Справа № 872/16234/13
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"16" січня 2014 р.справа № 804/11386/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Головко О.В.

суддів:
Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Дніпропетровську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2013
року в адміністративній справі

за позовом Державного підприємства
«Конструкторське бюро «Південне» ім.
М.К. Янгеля»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів

про скасування податкового
повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

ДП «Конструкторське
бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» у
серпні 2013 року звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просило визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від
11.04.2013.

Постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2013
року позов задоволено.

Не погодившись з
рішенням суду першої інстанції
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
позову відмовити. Апеляційна скарга
ґрунтується на тому, що судом першої
інстанції не надано належної оцінки
обставинам справи та нормам чинного
законодавства, що призвело до
прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права
та правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів доходить висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено,
матеріалами справи підтверджено, що
СДПІ з обслуговування великих
платників у м. Дніпропетровську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів у період з 27.02.2013 по 20.03.2013
було проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ДП
«Конструкторське бюро «Південне» ім.
М.К. Янгеля» з питань дотримання вимог
податкового законодавства України,
правильності та повноти нарахування та
сплати податків до бюджету при
фінансово-господарських
взаємовідносинах у травні, червні 2012
року з ТОВ «Компанія «СП», у липні 2011
року з ПП ПКФ «Проксин», у вересні 2011
року з ПП «Автобудцентр», у липні,
вересні 2012 року з ПП «Єколінія», у
жовтні 2011 року та жовтні-листопаді 2012
року з ТОВ «Вертикаль-В», у жовтні,
червні 2012 року з ПП «АТМ», у червні 2012
року з ТОВ «Термінал», у грудні 2011 року
з ПП «Техноснаб», у лютому 2011 року з ТОВ
НПК «Ресурспром», у червні 2011 року з ТОВ
«Хімресурси», у червні 2011 року з ТОВ
«Харпромпостач», у червні 2011 року з ФОП
ОСОБА_1, за результатами якої складено
Акт № 218/14.3/14308304 від 27 березня 2013 року.

На підставі вказаного акту
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 11
квітня 2013 року, яким ДП
«Конструкторське бюро «Південне» ім.
М.К. Янгеля» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем на суму
165984,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на суму 21847,25 грн.

Підставою для
прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення стали висновки,
викладені в акті перевірки, згідно з
якими угоди, укладені ДП
«Конструкторське бюро «Південне» ім.
М.К. Янгеля» з ТОВ «Компанія «СП», ПП ПКФ
«Проксин», ПП «Автобудцентр», ПП
«Єколінія», ТОВ «Вертикаль-В», ПП «АТМ»,
ТОВ «Термінал», ПП «Техноснаб», ТОВ НПК
«Ресурспром», ТОВ «Хімресурси», ТОВ
«Харпромпостач», ФОП ОСОБА_1, не були
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, в результаті чого
позивачем за період, що перевірявся,
було занижено ПДВ на загальну суму
165984,00 грн.

В основу таких
висновків було покладено акти
перевірок ТОВ «Компанія «СП», ПП ПКФ
«Проксин», ПП «Автобудцентр», ПП
«Єколінія», ТОВ «Вертикаль-В», ПП «АТМ»,
ТОВ «Термінал», ПП «Техноснаб», ТОВ НПК
«Ресурспром», ТОВ «Хімресурси», ТОВ
«Харпромпостач», ФОП ОСОБА_1, які були
отримані СДПІ від податкових органів,
на обліку яких знаходяться зазначені
підприємства, згідно з якими у останніх
відсутні необхідні умови для
здійснення господарських операцій, а
саме: основні засоби, складські
приміщення, транспортні засоби,
персонал та встановлено відсутність
об'єктів оподаткування по операціях з
придбання товарів (послуг) у
підприємств-постачальників та по
операціях з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам-покупцям, крім
того встановлено відсутність
підприємств за їх місцезнаходженням.

Надаючи оцінку
обґрунтованості висновків податкового
органу та правомірності оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
колегія суддів зазначає, що відповідно
до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1
статті 198 Податкового кодексу України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає, зокрема, у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України визначено,
що датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату товарів
(послуг) або дата отримання платником
податку товарів (послуг), що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту
198.3 статті 198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду,
зокрема, у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6
статті 198 Податкового кодексу України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання товарів
(послуг), на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту
(п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Як вбачається з
матеріалів справи ДП «Конструкторське
бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» було
укладено ряд договорів поставки,
надання послуг, виконання робіт з ТОВ
НПК «Ресурспром» (№ 105-01 від 18.10.2010), ФОП
ОСОБА_1 (№ 20/04 від 20.04.2011), ТОВ
«Вертикаль-В» (№ 218 від 26.10.2011, № 180/54 від
09.10.2012), ПП «Єколінія» (№ 87 від 11.07.2012), ПП
ПКФ «Проксин» (№ 11/05/11-1 від 11.05.2011), ПП
«Автобудцентр» (№ 21/01 від 21.01.2011), ТОВ
«Компанія «СП» (№ 14 від 23.04.2012) та
укладених в усній формі з ПП «АТМ», ТОВ
«Термінал», ПП «Техноснаб», ТОВ
«Хімресурси», ТОВ «Харпромпостач».

На виконання вказаних
договорів були виписані податкові та
видаткові накладні, рахунки,
рахунки-фактури, акти прийому-передачі
матеріальних цінностей, акт
приймання-здачі продукції (робіт,
послуг), акти прийому виконаних
будівельних робіт, локальні кошториси,
довідки про вартість виконаних робіт,
технічні акти про виконані роботи,
технічні паспорти, а також проведено
оплату товару (робіт, послуг), що
підтверджується платіжними
дорученнями та виписками з
розрахункового рахунку позивача.

При цьому колегія суддів
встановила, що вказані первинні
документи складені відповідно до вимог
чинного законодавства, що також не
спростовується апелянтом.

Вищезазначені договори не
були визнані недійсними в судовому
порядку.

Таким чином суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
факт здійснення ДП «Конструкторське
бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля»
господарських операцій з ТОВ «Компанія
«СП», ПП ПКФ «Проксин», ПП
«Автобудцентр», ПП «Єколінія», ТОВ
«Вертикаль-В», ПП «АТМ», ТОВ «Термінал»,
ПП «Техноснаб», ТОВ НПК «Ресурспром»,
ТОВ «Хімресурси», ТОВ «Харпромпостач»,
ФОП ОСОБА_1 підтверджується належними
та достатніми первинними документами
бухгалтерського обліку, що є підставою
для віднесення сум ПДВ, сплачених в
ціні товару (послуг), до податкового
кредиту та отримання бюджетного
відшкодування.

В обґрунтування
апеляційної скарги апелянт зазначив,
що в ході перевірки ДП
«Конструкторське бюро «Південне» ім.
М.К. Янгеля» не було надано документів,
які б підтверджували транспортування
продукції від ТОВ НПК «Ресурспром», ФОП
ОСОБА_1, ТОВ «Термінал», ПП «Єколінія».

Крім того згідно з
матеріалами перевірок контрагентів
позивача встановлено відсутність в
останніх необхідних умов для
здійснення господарських операцій, що
свідчить про безтоварність
господарських операцій по угодам
укладеним з вказаними контрагентами.

Проте суд апеляційної
інстанції знаходить не обґрунтованими
такі висновки податкового органу з
огляду на наступне.

Підпунктом 11.1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України № 363 від 14.10.1997,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20 лютого 1998 року за №
128/2568, визначено, що основними
документами на перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.

Згідно з пунктом 1
вказаних Правил товарно-транспортна
накладна - єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Положенням про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
№ 88 від 24.05.1995, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 05 червня
1995 року за № 168/704, визначено, що
господарські операції відображаються
у бухгалтерському обліку методом їх
суцільного і безперервного
документування. Записи в облікових
регістрах провадяться на підставі
первинних документів, створених
відповідно до вимог цього Положення.

Пунктами 2.1 та 2.2 вказаного
Положення встановлено, що первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, тобто факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Відповідальність за несвоєчасне
складання первинних документів і
регістрів бухгалтерського обліку та
недостовірність відображених у них
даних несуть особи, які склали та
підписали ці документи.

Рух товару по
господарськими операціями позивача з
контрагентами постачальниками
підтверджується товарно-транспортними
накладними, подорожніми листами,
журналами реєстрації довіреностей та
прибутковими ордерами, які містяться в
матеріалах справи.

При цьому суд
зазначає, що навіть у разі відсутності
ТТН, така обставина не може слугувати
єдиною підставою для визнання
безтоварності господарських операцій
за наявності всіх інших обов'язкових та
належно оформлених первинних
документів.

Щодо посилання
апелянта на акти перевірок
контрагентів ДП «Конструкторське бюро
«Південне» ім. М.К. Янгеля» колегія
суддів зазначає, що неналежне
виконання податкових зобов'язань
контрагентами позивача тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цих осіб. Зазначені
обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування податку на додану
вартість у випадку, коли останній
виконав усі передбачені законом умови
стосовно отримання такого
відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Дніпропетровську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
жовтня 2013 року в адміністративній
справі № 804/11386/13-а - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складання в
повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 21 січня
2014 року.

Головуючий:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
Т.І. Ясенова