим. Сторони, не вважаючи подану
заяву за своїм змістом, такою, що
впливає на зміну позовних вимог
позивачем, не заперечили про її
приєднання до адміністративної справи.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали повністю,
вважають, рішення органу владних
повноважень незаконним і таким, що не
відповідає закону та просили
скасувати, як прийняте без жодних на те
правових підстав, з наданням однієї і
тієї ж земельної ділянки одночасно
декільком особам, в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_6 про
відшкодування витрат, пов»язаних з
викликом та прибуттям до суду
відмовити, остільки в силу вимог ст.50
КАС України сторонами у справі
являються позивач і відповідач, а треті
особи є учасниками адміністративного
процесу і входять до складу осіб, які
беруть участь у справі.

Представник відповідача позовні
вимоги в ході судового розгляду
визнавала, мотивуючи дійсно допущеною
помилкою при прийнятті рішення через
неповноту даних у ньому, винесення у
відсутності землекористувача, без
вирішення питання про вилучення і
передачу, проте в судових дебатах
вказала, що позов не визнає, вважає
рішення законним, і що саме суд, має
прийняте рішення про скасування,
остільки за своєю ініціативою міська
рада скасувати актів своєї дії не має
права.

Третя особа ОСОБА_6 для участі в судових
дебатах не з»явився, попередньо в ході
судових засідань зазначив, що позов не
визнає, остільки вважає, що саме він є
власником спірної земельної ділянки,
набув право власності на неї шляхом
укладення договору дарування
незавершеного будівництва 20 серпня 2007
року, хоч і був обізнаний із тим, що саме
позивач висадив на ній багаторічні
насадження, обробляє, просив стягнути з
позивача понесені ним судові витрати.

Представник третьої особи ОСОБА_5
просив відмовити позивачу у
задоволенні позову та закрити
провадження в справі, як поданій без
врахування та без дотримання вимог
чинного законодавства, без достатніх
та законних підстав, поданій з метою
перешкодити ОСОБА_6 скористатися своїм
правом у визначений чинним
законодавством спосіб, стягнувши з
позивача витрати в порядку ч.3ст.87 КАС
України.

Суд, розглянувши позов в межах
заявлених позовних вимог, вислухавши
сторони, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, які посвідчили той факт, що
рішеннями Городищенської міської
ради, в різні роки було закріплено за
різними громадянами земельну ділянку
розміром 0,12 га без належних на те
правових підстав, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов обґрунтований
і його слід задоволити.

Відповідно до ч. 2ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що, передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 2 ст.2 КАС України визначено, що
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією та законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Перевіряючи законність прийнятого
Городищенською міською радою
Черкаської області 5 жовтня 2010 року
рішення №40-87/5, суд враховує наступне.

Відповідно до статей 10, 11 КАС України,
усі учасники адміністративного
процесу є рівними перед законом і
судом; розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними до суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості; кожна особа, яка
звернулася за судовим захистом,
розпоряджається своїми вимогами на
свій розсуд; суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з»ясування всіх обставин у справі.
Згідно із вимогами ст.70, ст.71 КАС
України кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення; в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов»язок щодо
доказування правомірності свого
рішення покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У пункті 1 ст.3 КАС України зазначено, що
справа адміністративної юрисдикції -
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, в якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб»єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства.

Встановленому судом факту
відповідають адміністративно-правові
відносини, що виникають з приводу
захисту прав фізичної особи у сфері
публічно-правових відносин від
порушень органу місцевого
самоврядування.

До даних правовідносин слід
застосувати ст.ст.2, 4, 6, 7, 17, 19, 162, 171 КАС
України, відповідно до яких завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень органів місцевого
самоврядування і до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб"єктів
владних повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення, і ніхто не може бути
позбавлений права на розгляд його
справи в адміністративному суді, до
підсудності якого вона віднесена КАС
України. До компетенції
адміністративних судів віднесено
публічно-правові спори, в яких
позивачами є особи, на захист прав,
свобод та інтересів яких подано
адміністративний позов до суб»єкта
владних повноважень щодо оскарження
його рішень, дій чи бездіяльності. Суд
може визнати дії чи бездіяльність
суб"єкта владних повноважень
протиправними. При вирішенні справи по
суті суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково. У
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про:
визнання протиправними рішення
суб"єкта владних повноважень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання не чинним рішення чи окремих
його положень; зобов"язання
відповідача вчинити певні дії;
стягнення з відповідача коштів. Суд
може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку суб"єкта владних
повноважень.

Для вирішення спору у справі суд
застосовує положення ст.ст.2,12,116,118,121
Земельного Кодексу України.

Згідно ст.12 Земельного Кодексу України
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить, зокрема, розпорядження
землями територіальних громад;
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього кодексу.

Відповідно до частини першої ст.116
Земельного кодексу України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону

Так, відповідно до частини 5 ст.116
Земельного кодексу України надання у
користування земельної ділянки, що
перебуває у власності або у
користуванні, провадиться лише після
вилучення її в порядку, передбаченому
цим кодексом.

Як встановлено судом та
підтверджується зібраними доказами в
ході судового розгляду, рішенням
виконавчого комітету Городищенської
міської ради Черкаської області від
28.04.1998 року, №25 «Про надання, вилучення
або переоформлення земельних ділянок
громадян міста», за громадянином
ОСОБА_2, АДРЕСА_1 - закріплена земельна
ділянка площею 0,12 га., якою він
безперешкодно користувався протягом 15
років аж до березня 2013року, коли
дізнався, про її передачу іншій особі,
третій стороні у справі. Факт
перебування земельної ділянки
підтверджується і даними довідки
Городищенського відділення
Корсунь-Шевченківської об»єднаної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Черкаській
області від 22 серпня 2013 року №4249/17-027
відповідно до якої за даними
інформаційно-комп»ютерних
автоматизованих систем за ним
обліковується в тому числі і земельна
ділянка площею 0,12 га по особовому
рахунку №8, і станом на 22 серпня 2013
року заборгованість по платі за землю
відсутня. Зазначена земельна ділянка
на місцевості співпадає із земельною
ділянкою ОСОБА_6, на яку, рішенням
Городищенської міської ради
Черкаської області від 05.10.2010 року,
№40-87/V, ОСОБА_6 був наданий дозвіл на
розробку технічної документації із
землеустрою для подальшої видачі
державного акту на право приватної
власності. Про те, що зазначені
земельні ділянки співпадають на
місцевості, повністю визнається і не
оспорюється учасниками процесу та
підтверджується і поданим до суду
позовом громадянина ОСОБА_6, який
просить визнати незаконним та
скасувати, рішення Городищенської
міської ради Черкаської області від
28.04.1998 року, №25, згідно якого за ОСОБА_2
була закріплена земельна ділянка
площею 0,12 га., що є предметом судового
розгляду. Вказаний адміністративний
позов судом задоволений 18 лютого 2014
року і рішення суб»єкта владних
повноважень скасовано. На час розгляду
позову ОСОБА_2 постанова суду у зв»язку
із її оскарженням до апеляційного
адміністративного суду в законну силу
не вступила. Встановлено, що інших
рішень Городищенської міської ради
щодо передачі, користування, вилучення
спірної земельної ділянки площею 0,12
га., яка б межувала з річкою Вільшанка у
відношенні ОСОБА_2 та ОСОБА_6, крім
оскаржуваних до суду не має, і тому,суд,
обґрунтовано, на підставі об»єктивно
перевірених і з»ясованих обставин у
справі, вважає, що Городищенська міська
рада, в різний час передала одну і ту ж
земельну ділянку різним громадянам без
вилучення її у попереднього
користувача.

