Справа № 806/7288/13-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"08" квітня 2014 р.
Справа № 806/7288/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Капустинського М.М.

суддів:
Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю представників сторін,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "04" лютого
2014 р. у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Володарсько-Волинської об"єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом, у якому
просив визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення
Володарсько-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області від 28 жовтня 2013
року № у частині збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість на 10061,37 грн. основного
платежу і 2567,54 грн. штрафних
(фінансових) санкцій та № про
збільшення податку на доходи фізичних
осіб, що сплачується фізичними особами
за результатами річного декларування,
на 26252,99 грн. основного платежу і 2368,18
грн. штрафних (фінансових) санкцій. В
обґрунтування вимог зазначав, що
підставою для прийняття оспорюваних
рішень стали висновки контролюючого
органу про завищення витрат і
податкового кредиту, заниження податку
на доходи на розмір вартості спожитої
іншими користувачами електроенергії,
списання паливно-мастильних
матеріалів і металопрофілю, придбаного
для поліпшення автомобіля. З такими
доводами відповідача ОСОБА_3 не
погодився, оскільки в акті перевірки не
вказано, яким чином розмір орендованої
площі приміщення може впливати на
кількість спожитої енергії, не
наведено посилань на первинні
документи, що підтверджують факт
включення підприємцем 172695,35 грн. до
витрат, списання паливно-мастильних
матеріалів здійснювалося на підставі
актів списання, дорожніх листів,
складених належним чином, а придбаний
металопрофіль ТП-8 використаний для
модернізації вантажного автомобіля, що
експлуатується у власній
господарській діяльності для
перевезення хлібобулочних виробів.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року у задоволенні позову фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 - відмовлено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 на користь Державного бюджету
України 3096, 90 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим судовим
рішенням, Позивачем у справі подано до
суду апеляційну скаргу в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
просили скасувати зазначену постанову
та прийняти нову - про задоволення
позовних вимог.

Вислухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Встановлено, що внаслідок проведеної
працівниками Володарсько-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
документальної планової виїзної
перевірки фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів, дотримання
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками,
виконання вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01 січня 2011
року по 31 грудня 2012 року виявлено
порушення:

- пункту 177.4 статті 177, пунктів 138.4, 138.8
статті 138, пункту 146.12 статті 146
Податкового кодексу України, а саме
донараховано податку на доходи
фізичних осіб у розмірі 25874, 30 грн., в
тому числі: за 2011 рік - 16406, 61 грн., за 2012
рік - 9468, 70 грн., внаслідок завищення
витрат на розмір вартості спожитої
іншими користувачами електроенергії,
списання паливно-мастильних
матеріалів і поліпшення автомобіля без
належного документального оформлення;

- пункту 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.2
статті 200 Податкового кодексу України,
у результаті чого донараховано податок
на додану вартість, який підлягає
сплаті у встановлені строки до бюджету,
на загальну суму 10274, 17 грн., у тому
числі: січень 2011 року - 40, 54 грн., лютий -
40, 20 грн., березень - 249, 40 грн., квітень - 36,
60 грн., травень - 35, 40 грн., червень - 34, 20
грн., липень - 33, 60 грн., серпень - 33, 10 грн.,
вересень - 33, 80 грн., жовтень - 34, 20 грн.,
листопад - 79, 80 грн., грудень 2011 року - 47, 34
грн., січень 2012 року - 304, 80 грн., лютий - 304,
90 грн., березень - 319, 20 грн., квітень - 340, 80
грн., травень - 340, 80 грн., червень - 5292, 67
грн., липень - 357, 60 грн., серпень - 398, 40
грн., вересень - 446, 40 грн., жовтень - 460, 80
грн., листопад - 477, 60 грн., грудень 2012
року - 532, 74 грн.

За результатами перевірки складено акт
№129/1701/НОМЕР_1 (а.с.11-48 том 1).

На підставі вказаного акта, 28 жовтня 2013
року контролюючим органом прийняті
податкові повідомлення-рішення №
(а.с.50 т.1) про збільшення підприємцю
суми грошового зобов'язання по податку
на додану вартість на 10274,17 грн.
основного платежу і 2568,54 грн. штрафних
(фінансових) санкцій та № (а.с.51 т.1)
про збільшення податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування, на 26252,99 грн.
основного платежу і 2368,18 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Позивач не погодився із рішенням
№ повністю, а з рішенням № у
частині збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість на 10061,37 грн. основного платежу
і 2567,54 грн. штрафних (фінансових)
санкцій.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з такого.

Так, щодо заниження податку на доходи
фізичних осіб внаслідок завищення
витрат по спожитій електроенергії, суд
погодився з висновками податкового
органу з наступних підстав.

Відповідно до п.177.1 ст.177 Податкового
кодексу України, доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в п.167.1 ст.167 цього Кодексу.

Згідно з п.177.2 вказаної статті
Податкового кодексу України, об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з п.138.4 ст.138 Податкового кодексу
України, витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України, не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Судом встановлено, що між підприємцем
ОСОБА_4 (Орендодавець) і фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (Орендар)
укладено договір оренди (а.с.52 т.1), за
умовами якого Орендодавець передає, а
Орендар приймає в строкове володіння
та користування нежилу частину
приміщення за адресою: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3

Згідно з додатковими угодами до
вказаного договору (а.с.53-56 т.1), площа
приміщення за адресою: АДРЕСА_2
складала 70 м кв., АДРЕСА_3, - 300 м кв.,
термін дії договору - з 15 жовтня 2006 року
по 31 грудня 2011 року.

01 січня 2012 року між підприємцем ОСОБА_4
(Орендодавець) і фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (Орендар)
підписано договір оренди №3
нежитлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_2 50 м кв., АДРЕСА_3, - 120 м кв..

Постачання електричної енергії за
вказаними адресами здійснюється
Володарсько-Волинським РЕМ на підставі
договору №183, який укладено з орендарем
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 на
все приміщення за адресою: АДРЕСА_3
(а.с.59-71 т.1).

Разом з тим, судом встановлено, що
АДРЕСА_3, підприємницьку діяльність
також здійснюють ОСОБА_5, ТОВ
"МегаАбсолют 06", ОСОБА_6, ОСОБА_4.

Дані обставини підтверджуються
договорами оренди нежитлових
приміщень (а.с.194-195, 228-229 т.1), податковою
документацією і звітністю (а.с.200-227, 231-241
т.1).

Завищення витрат по оплаті
електроенергії і, як наслідок,
заниження податку на доходи фізичних
осіб зводиться до оплати позивачем по
платіжним дорученням (а.с.139-158 т.1)
наданих послуг по електропостачанню за
адресою: АДРЕСА_3, у більших розмірах,
ніж ним спожито фактично, тобто, за
підприємців, які провадять також свою
господарську діяльністю за вказаною
адресою.

Позивачем не надано неспростовних та
беззаперечних доказів того, що
електроенергія, за яку сплачено у 2011
році 2426,94 грн., у 2012 році - 23160,23 грн., була
спожита саме ним у процесі здійснення
господарської діяльності.

За таких обставин, ОСОБА_3 не доведено
факт використання всієї спожитої
електроенергії вартістю 25587,17 грн. у
межах своєї підприємницької
діяльності, тому суд вважав
правомірним нарахування контролюючим
органом податку на доходи фізичних
осіб у цій частині.

Щодо заниження податку на доходи
фізичних осіб у результаті списання
паливно-мастильних матеріалів.

Суд погодився з висновками податкового
органу, викладеними в акті перевірки.
Так суд виходив з тим, що витрати на
придбання пально-мастильних
матеріалів можуть брати участь у
розрахунку оподатковуваних доходів
фізичних осіб-підприємців за умови їх
документального підтвердження.

Встановлено, що позивачем протягом
2011-2012 років здійснено списання бензину,
газу, дизпалива на загальну суму 122148, 86
грн..

На підтвердження використання
паливно-мастильних матеріалів на
вказану суму позивачем надано акти
списання товарів (а.с.72-93 т.1), подорожні
листи (а.с.14-23 т.2).

При дослідженні подорожніх листів
виявлено, що у них неналежним чином
заповнені розділи «Робота водія та
автомобіля», «Рух пального, літрів»,
«Завдання водієві», «Послідовність
виконання завдання», «Результати
роботи автомобіля і причепів», що не
дає вичерпної інформації про нормовану
витрату палива, марки пального,
кількість виданого пального, залишок
при виїзді та поверненні,
співвідповідність нормованих витрат
палива з фактичними, відпрацьований
час водієм, виконані водієм
тонно-кілометри.

Таким чином, суд вважав, що оскільки
витрати на пальне у сумі 122148, 86 грн.
документально не підтверджені, тому
вони необгрунтовано використані при
визначенні чистого оподатковуваного
доходу і, відповідно, збільшення
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування,
відповідачем здійснено законно.

Щодо заниження податку на доходи
фізичних осіб внаслідок списання
коштів на поліпшення автомобіля то суд
також погодився з висновками
податкового органу викладені в акті
перевірки.

Так встановлено, що на підставі
договору поставки №18-12/1 від 20 червня 2012
року, укладеного з ТОВ "Інтеко
Констракшн" позивачем придбано за 29711,24
грн. (ПДВ 4951,87 грн.) металопрофіль ТП-8
площею 530,52 кв. м..

Вказаний металопрофіль по акту (а.с.95
т.1) списано на поліпшення автомобіля
МАН д/н НОМЕР_2, приймання-передача
якого після модернізації здійснена 31
липня 2012 року на підставі відповідного
акта (а.с.96 т.1). У вказаному акті
відсутні відомості про термін
перебування а/м на поліпшенні,
кількість днів, відсутні дані, які саме
роботи було проведено.

Із оглянутих у судовому засіданні
дорожніх листів на автомобіль МАН д/н
НОМЕР_2 суд встановив, що даний
транспортний засіб, протягом періоду
перебування на модернізації,
знаходився у рейсах, та у гараж
повертався у нічний час.

Виявлені обставини, на думку суду
першої інстанції, виключають
можливість проведення робіт по
поліпшенню автомобіля, оскільки
виходячи з обсягу використаного
металопрофілю (530,52 кв. м) поліпшення
потребує значних фізичних зусиль а
роботи - є довготривалими.

Суд дійшов висновку, що позивачем
належним чином не доведено
використання придбаного металопрофілю
у власній господарській діяльності,
тому суд дійшов висновку, що витрати на
його придбання у розмірі 24759,37 грн.
завищено і, відповідно, чистий
оподатковуваний дохід занижено
необгрунтовано.

Щодо нарахування податку на додану
вартість, суд першої інстанції виходив
з того, що для отримання права на
податковий кредит із сум податку на
додану вартість, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги).

Як встановлено, позивач з метою
здійснення підприємницької діяльності
використовував орендовані у
підприємця ОСОБА_4 нежитлові
приміщення за адресою: АДРЕСА_2, і
АДРЕСА_3.

АДРЕСА_3, підприємницьку діяльність
також здійснюють ОСОБА_5, ТОВ
"МегаАбсолют 06", ОСОБА_6, ОСОБА_4.

ОСОБА_3 за 2011-2012 роки оплатив послуги
електропостачання за адресою: АДРЕСА_3,
у більших розмірах, ніж ним могло бути
спожито, тобто, за приміщення, у яких
здійснюють діяльність інші підприємці.

Позивачем не надано неспростовних та
беззаперечних доказів того, що
електроенергія, за яку сплачено у 2011
році 2426,94 грн., у 2012 році - 23160,23 грн., була
спожита саме ним у процесі здійснення
господарської діяльності.

Судом також встановлено, що позивач
списав на поліпшення автомобіля МАН д/н
НОМЕР_2 придбаний у ТОВ "Інтеко
Констракшн" за 29711,24 грн. (ПДВ 4951,87 грн.)
металопрофіль ТП-8 площею 530,52 кв. м..

Із оглянутих у судовому засіданні
дорожніх листів на вказаний автомобіль
судом встановлена неможливість
проведення робіт по поліпшенню
автомобіля.

суд вважав, що контролюючим органом
правомірно нараховано зобов'язання по
податку на додану вартість з цих
підстав. Враховуючи, що позивачем не
доведено використання електроенергії
на суму ПДВ 5117,42 грн. у власній
господарській діяльності та
застосування металопрофілю ТП-8 площею
530,52 кв. м із сумою ПДВ 4951,87 грн. для
поліпшення автомобіля МАН д/н НОМЕР_2,
суд вважав, що контролюючим органом
правомірно нараховано зобов'язання по
податку на додану вартість з цих
підстав.

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що податкові
повідомлення-рішення
Володарсько-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області від 28 жовтня 2013
року № у частині збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість на 10061,37 грн. основного
платежу і 2567,54 грн. штрафних
(фінансових) санкцій та №
прийняті з дотриманням норм
податкового законодавства скасуванню
і не підлягають.

Колегія суддів, надаючи правову оцінку
встановленим правовідносинам, не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції з огляду на таке.

Так, щодо заниження податку на доходи
фізичних осіб внаслідок завищення
витрат по спожитій електроенергії,
судом не було враховано та не надано
оцінки долученому до матеріалів справи
договору оренди торгівельного
обладнання, наявності власних
електроприладів (промисловий
кондиціонер, комп'ютер, принтер, касові
апарати, інше), які використовувались
підприємцем в ході здійснення
діяльності в зазначеному орендованому
приміщенні магазину та є
беззаперечними доказами споживання
електроенергії під час здійснення
господарської діяльності. Потужність
та кількість спожитої електроенергії,
за умови використання частини
зазначеного обладнання цілодобово, для
збереження продуктів (холодильники,
вітрини та інше) в повному обсязі
відповідають кількості спожитої
електроенергії ФОП ОСОБА_3 в
перевіряємому періоді.

Перевіряючими не встановлено
наявності джерел споживання
електричної енергії у інших
користувачів приміщення.
Запропонований працівниками
податкового органу підхід до
визначення кількості спожитої
електроенергії яка не підлягає
включенню до валових витрат має ознаки
"непрямих методів", а такий метод
проведення перевірки вимогами
Податкового кодексу та інших
нормативно-правових актів не
передбачений. Розрахунки перевіряючих,
щодо відповідності кількості джерел
споживання електричної енергії
розташованих в орендованому
приміщенні по всій його площі, основані
виключно на припущеннях так як не
підтверджені належними доказами, які
повинні б були бути наведені в акті
перевірки та долучені до матеріалів
справи.

Щодо заниження податку на доходи
фізичних осіб у результаті списання
паливно-мастильних матеріалів.

Суду представниками відповідача
надано реєстри подорожніх летів, які в
ході проведення перевірки з платником
не узгоджувались та не відповідають
даним бухгалтерського обліку.
Твердження представників позивача про
невідповідність даних зазначених
реєстрів в частині визначення вартості
придбаних ПММ, суми витрат, судом не
було взято до уваги, тоді як в судове
засідання, для огляду, надавались
оригінали подорожніх листів за
перевіряємий період в кількості
близько 7500 шт..

Що стосується висновків суду, що
внаслідок не заповнення певних граф
зворотної сторони подорожнього листа,
не можливо визначити певну інформацію,
то такий висновок є необгрунтованим, з
огляду на те, що Відповідачем, на
підставі зазначених подорожніх листів
були визначені необхідні кількісні та
вартісні показники з визначенням
відповідної суми завищених витрат.
Крім того, оскільки зі складу витрат
виключаються тільки суми витрат по
списанню ПММ то вся інформація з
приводу кілометражу, руху пального,
його виду та кількості витраченого,
зазначена в повному обсязі, що
підтверджується оригіналами
подорожніх листів за перевіряємий
період. До кожного подорожнього листа
були долучені розрахункові документи,
щодо придбання ПММ, в змісті яких
зазначалася кількість придбаного
пального, його марка, вартість та дата
придбання, зазначені відомості в
повному обсязі відповідають змісту
відповідного подорожнього листа.

Крім того, зауваження до порядку
заповнення розділів "Робота водія та
автомобіля", "Завдання водієві" та
"Результати роботи автомобіля і
причепів" не містять інформації, щодо
кількісних та вартісних показників
використаного пального.

