Справа № 2а-6809/11
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р.
м.Київ
К/800/45843/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 серпня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м.Києва про
оскарження бездіяльності Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.Києва щодо
призначення державної пенсії особам,
віднесеним до категорії 1 та про
оскарження дій Управління Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі
м.Києва щодо обчислення додаткової
пенсії особам, захворювання яких
пов'язане з наслідками Чорнобильської
катастрофи,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного Фонду України у
Дніпровському районі м.Києва про
визнання бездіяльності відповідача
щодо призначення державної пенсії
особам, віднесеним до категорії 1,
інваліду 2 групи, щодо якої встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
захворювання якого пов'язане з
наслідками Чорнобильської катастрофи
неправомірною; визнання дій
відповідача щодо обчислення
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю особам, віднесеним до
категорії 1, інваліду 2 групи, щодо якої
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, захворювання якого
пов'язане з наслідками Чорнобильської
катастрофи незаконними; зобов'язання
відповідача призначити державну
пенсію особам віднесеним до 1 категорії
у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,
згідно поданої ним заяви з 19 серпня 2011
року; зобов'язання відповідача
обчислювати додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю позивачу у розмірі
75% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Дніпровського районного
суду м.Києва від 16 грудня 2011 року позов
ОСОБА_2 задоволено; визнано дії
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.Києва щодо
відмови у переведенні позивача з
пенсії за віком, яка призначена
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на пенсію по інвалідності
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
неправомірними; зобов'язано
відповідача перевести позивача, як
інваліда 2 групи захворювання,
пов'язаного з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, з пенсії
за віком, яка призначена відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на пенсію по
інвалідності відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 19 серпня 2011 року, тобто з моменту
звернення позивача з вимогами про
переведення на інший вид пенсії;
зобов'язано відповідача призначити,
здійснити нарахування, перерахунок та
виплату, з урахуванням проведених
виплат, позивачу починаючи з 19 серпня
2011 року державної пенсії у розмірі не
нижче 8 мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяної
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію, у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком,
відповідно до вимог ст.ст.50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
взявши за основу розмір мінімальної
пенсії за віком, встановлений ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, за
відповідний період.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 серпня 2013
року задоволено апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.Києва;
скасовано постанову Дніпровського
районного суду м.Києва від 16 грудня 2011
року, прийнято нову постанову, якою в
позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_2
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07 серпня 2013 року скасувати та
залишити в силі постанову
Дніпровського районного суду м.Києва
від 16 грудня 2011 року.

У касаційній скарзі позивач зазначає,
що постанова Кабінету Міністрів
України від 06 липня 2011 року №745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності з 23 липня 2011 року, має нижчу
юридичну силу ніж Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а тому
саме закон повинен застосовуватись для
вирішення спірних правовідносин. Крім
того, зазначає, що суд апеляційної
інстанції, відмовляючи у позові в
частині переведення позивача з пенсії
за віком на пенсію по інвалідності,
вийшов за межі перегляду судом
апеляційної інстанції справи.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом 2-ої
групи внаслідок захворювання,
пов'язаного з виконанням робіт із
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
віднесений до І категорії осіб, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.Києва та
отримує пенсію відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України від 28 лютого 1991 року
№796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії І,
призначається додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема
інвалідам 2-ї групи - у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч.4 ст.54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
визначає підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1 та у зв'язку з втратою
годувальника, у всіх випадках розміри
пенсії для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок із Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по
ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
який набрав чинності 19 червня 2011 року.

Пунктом 4 розділу VІІ Прикінцевий та
перехідних положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» установлено, що в 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявного ресурсу бюджету Пенсійного
фонду України на 2011 рік.

06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову №745, якою
затверджено порядок та розміри виплат,
передбачених ст.ст.39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а також іншими Законами України, яка
набрала чинності з 23 липня 2011 року.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 визнано
таким, що відповідає Конституції
України (є конституційним ), пункт 4
розділу VII «Прикінцеві положення»
Закону України «Про державний бюджет
України на 2011 рік» з наступними
змінами.

Отже, положення Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в частині
розміру виплат підлягали застосуванню
до 23 липня 2011 року.

За вказаними обставинами колегія
суддів погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про відсутність
підстав для задоволення
адміністративного позову.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 серпня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді