Справа № 2-а/489/352/13
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

07 квітня 2014 року м.
Київ К/800/18682/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Черпак Ю.К., розглянувши
матеріали касаційної скарги
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва на
постанову Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 07 серпня 2013 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 07 серпня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19 лютого 2014 року, позов задоволено
частково: зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва нараховувати та
виплачувати ОСОБА_1 підвищення до
пенсії, як реабілітованому громадянину
у розмірі 50 % мінімальної пенсії за
віком відповідно до пункту «г» статті 77
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", виходячи з мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
частиною першою статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
починаючи з 1 квітня 2013 року.

Задовольняючи позов суди виходили із
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами та
дійшли висновку, що при визначенні
розміру підвищення до пенсії
застосуванню підлягає саме статті 77
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", а не постанова Кабінету
Міністрів України від 16 липня 2008 року №
654 "Про підвищення пенсійного
забезпечення громадян", яка істотно
звужує обсяг встановлених законом
прав.

У касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва, посилаючись на
необхідність застосування до спірних
правовідносин постанови Кабінету
Міністрів України від 16 липня 2008 року №
654 "Про підвищення пенсійного
забезпечення громадян", просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Згідно з пунктом 4 частини другої
статті 213 КАС України касаційна скарга
має містити обґрунтування вимог особи,
що подає касаційну скаргу, із
зазначенням того, у чому полягає
порушення норм матеріального чи
процесуального права та як вони
вплинули на правильність вирішення
справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини
п'ятої статті 214 КАС України
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги
та оскаржуваних судових рішень,
касаційна скарга є необґрунтованою, а
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи, оскільки заявник не навів
підстав, які б дозволили вважати, що
суди неправильно застосували норми
матеріального або процесуального
права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5
частини п'ятої статті 214 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва на
постанову Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 07 серпня 2013 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Ю.К. Черпак