Справа № 822/3695/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року м. Київ
К/800/1485/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді Леонтович К.Г.,

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В.,

секретаря - Наумця О.В.,

за участю представників: Хмельницької
митниці Міндоходів - Сурника М.О., ПАТ
"Славутський комбінат "Будфарфор" -
Кершиса А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
касаційною скаргою Хмельницької
митниці Міндоходів на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 11 грудня 2013 року у справі № 822/3695/13-а
за позовом публічного акціонерного
товариства "Славутський комбінат
"Будфарфор" до Хмельницької митниці
Міндоходів про визнання протиправними,
скасування рішення і картки відмови та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року публічне акціонерне
товариство "Славутський комбінат
"Будфарфор" звернулося в суд з позовом
до Хмельницької митниці Міндоходів, в
якому просило визнати протиправними та
скасувати картку відмови відповідача у
митному оформленні товару №400040000/2013/00030
від 17 травня 2013 року та рішення
відповідача №400040000/2013/000014/1 від 17 травня
2013 року про коригування митної
вартості товарів за ціною договорів
щодо ідентичних товарів, також
зобов'язати відповідача здійснити
митне оформлення товару за заявленою
позивачем митною вартістю.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у
відповідача були наявні всі документи,
необхідні для визначення митної
вартості за першим основним методом -
за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року, позовні вимоги задоволені.

Визнані протиправними та скасовані
картка відмови у митному оформленні
товару № 400040000/2013/00030 від 17.05.2013 року та
рішення про коригування митної
вартості товарів від 17.05.2013 року за №
400040000/2013/000014/1 Хмельницької митниці
Державної митної служби України
(митний пост "Славута"),
правонаступником якої є Хмельницька
митниця Міндоходів. Зобов'язано
Хмельницьку митницю Міндоходів (митний
пост "Славута") здійснити митне
оформлення товару за заявленою
позивачем митною вартістю.

Не погоджуючись з ухваленими у справі
рішеннями Хмельницька митниця
Міндоходів звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій та відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну
скаргу публічне акціонерне товариство
"Славутський комбінат "Будфарфор"
просить залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено, що 21 грудня 2012 року між ПАТ
"Славутський комбінат "Будфарфор" та
компанією-постачальником "Helmut Kreutz GmbH"
(Німеччина) укладений Контракт №І 12/55,
предметом якого була поставка позивачу
силікат цирконію Kreutzonit Super FF5 (товар). На
виконання Контракту на адресу позивача
у травні 2013 року направлений товар
відповідно до рахунку-фактури (інвойсу)
від 14 травня 2013 року №20131118, згідно
якого загальна вартість товару
визначалася на рівні 23000,00 євро.

За таких обставин, позивач для митного
оформлення вказаного товару подав до
Хмельницької митниці наступні
документи: митну декларацію за
№400040000/2013/002289 від 17 травня 2013 року;
рахунок - фактуру (інвойс) №20131118 від 14
травня 2013 року; довідку про транспортні
витрати №б/н від 17 травня 2013 року; копію
договору транспортного експедирування
№57-МЕ від 21 лютого 2013 року; міжнародну
товарно-транспортну накладну (CMR) від 14
травня 2013 року; копію митної декларації
країни відправлення MRN 13DE96Е1 від 14
травня 2013 року; прайс-лист виробника
від 14 травня 2013 року; розрахунок ціни
(калькуляцію) №б/н від 14 травня 2013 року;
пакувальний лист б/н від 14 травня 2013
року.

За результатами розгляду поданих
позивачем документів відповідачем
встановлено, що відповідно до ч.3 ст.53
Митного кодексу України, документи,
подані до митного оформлення, містять
розбіжності та не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості.

Хмельницькою митницею 17 травня 2013 року
прийняте рішення за №400040000/2013/000014/1 про
коригування митної вартості товару,
внаслідок чого митну вартість товару
було збільшено з 25135,31 євро до 27000,00 євро
та складена картка відмови у митному
оформленні товару №400040000/2013/00030 з
підстави неподання документів, що
підтверджують складові митної
вартості товару. Підставами для
прийняття вказаного рішення вказано,
що документи, подані до митного
оформлення не містять всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті (витрати
на страхування цих товарів).

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої і апеляційної інстанцій
виходили з того, що подані позивачем
документи для митного оформлення
товару дають змогу встановити митну
вартість товару, а митним органом не
надане належне обґрунтування причин їх
неврахування для встановлення митної
вартості товару та необхідності
надання додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості, а тому безпідставною є
відмова у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом митною
вартістю та коригування митним органом
митної вартості товару із
застосуванням другого методу
визначення такої вартості.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
частково не погоджується з висновками
судів першої і апеляційної інстанцій
виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами
виник спір щодо законності картки
відмови відповідача у митному
оформленні товару №400040000/2013/00030 від 17
травня 2013 року та рішення відповідача
№400040000/2013/000014/1 від 17 травня 2013 року про
коригування митної вартості товарів.

