Справа № 9101/185469/2012
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2014 рокусправа № 0814/2а-14700/2011
(2а/0814/278/2012)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Туркіної Л.П.

суддів: Проценко
О.А. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Ленінського районного
суду м.Запоріжжя від 26 березня 2012 р.

у справі № 0814/2а-14700/2011 (2а/0814/278/2012)

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Запоріжжя

про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
управління ПФУ в Ленінському районі
м.Запоріжжя, в якому, з урахуванням
уточнень до позовних вимог просив
визнати протиправними дії відповідача
щодо неврахування при обчисленні
пенсії матеріальної допомоги, яка
виплачувалась їй у період з 01.01.2006р. по
31.12.2010р., та зобов`язати управління
провести перерахунок пенсії з
урахуванням вищезазначених виплат як
складової заробітної плати,
виплати недоотриману суму пенсії за
період з 08.08.2011р

Постановою Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 26 березня 2012 р. у
задоволенні позову відмовлено .

Суд зазначив, що Матеріальна допомога
носить разовий характер, та не є
складовою частиною заробітної плати у
розумінні ч.2 ст.33 Закону України "Про
державну службу", а сам факт утримання
із суми матеріальної допомоги збору на
обов`язкове державне пенсійне
страхування не є підставою для
включення її до складу заробітної
плати державного службовця та
врахування при обчисленні розміру
пенсії державного службовця.

Не погодившись з постановою
Ленінського районного суду м.Запоріжжя
від 26 березня 2012 р., позивач подав
апеляційну скаргу, у якій, посилаючись
на невідповідність рішення суду нормам
матеріального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати, позов
- задовольнити.

Позивач зазначає, що матеріальна
допомога належить до фонду заробітної
плати, тому є складовою частиною
заробітної плати, встановлюється та
виплачується в межах затвердженого
фонду заробітної плати, на неї
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування і повинна бути врахована
при обчисленні пенсії.

Відповідач подав заперечення на
апеляційну скаргу, у яких просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, постанову суду першої
інстанції - без змін, як законну та
обґрунтовану.

Відповідач, зокрема, вказує, що
відповідно до ст.37 Закону України "Про
державну службу" пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80-90
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування, а особам, які на
час звернення за призначенням пенсії
не є державними службовцями - у розмірі
80-90 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі. Згідно ст.33 цього Закону,
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Виплати, які включаються в
заробітну плату для обчислення пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу" та порядок їхнього
врахування встановлені Постановою
Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р.
№ 865 "Про деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії". Врахування в
заробітну плату під час обчислення
пенсії державному службовцю
матеріальної допомоги законодавством
не передбачено.

Позивач та представники відповідача,
належним чином повідомлених про час та
місце розгляду справи, до суду не
прибули.

Дослідивши матеріали справи, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала
в Головному управління Пенсійного
фонду України в Запорізькій області,
про що свідчить копія довідки № 5772/10
від 02.08.2011р.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Запоріжжя
позивачу на підставі особистої заяви
08.08.2011р. була призначена пенсія за віком
відповідно до Закону України "Про
державну службу".

Страховий стаж позивача складає 35
років 2 дні, у тому числі 35 років 2 дні, як
державного службовця. Заробітна
плата для обчислення пенсії ОСОБА_1
визначалась відповідно до довідок
Головного управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області.

За змістом статті 37 Закону «Про
державну службу» № 3723-XII (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року №108/95ВР
"Про оплату праці " (далі Закон №108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №
3723-XII передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

В той же час, статтею 66 Закону України
від 5 листопада 1991 року №1788-XII "Про
пенсійне забезпечення " (далі Закон №
1788-XII) врегульовано види оплати праці,
що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування " нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Закон № 1058-IV визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що матеріальна
допомога, на яку нараховувались збір
та страхові внески на обов'язкове
державне пенсійне страхування, та яка,
однак, не включається до складу
заробітної плати державного службовця,
не враховується при обчисленні розміру
його пенсії, є наслідком порушення
правил застосування норм права:
перевагу було надано положенням
законів № 3723-XII та № 108/95-ВР, які щодо
спірних відносин є загальними. У той же
час перевагу мають спеціальні норми, що
визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії, за наведених
обставин стаття 41 Закону №1058-IV та
стаття 66 Закону №1788XII .

Слід також зазначити, що названу
правову позицію викладено у постанові
Верховного Суду України від 06.11.2013р. у
справі за позовом до Управління
Пенсійного фонду України у м.
Івано-Франківську.

На підставі викладено апеляційну
скаргу позивача слід задовольнити.
Постанову Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 26 березня 2012 р.
скасувати. Позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя щодо неврахування
при обчисленні пенсії ОСОБА_1 сум
матеріальної допомоги. Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя
провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 із
врахуванням сум матеріальної допомоги
та виплатити недоотримані суми пенсії
за період з 08.08.2011 року .

Керуючись ст. ст.. 195, 196, 198, 205, 202, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Постанову Ленінського районного
суду м.Запоріжжя від 26 березня 2012 р. -
скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя щодо неврахування
при обчисленні пенсії ОСОБА_1 сум
матеріальної допомоги.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Запоріжжя провести перерахунок пенсії
ОСОБА_1 із врахуванням сум матеріальної
допомоги та виплатити недоотримані
суми пенсії за період з 08.08.2011 року .

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення
подається протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення судового
рішення в повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня
складення судового рішення в повному
обсязі.

( Постанову суду виготовлено у повному
обсязі 07.04.2014р.)

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Ю.В. Дурасова