Справа № К/9991/58389/11-С
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/58389/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Надіяпастранс" до
Київської міської ради, треті особи:
приватне підприємство "Парк",
товариство з обмеженою
відповідальністю "Базальт", Київська
міська державна адміністрація, Головне
управління транспорту виконавчого
органу Київської міської ради,
Комунальна служба перевезень
виконавчого органу Київської міської
ради про визнання незаконним та
скасування рішення, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Київської міської
ради на постанову Шевченківського
районного суду м. Києва від 30 листопада
2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 серпня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Надіяпастранс"
звернулось до суду з позовом до
Київської міської ради, треті особи:
приватне підприємство "Парк",
товариство з обмеженою
відповідальністю "Базальт", Київська
міська державна адміністрація, Головне
управління транспорту виконавчого
органу Київської міської ради,
Комунальна служба перевезень
виконавчого органу Київської міської
ради про визнання незаконним та
скасування рішень від 15.03.2007 р. №260/921
«Про затвердження Умов організації та
проведення конкурсу на перевезення
пасажирів на міських автобусних
маршрутах загального користування у м.
Києві»; від 30.10.2008 р. № 564/564 «Про
внесення змін до рішення Київради від
15.03.2007 р. №260/921 «Про затвердження Умов
організації та проведення конкурсу на
перевезення пасажирів на міських
автобусних маршрутах загального
користування у м. Києві»; від 28.05.2009 р. №
534/1590 «Про внесення змін до умов
організації та проведення конкурсу на
перевезення пасажирів на міських
автобусних маршрутах загального
користування у м. Києві»; від 09.07.2009 р.
№772/1828 «Про внесення змін до рішення
Київради від 15.03.2007 р. №260/921 «Про
затвердження Умов організації та
проведення конкурсу на перевезення
пасажирів на міських автобусних
маршрутах загального користування у м.
Києві»; а також про встановлення
відсутності у відповідача повноважень
на затвердження умов організації та
проведення конкурсу на перевезення
пасажирів на міських автобусних
маршрутах загального користування у м.
Києві

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 30 листопада 2010 року,
залишеною без зміни ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 серпня 2011 року, позовні вимоги
задоволені частково.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Київська міська рада
звернулась з касаційною скаргою, в якій
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати, а в
справі прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що починаючи з 2007 року,
відповідач запровадив у м. Києві свій
власний порядок проведення конкурсу з
перевезення пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування, про
що свідчать прийняті рішення,
оскарження яких є предметом даної
справи.

Відповідно до частини другої ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 12 статті 44 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
порядок проведення конкурсів визначає
Кабінет Міністрів України.

Крім того, в статті 44 Закону №2344 мова
йде про організацію проведення
конкурсу та визначення умов
перевезень, а не про визначення порядку
проведення конкурсів, як помилково
було трактовано відповідачем.

Кабінетом Міністрів України були
прийняті постанови про затвердження
порядку проведення конкурсу та на день
розгляду справи чинною була постанова
від 03.12.2008 р. № 1081 «Про затвердження
Порядку проведення конкурсу з
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування» з
відповідними змінами (далі - постанова
КМУ № 1081).

Відповідно до пункту першого Порядку
проведення конкурсу з перевезення
пасажирів на автобусному маршруті
загального користування,
затвердженого постановою КМУ № 1081,
(далі - Порядок проведення конкурсу) цей
Порядок визначає процедуру підготовки
та проведення конкурсу з перевезення
пасажирів на автобусному маршруті
загального користування (далі -
конкурс) і є обов'язковим для виконання
органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування,
підприємствами (організаціями),
залученими на договірних умовах для
організації забезпечення проведення
конкурсів, конкурсними комітетами та
автомобільними перевізниками.

Таким чином, запровадивши у м. Києві
свій порядок проведення конкурсу з
перевезення пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування,
відповідачем було порушено ст. 44 Закону
№2344.

Окрім цього, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
організація проведення конкурсу та
визначення умов перевезень у м. Києві, а
не визначення умов проведення
конкурсу, покладається на Київську
міську державну адміністрацію, а не на
відповідача, з урахуванням положень
Постанови №1081, Закону України «Про
місцеве самоврядування», Закону
України «Про столицю України -
місто-герой Київ»та рішення
Конституційного Суду України від 25.12.2003
р. №21-рп/2003.

Так, стаття 22 Закону України «Про
столицю України - місто-герой Київ», що
має назву «Додаткові права Київської
міської ради, пов'язані зі здійсненням
містом Києвом столичних функцій»також
передбачає, що у зв'язку зі здійсненням
містом Києвом функцій столиці України
Київська міська рада та Київська
міська державна адміністрація, кожна в
межах своєї компетенції, встановленої
законами України, мають право, зокрема,
встановлювати порядок утримання та
експлуатації об'єктів, розташованих у
місті, та прилеглої до них території,
правила, благоустрою, торговельного,
побутового, транспортного,
житлово-комунального та іншого
соціально-культурного обслуговування,
визначати особливості
землекористування та використання
інших природних ресурсів; визначати
порядок організації та проведення
недержавних масових громадських
заходів політичного, релігійного,
культурно-просвітницького,
спортивного, видовищного та іншого
характеру.

Отже, у зазначеній статті мова йде про
компетенцію відповідача, встановлену
законами України, а, як вже зазначалося,
згідно з Законом України «Про
автомобільний транспорт» визначення
порядку проведення конкурсів
віднесено до компетенції Кабінет
Міністрів України, а також про те, що у
даній нормі мова йде саме про
встановлення правил транспортного
обслуговування - діяльності, що
пов'язана із задоволенням потреби
населення в перевезеннях
автомобільним транспортом, а не
порядку проведення конкурсу.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що відповідно до Закону №2344 та
Постанови КМУ № 1081, умови перевезень
визначаються виконавчим органом
міської ради відповідного населеного
пункту - КМДА, а порядок проведення
конкурсу - Кабінетом Міністрів України,
а відтак у відповідача відсутні
повноваження затверджувати умови
організації та проведення конкурсу на
перевезення пасажирів на міських
автобусних маршрутах загального
користування у м. Києві, у зв'язку з чим
оскаржувані рішення підлягають
скасуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що позовні
вимоги є такими, що підлягають до
часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід залишити без задоволення,
оскільки судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана правильно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Київської міської
ради залишити без задоволення, а
постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 30 листопада 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 серпня 2011
року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: