Справа № 2-а-2267/11/1522
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 р.м.ОдесаСправа №
2-а-2267/11/1522

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Свячена Ю.Б.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С. та Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Приморського районного
суду м. Одеси від 23 червня 2011 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
про виплату щомісячної державної
соціальної допомоги до пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

31.03.2011 р. позивач звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
в якому просив суд постановити рішення,
яким визнати протиправним недоплату
та відмову відповідача у нарахуванні
та стягнути з відповідача, як дитині
війни, щомісячну державну соціальну
допомогу у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком за період з 09.07.2007 р. по
30.08.2010 р. у сумі 3766,33 грн.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 23 червня 2011 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, апелянт в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції з
винесенням нової постанови про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції приходить до
висновку про необхідність її
часткового задоволення.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції посилався на те, що не
може виконувати обов'язки суб'єкта
владних повноважень, покладених на
нього законом стосовно порядку та
розміру вілповідних виплат.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна.

Судами обох інстанцій встановлено, що
позивач є пенсіонером, має статус
«дитини війни», перебуває на обліку в
Управління ПФУ в Приморському районі м.
Одеси та отримує пенсію за віком.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 ст.77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» від
20.12.2005р. №3235-IV, дію ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
від 18.11.2004 року №2195-IV на 2006 рік зупинено.
Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» від 19.01.2006 року
№3367-IV, п.17 ст.77 вказаного Закону
виключено, а ст.110 викладено в новій
редакції, згідно якої пільги дітям
війни, передбачені ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
від 18.11.2004 року №2195-IV, запроваджуються у
2006 році поетапно, за результатами
виконання бюджету у першому півріччі, у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України за погодженням з
Комітетом Верховної Ради України з
питань бюджету. Однак протягом 2006 року
Верховною Радою України та Кабінетом
Міністрів відповідних
нормативно-правових актів не
видавалось і положення ст.110 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік» в зазначеній частині
нереалізовані.

Таким чином, у 2006 році позивач не мала
правових підстав для нарахування
підвищення до пенсії на 30 % мінімальної
пенсії за віком як дитина війни, а тому
її позовні вимоги в цій частині дійсно
не підлягають задоволенню.

В подальшому, дію ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
було зупинено на 2007 рік п.12 ст.71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» від 19.12.2006 р. №489-У.

Але, рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними),
положення п.12 ст.71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
яким зупинено на 2007 рік дію ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», з урахуванням ст.111 цього
Закону.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28.12.2007р. №107-VI пп.2 п.41 розділу ІІ
внесено зміни до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
відповідно до яких, до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни.

Зазначені зміни, згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року №10-рп/2008, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, з дати ухвалення Рішень
Конституційним Судом України,
вищевказані норми Законів України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» втратили
чинність, а, отже, з цього часу
відновлено дію ст.6 Закону в повному
обсязі.

Відповідно до резолютивної частини
вказаних Рішень Конституційного Суду
України, вони мають преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей законів,
що визнані неконституційними.

Судом встановлено, що всупереч
Рішенням Конституційного Суду України
відповідачем вказане підвищення
позивачу в межах позовних вимог не
перераховано і не виплачувалось.

Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно із ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом про Державний бюджет України
на відповідний рік, який
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування
величини мінімального розміру пенсії
за віком до обрахування інших пенсій чи
доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Разом з тим, судова колегія вважає, що
позивач, звернувшись до суду із даним
позовом 31.03.2011 року, пропустив
встановлений законом строк для
звернення до суду із даними позовними
вимогами.

Так, відповідно до вимог ст.99 КАС
України (в редакції закону, яка діяла,
на момент виникнення правовідносин),
адміністративний позов може бути
подано в межах шестимісячного строку
звернення до адміністративного суду
встановленого цим Кодексом або іншими
Законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

При чому, шестимісячний строк для
звернення до суду слід застосовувати у
кожному випадку порушення права
позивача, тобто відносно кожного
місяця, в якому порушувалось право
позивача на отримання підвищення до
пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Таким чином, за вказаних обставин,
судова колегія вважає, що оскільки
судом 1-ї інстанції при повному та
правильному встановленні обставин
справи було грубо порушено норми
процесуального права, тому судове
рішення, відповідно до ст.202 КАС
України, підлягає скасуванню та
залишенням позовних вимог без
розгляду.

Керуючись ст.ст.195,197,198,202,203,205,206,254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 23 червня 2011 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси - залишити
без розгляду

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

О.О. Кравець