Так, із наданих суду доказів,
вбачається, що спірна земельна ділянка
до закріплення за позивачем належала
громадянці ОСОБА_10 у зв'язку з купівлею
житлового будинку у громадянки ОСОБА_11
по АДРЕСА_2 і саме на підставі таких
обставин, рішенням виконавчого
комітету Городищенської міської ради
народних депутатів Черкаської області
від 22.01.1998 року, №18 «Про надання,
вилучення або переоформлення
земельних ділянок громадян міста», на
ОСОБА_10 була переоформлена земельна
ділянка 0,12 га. з ОСОБА_11 та узаконена
земельна ділянка 0,12 га. біля річки
Вільшанка, тобто всього 0,24 га. Проте в
подальшому частина вказаної земельної
ділянки розміром 0,12 га була 28.04.1998 року
рішенням Городищенської міської ради
№25 «Про надання, вилучення або
переоформлення земельних ділянок
громадян міста», закріплена за
громадянином ОСОБА_2, АДРЕСА_1, з
недотриманням вимог ч.5 ст.116
Земельного кодексу України, що визнано
відповідачем. В подальшому, незважаючи
на передачу спірної земельної ділянки
ОСОБА_2 рішенням виконавчого комітету
Городищенської міської ради народних
депутатів Черкаської області від 26.06.1998
року, №2/23-10 «Про приватизацію
присадибних земельних ділянок
громадян міста», громадянці ОСОБА_10,
безкоштовно, у приватну власність, для
ведення особистого підсобного
господарства, надається земельна
ділянка 0,24 га. по АДРЕСА_2 до складу якої
входить, як встановлено вище спірна
ділянка 0,12 га..Потім, між громадянами
ОСОБА_10 та громадянином ОСОБА_7 була
досягнута усна домовленість про те, що
останній в першої придбає незавершене
будівництво по АДРЕСА_2, в зв'язку з чим
рішенням Городищенської міської ради
Черкаської області від 02.08.2007 року,
№15-47/V у ОСОБА_10 вилучено та надано
ОСОБА_7 у власність земельну ділянку
площею 0,24 га. по АДРЕСА_2., частиною якої,
а саме: біля незавершеного будівництва,
згідно пояснень свідка ОСОБА_7,
користувався він, а частиною, що біля
річки Вільшанка, з його дозволу
користувався ОСОБА_2 При цьому, а ні
ОСОБА_10, відповідно до рішення
виконавчого комітету Городищенської
міської ради народних депутатів
Черкаської області від 26.06.1998 року,
№2/23-10, а ні ОСОБА_7, відповідно до
рішення Городищенської міської ради
Черкаської області від 02.08.2007 року,
№15-47/V, право власності на зазначену
земельну ділянку в установленому
законом порядку на себе не оформляли, а
залишались її користувачами. Зазначені
вище обставини, суду посвідчив свідок
ОСОБА_9, який вказав, що дійсно при
прийнятті рішень, працівники міської
ради не вчинили належних дій по
перевірці обставин у справі, в
результаті чого вони є не послідовними
і вказують на порушення прав
землекористувачів, при цьому
повідомив, що відділу земельних
ресурсів Городищенської міської ради
на час винесення рішення від 05.10.2010
року у відношенні надання дозволу
ОСОБА_6, було відомо про користування
земельною ділянкою позивачем, який
знаходився за межами України. Дана
обставина підтверджується і наданими
позивачем даказами у виді відповіді на
звернення до міської ради на предмет
врегулювання спору від 21.03.2013 року та
наданим відповідачем листом на адресу
позивача від 29.10.2009 року №753, який
позивач стверджує, що не отримував у
зв»язку з перебуванням за межами
України, що підтверджується даними
закордонного паспорта та
спростовується відповідачем, який
вказує на відсутність доказів
належного вручення позивачу листа для
виклику до міської ради.

Згодом, в зв'язку з відмовою ОСОБА_7
придбати у ОСОБА_10 незавершене
будівництво по АДРЕСА_2, остання
подарувала його ОСОБА_6і згідно рішення
Городищенської міської ради від 05.10.2010
року, №40-87/V, ОСОБА_6 надано дозвіл на
розробку технічної документації із
землеустрою щодо видачі державного
акту на право приватної власності на
земельну ділянку орієнтовною площею 0,30
га. по АДРЕСА_2 для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
згідно договору дарування
незавершеного будівництва від
громадянки ОСОБА_10 .

Аналізуючи прийняті Городищенською
міською радою рішення щодо спірної
земельної ділянки, суд приходить до
висновку, що рішення виконавчого
комітету Городищенської міської ради
народних депутатів Черкаської області
від 22.01.1998 року, №18, яким ОСОБА_10 була
надана земельна ділянка 0,12 га. біля
річки Вільшанка, за часом, хоч і
прийняте раніше аніж рішення
виконавчого комітету Городищенської
міської ради Черкаської області від
28.04.1998 року, №25, згідного якого за
громадянином ОСОБА_2, АДРЕСА_1,
закріплена, одна і таж земельна ділянка
площею 0,12 га., проте через недотримання
вимог ст.116 Земельного кодексу України,
прийняті в подальшому рішення є
підстави важати не законними і такими
що стосуються прав та обов»язків
позивача і прийняті за його
відсутності, без дотримання процедури
вилучення.

Враховуючи вищезазначене та беручи до
уваги приписи абзацу 7 ст.19 Земельного
кодексу України в редакції 1990 року,
згідно яких надання у користування
земельної ділянки, що перебуває у
власності або користуванні, іншому
громадянину, підприємству, установі,
організації провадиться лише після
вилучення (викупу) цієї ділянки в
порядку, передбаченому статтею 31
цього Кодексу, відповідно до абзацу 1
якої вилучення (викуп) земельних
ділянок з метою передачі їх у
власність або надання у користування
громадянам, підприємствам, установам і
організаціям провадиться лише за
згодою власників землі і
землекористувачів на підставі
рішення Верховної Ради України та
місцевих Рад народних депутатів, суд
вважає, що рішення виконавчого
комітету Городищенської міської ради
Черкаської області від 05.10.2010 року
№40-87/5, слід визнати незаконним та
скасувати, а вимоги позивача
задоволити.

Суд, не може погодитися із позицією
відповідача щодо законності рішення
Городищенської міської ради від 05.10.2010
року №40-87/5, остільки зміст рішення
прямо суперечить вимогам ст.116
Земельного Кодексу України, порушує
права та інтереси громадян у
реалізації наданих чинним
законодавством прав, а саме права
позивача, за яким рішенням
Городищенської міської ради від 28.04.1998
року за №25 закріплено теж право на
вказану спірну земельну ділянку, як і
третьої особи ОСОБА_6, що є не
допустимим.

Конституція України, стаття 64,
передбачає, що конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України.
Встановлення будь-яких обмежень щодо
прав людини є недопустимим, без
обґрунтування у відповідності до вимог
законодавства.

В судовому засіданні встановлено, та не
заперечено представником відповідача,
про відсутність належного
повідомлення позивача щодо рішення
відносно ОСОБА_6, його необізнаність із
часом і місцем розгляду заяви ОСОБА_6
від 10.08.2008 року на сесії міської ради та
не ознайомлено з рішенням з часу його
прийняття. Так, Закон України «Про
місцеве самоврядування в Україні» не
визначає права сторін при розгляді
питань землекористування, проте
принцип прозорості процедури розгляду
звернень, прийняття рішень, видачі
документів та принцип додержання
рівності прав суб»єктів
господарювання при прийнятті рішень
має бути суворо дотриманий.
Законодавче закріплення цього
положення мало гарантувати позивачу
особисте здійснення своїх прав, а тому
суд вважає, що приймаючи рішення щодо
ОСОБА_6 05.10.2010 року у відсутності
позивача та без повідомлення про
розгляд, сесія міської ради не
дозволила позивачу і третій особі
врегулювати земельні правовідносини
передбачені ст.2 Земельного кодексу
України, а також забезпечити всебічне
та повне дослідження обставин справи,
що є гарантією прийняття і винесення
об»єктивного рішення. Із наведеного
слід розуміти, що на час розгляду
справи, суд, має всі підстави визнати
незаконним рішення міської ради, що
полягає в неналежному розгляді заяви
ОСОБА_6, з метою відновлення порушених
прав сторони у справі та забезпечення
всебічного і повного дослідження
обставин справи.

Суд, звертає увагу на ту обставину що і
за своїм змістом та формою, рішення
міської ради від 05.10.2010 року є таким, що
не містить повної і необхідної для
законного рішення, інформації про
місце розташування цієї земельної
ділянки, прив'язки до існуючої системи
координат, що визначали б її конкретні
ознаки та індивідуальні властивості,
про цільове призначення саме цієї
ділянки. Не містить рішення також
інформації про те, чи перебуває ця
земельна ділянка, на час прийняття
оскаржуваного рішення органу
місцевого самоврядування, в
користуванні інших громадян чи
юридичних осіб, чи припинено їх право
користування цією земельною ділянкою
до закріплення за ОСОБА_2 та інші
відомості, що мають важливе значення
для дотримання чинного законодавства,
прав та законних інтересів інших
громадян. Про даний недолік зазначено
і у відповіді на запит адвоката ОСОБА_5
від 14.10.2013 року архівного сектору
Городищенської райдержадміністрації
(а.с.99), який досліджувався судом.

Приймаючи до уваги те, що вище
зазначена земельна ділянка, на час
винесення оскаржуваного рішення
органом владних повноважень була
закріплена за адресою: АДРЕСА_2 і
перебувала в правомірному
користуванні ОСОБА_2, без правомірного
припинення користування ділянкою для
передачі іншому користувачу, як то
передбачено Земельним Кодексом
України, це рішення винесене без
додержання вимог чинного
законодавства.

В силу вищенаведеного, суд, і не може
погодитися із доводами і запереченнями
третьої сторони, яка попри вказані
обставини, стверджує, що рішення є
законним.У задоволенні вимог третьої
особи про стягнення з позивача витрат,
пов»язаних із розглядом справи, які
складаються із відшкодування витрат,
пов»язаний з викликом та прибуттям до
суду, оплатою допомоги адвоката, який
надавав правову допомогу, суд в силу
вимог ст.ст.87,90, 91, 94, 97, 98, вважає їх
такими що не підлягають до стягнення з
позивача, остільки передбачають
вирішення питання лише стосовно сторін
у справі, якими в розумінні ст.50 КАС
України є позивач і відповідач.

Керуючись ст.19, ст.64 Конституції
України, ст.ст.116,118,122 Земельного
кодексу України, ст. 6, 7, 13, 17, 18, 23, 71, 159 -
163, 171, 185, 186 КАС України, Законом України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», суд, -

постановив :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Городищенської міської ради
Черкаської області, за участю третьої
особи на стороні відповідача ОСОБА_6
про визнання незаконним та скасування
рішення органу місцевого
самоврядування - задоволити.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Городищенської міської ради
Черкаської області від 05 жовтня 2010 року
№40-87/5, яким надано дозвіл ОСОБА_6 на
розробку технічної документації із
землеустрою щодо видачі державних
актів на право приватної власності на
земельну ділянку площею 0,12 га за
адресою АДРЕСА_1.

Постанова суду може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду повністю або
частково шляхом подачі апеляційної
скарги.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов»язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанову суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених КАС України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подала, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О. М. Савенко