Справа № 815/5171/13-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/5171/13-а

Категорія: 3.1.3 Головуючий в 1 інстанції:
Харченко Ю. В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченко К.В.,

Федусика
А.Г.

при секретарі:
Паламарчук Н.О

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
16.12.2013р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області, Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області про скасування
висновку щодо перевірки законності
видачі посвідки на безстрокове
мешкання в Україні та зобов'язання
поновити посвідку на постійне
проживання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013р. ОСОБА_1 (уточнюючи в
процесі розгляду справи свої позовні
вимоги) звернулась в суд із позовом до
Головного управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області, Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області в якому просить
скасувати висновок Відділу у справах
громадянства та реєстрації фізичних
осіб ГУМВС України в Одеській області
щодо перевірки законності видачі їй
посвідки на безстрокове мешкання в
Україні від 17.08.2011р., та зобов'язати
Головне управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області поновити їй посвідку на
постійне проживання.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що у 1988р., відповідно
до Урядової Угоди між Соціалістичною
Республікою В'єтнам та СРСР «Про
направлення та прийняття в'єтнамських
громадян на професійне навчання та
роботу на підприємствах і в
організаціях СРСР» від 02.04.1981р., вона
прибула на територію СРСР, де до 1992р.
працювала на взуттєвій фабриці у
м.Челябінськ. На території України
проживає з 1993р., де з громадянином
В'єтнаму ОСОБА_2 зареєструвала шлюб та
має двох спільних дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2.

У 2002р. вона звернулась до відділу
паспортної реєстрації та міграційної
роботи (далі ВПР та МР) УМВС України в
Одеській області із заявою про
отримання виду на мешкання. За
результатами розгляду поданої заяви
ВГПІС УМВС України в Одеській області
складено висновок про залишення ОСОБА_1
на постійне мешкання в Україні. Згодом
позивачка отримала посвідку на
постійне проживання в Україні із
безстроковим терміном дії.

17.08.2011р. під час розгляду матеріалів
справи позивачки ВГІРФО ГУМВС України
в Одеській області складено висновок
щодо перевірки законності видачі
посвідки на безстрокове мешкання в
Україні ОСОБА_1, де зазначено на
відсутність у справі будь-яких
матеріалів, які б підтверджували
вказані позивачкою підстави для
отримання посвідки на безстрокове
мешкання в Україні. У зв'язку із чим
анульоване в паспортному документі
ОСОБА_1 штамп «Дозволено постійне
проживання в Україні», визнано
недійсною посвідку на ПМП в Україні та
вилучено для знищення в установленому
порядку контрольну картку в АДБ при
ВГІРФО ГУМВС України в Одеській
області.

22.08.2011р. ВГІРФО ГУМВС України в Одеській
області на ім'я начальника СГІРФО
Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області надіслано лист, яким
повідомлено, що Головним управлінням
МВС України в Одеській області, згідно
висновку відділу ГІРФО ГУМВС України в
Одеській області, прийнято рішення про
скасування дозволу на імміграцію в
Україну громадянці В'єтнаму ОСОБА_1.

Позивачка вважає вказаний висновок
незаконним, таким, що порушує її
законні права та інтереси, оскільки, на
її думку, є усі законні підстави для
надання їй дозволу на постійне
проживання в Україні.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 16 грудня
2013р. у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, пояснення
на неї, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла до висновку про
задоволення скарги, скасування
постанови суду з ухваленням по справі
нової постанови, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачка
не надала доказів того, що має право на
перебування в Україні відповідно до
«Угоди між Урядом Соціалістичної
Республіки В'єтнам та Урядом СРСР про
направлення і прийняття в'єтнамських
громадян на професійне навчання та
роботу на підприємства і в організації
СРСР» від 2 квітня 1981року, яка
закріплює, що дозвіл на імміграцію в
Україну мають лише іноземці, які
прибули в Україну до 6 березня 1998р.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції не може погодитись судова
колегія, оскільки вказаного висновку
суд дійшов без належного з'ясування
усіх обставин по справі, належної
оцінки доказів.

За правилами ст.159КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення норм права призвели до
неправильного вирішення справи по
суті, а тому апеляційний суд на
підставі ст.198КАС України, постанову
суду скасовує та приймає нову
постанову про задоволення позову, з
наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
ОСОБА_1 у 1988р. прибула в Українську РСР
відповідно до Міжурядової Угоди від 2
квітня 1981р. «Про направлення і
прийняття в'єтнамських громадян на
професійне навчання та роботу на
підприємства і в організації СРСР» де
до 1992р. працювала на взуттєвій фабриці
у м.Челябінськ.

У 1993р. позивачка переїхала до України
та в 1994р. одружилась із громадянином
В'єтнаму ОСОБА_5. Має двох дітей, які
народились в м.Одесі та проживають
всією сім'єю в АДРЕСА_1.

11 серпня 2008р. громадянка В'єтнаму
ОСОБА_1 отримала посвідку на постійне
проживання в Україні серії НОМЕР_1, та
25.02.2009р. - посвідку на постійне
проживання в Україні серії НОМЕР_2 за
новим місцем прописки, із безстроковим
терміном дії.

Відповідно до висновку ВГІРФО ГУМВС
України в Одеській області від 17 серпня
2011р., посвідка на постійне проживання
на території України позивачки
скасовано із її вилученням, у зв'язку з
відсутністю відповідних документів
про працевлаштування в колишньому СРСР
(а.с.161).

У зв'язку із прийнятим рішенням 22.08.2011р.
позивачу повідомлено про анулювання
документу, який надає право на постійне
проживання в Україні.

Вирішуючи правомірність прийнятих
рішень, судова колегія виходить з того,
що статтею 12 ЗУ «Про імміграцію» чітко
визначені підстави скасування дозволу
на міграцію.

Крім того, абз.4 п.4 Прикінцевих положень
ЗУ «Про імміграцію» від 7 червня 2001р.
№2491-ІІІ, визначено, що вважаються
такими, що мають дозвіл на імміграцію в
Україну іноземці та особи без
громадянства, які прибули в Україну до 6
березня 1998 року за Угодою між Урядом
Соціалістичної Республіки В'єтнам та
Урядом СРСР про направлення і
прийняття в'єтнамських громадян на
професійне навчання та роботу на
підприємства і в організації СРСР від 2
квітня 1981 року, залишилися проживати в
Україні і звернулися протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
Законом із заявою про видачу їм
посвідки на постійне проживання в
Україні.

Отже, керуючись саме вказаною нормою
законодавства, позивачу у 2002р. був
наданий дозвіл на постійне місце
проживання в Україні.

Приймаючи спірне рішення відповідачем
не враховано, що позивачу вже видана
тимчасова посвідка на проживання
безстроково. Будь-якого рішення про
скасування цієї довідки та її
вилучення, у відповідності до вимог
діючого законодавства не приймалось.

Згідно з ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При таких обставинах, судова колегія
вважає, що рішення ВГІРФО ГУМВС України
в Одеській області про скасування
посвідки на постійне проживання від
17.08.2011р. не може бути визнано таким, що
прийнято на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що рішення про скасування
посвідки прийняте з порушенням вимог
ст.2 КАС України, оскільки відповідачем
скасована посвідка на постійне
проживання в Україні, тоді як дозвіл не
скасовувався, крім того , не враховані
всі обставини, що мають значення для
прийняття рішення без урахування вимог
ст.ст.11,14 ЗУ «Про охорону дитинства»,
без дотримання п.п.21-24 Порядку
провадження за заявами про надання
дозволу на імміграцію і поданням про
його скасування та виконання прийнятих
рішень, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України №1983 від
26.12.2002р.

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає, що при прийнятті рішення по
справі, суд першої інстанції не
дослідив всі обставини справи,
належної оцінки не дав та дійшов
помилкового висновку про наявність
підстав для відмови у задоволенні
позову.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що постанову суду не можливо
вважати законною та обґрунтованою, а
тому вона підлягає скасуванню, з
ухваленням по справі нової постанови,
якою задовольнити позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.198,202,207КАС України, колегія
суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 16.12.2013р. -
скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Скасувати висновок Відділу у справах
громадянства та реєстрації фізичних
осіб ГУМВС України в Одеській області
щодо перевірки законності видачі їй
посвідки на безстрокове мешкання в
Україні від 17.08.2011р.

Зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області поновити ОСОБА_1
посвідку на постійне проживання.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.М. Градовський

Судді:
К.В. Кравченко

А.Г. Федусик