Висновок суду про неможливість
визначення нормованих витрат пального
та їх співвідношення фактичним є також
необгрунтованим, оскільки перевіркою
будь-яких порушень, щодо
понаднормового списання пального - не
встановлено. В ході розгляду справи
зазначене питання де порушувалось.

Щодо заниження податку на доходи
фізичних осіб внаслідок списання
коштів на поліпшення автомобіля то
встановлено, що на підставі договору
поставки №18-12/1 від 20 червня 2012 рою
укладеного з ТОВ "Інтеко Констракшн"
позивачем придбано за 29711, 24 грн. (ПДВ 4951.
8 грн.) металопрофіль ТГІ-8 площею 530, 52
кв, м.. Вказаний металопрофіль по акту
(а.с.95 том 1) списано на поліпшення
автомобіля МАН д/н НОМЕР_2.
приймання-передача якого після
модернізації здійснена 31 липня 2012 року
на підставі відповідного акта (а.с. 96
том 1).

За наслідками проведеної модернізації
відповідні дані було внесено до
обліків.

Ставлячи під сумнів використання
зазначеного металопрофілю в
господарській діяльності -
модернізації автомобіля,
перевіряючими зазначений вантажний
автомобіль оглянуто не було, будь-яких
пояснень з цього приводу не
відбиралось.

Висновок перевіряючих, з яким
погодився і суд першої інстанції, що
перебування автомобіля протягом
періоду його модернізації у рейсах, та
повернення його в гараж у нічний час,
виключають можливість проведення
робіт по поліпшенні автомобіля,
оскільки обсяг використаного
металопрофілю (530, 52 кв. м) потребує
значних фізичних зусиль та є
довготривалими, не грунтується на
належних документальних доказах.

Позивачем належним чином доведено
використання придбаного металопрофілю
у власній господарській діяльності, а
фактичне отримання доходу від
використання модернізованого
вантажного автомобіля є
підтвердженням правомірності
включення зазначених сум ПДВ до складу
податкового кредиту.

Перевіряючими в акті перевірки не
наведено жодних фактів, що придбані
товари (послуги) не використовувались в
господарських операціях платника
податку.

Колегія суддів з наведених вище
підстав, вважає необгрунтованими
порушення щодо завищення сум
податкового кредиту, які є
аналогічними порушенням порядку
формування валових витрат.

За змістом ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права з урахуванням
юридичної сили правового акта в
ієрархії національного законодавства,
що регулює спірні правовідносини,
подібні правовідносини (аналогія
закону), або за відсутності такого
закону - на підставі конституційних
принципів і загальних засад права
(аналогія права), принципів
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського суду з
прав людини при дотриманні норм
процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з"ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені під час судового
розгляду справи, з урахуванням вимог
ст.70 КАС України, щодо належності та
допустимості доказів або обставин, які
не підлягають доказуванню, та висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними.

Судом першої інстанції зазначених
вимог не дотримано.

Відповідно до ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а ухвала суду
першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити,
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "04" лютого
2014 р. скасувати та прийняти нову
постанову.

Позовні вимоги ФОП ОСОБА_3
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Володарсько-Волинської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Житомирській області за
№ від 28.10.2013 року, яким збільшено
суму грошового зобов"язання за
платежем податок на доходи, що
сплачуються фізичними особами за
результатами річного декларування в
сумі 26252,99 грн. та застосовано штрафні
санкції в сумі 2368,18 грн.; № від
28.10.2013 року, яким збільшено суму
грошового зобов"язання за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів в сумі
10274,17 грн. та застосовано штрафні
санкції в сумі 2568,54 грн. в частині
збільшення грошового зобов"язання за
платежем податок на додану вартість в
сумі 10061,37 грн. та застосування штрафних
санкцій в сумі 2567,54 грн..

Відшкодувати на користь ФОП ОСОБА_3 з
державного бюджету 1892,12 грн. понесених
ним витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.М. Капустинський

судді:
Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "09" квітня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Володарсько-Волинська об"єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області вул.
Володарського,4,смт.Володарськ-Волинсь
кий,Володарсько - Волинський район,
Житомирська облас,12100

4-третій особі: - ,