Так, ст.49 Митного кодексу України (МК
України) встановлено, що митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Відповідно до переліку
даних документів, наведеного в частині
другій даної статті, такими
документами є: 1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно наведених законодавчих норм
митний орган має право зобов'язати
декларанта подати додаткові документи
для підтвердження митної вартості за
наявності наступних обставин: 1)
наявність розбіжностей між окремими
документами; 2) наявність ознак
підробки певних документів; 3)
відсутність достатніх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари. При цьому, висновок митного
органу щодо наявності даних обставин
повинен бути обґрунтованими та
підтверджений відповідними доказами.
Так, встановивши відсутність достатніх
відомостей, що підтверджують
задекларовану митну вартість товарів
митний орган повинен вказати, які саме
складові митної вартості товарів є
непідтвердженими, чому з поданих
декларантом документів неможливо
встановити дані складові та які
документи необхідні для підтвердження
того чи іншого показника.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 58
Митного кодексу України визначено
перелік складових митної вартості. Але
зазначено, що ці складові (додаткові
витрати) повинні додаватися до ціни
товару для визначення митної вартості
лише в тому випадку, коли вони не були
включені до ціни товару.

Згідно ст. 58 Митного кодексу України та
з урахуванням вищевказаного
визначення митної вартості, основним
методом визначення митної вартості
товару є метод її визначення за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні (ч.2 ст.58 МК України).

Згідно п.2 ч.6 ст.54 МК України митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
зокрема, у разі неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Згідно обставин справи підставою для
прийняття спірного рішення про
коригування митної вартості товару
являється неподання документів щодо
витрат на страхування товарів. Разом з
тим, відповідач не вказував про
необхідність надати вказані документи
щодо затрат на страхування. Водночас в
рішенні вказано на необхідність
подання додаткових документів:
каталоги, специфікації, виписку з
бухгалтерської документації, висновки
про якісні та вартісні характеристики
товару та/або інформація біржових
організацій про вартість товару або
сировини для виготовлення товару, які
не мають відношення до підтвердження
витрат на страхування товарів.

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що прейскуранти,
прайс-листи виробника та експортні
декларації країни відправника були
надані позивачем разом з митною
декларацією.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у митного органу не
було претензій до поданих документів
їх об'єктивності та достовірності.
Разом з тим, митний орган посилаючись
на ненадання страхових документів, які
відносяться до основного переліку
документів, в порушення вимог ст.53 МК
України не витребував вказаний
документ.

Виходячи з наведеного відповідачем
оскаржуване рішення про визначення
митної вартості товару прийняте з
порушенням норм діючого законодавства,
тому суди попередніх інстанцій прийшли
до обґрунтованих висновків про
наявність підстав для визнання рішення
протиправним та скасування. Оскільки
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів прийнята на
підставі рішення про коригування
митної вартості товару, яке прийняте з
порушенням діючого законодавства, то
суди попередніх інстанцій
обґрунтовано прийшли до висновків про
наявність підстав для скасування
картки відмови.

Виходячи з наведеного рішення суду
першої інстанції щодо визнання
протиправними та скасування картки
відмови у митному оформленні товару №
400040000/2013/00030 від 17.05.2013 року та рішення
про коригування митної вартості
товарів від 17.05.2013 року за №
400040000/2013/000014/1 обґрунтоване і в цій
частині підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, суди першої та апеляційної
інстанції прийшли до помилкових
висновків щодо наявності підстав для
задоволення позовних вимог в частині
зобов'язання Хмельницьку митницю
Міндоходів (митний пост "Славута")
здійснити митне оформлення товару за
заявленою позивачем митною вартістю,
оскільки відповідно ст.257 МК України
встановлена відповідна процедура
декларування, яка передбачає подання
декларантом митних декларацій,
внесення в них відповідних відомостей.

Виходячи з наведеного в позовних
вимогах щодо зобов'язання Хмельницьку
митницю Міндоходів (митний пост
"Славута") здійснити митне оформлення
товару за заявленою позивачем митною
вартістю необхідно відмовити як
необґрунтованих.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги дають підстави для
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанції при ухваленні
рішення порушені норми процесуального
права в частині задоволення позову
щодо зобов'язання Хмельницьку митницю
Міндоходів (митний пост "Славута")
здійснити митне оформлення товару за
заявленою позивачем митною вартістю,
тому касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ст.229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Враховуючи наведене, відповідно п.4
ст.223 КАС України ухвала суду
апеляційної інстанції підлягає
касуванню, а постанова суду першої
інстанції підлягає зміні із
скасуванням в частині задоволення
позовних вимог щодо зобов'язання
Хмельницьку митницю Міндоходів (митний
пост "Славута") здійснити митне
оформлення товару за заявленою
позивачем митною вартістю, з відмовою в
задоволенні позову в цій частині. В
решті постанова суду першої інстанції
підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Хмельницької митниці
Міндоходів задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року скасувати.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року змінити, скасувати в частині
зобов'язання Хмельницьку митницю
Міндоходів (митний пост "Славута")
здійснити митне оформлення товару за
заявленою публічним акціонерним
товариством "Славутський комбінат
"Будфарфор" митною вартістю, в
задоволенні позову в цій частині
відмовити. В решті постанову суду
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст. 237-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: