Справа № 2а-2002/11/1222
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/29556/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.
В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
виконавчої дирекції Луганського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, третя особа -
управління Пенсійного фонду України в
Попаснянському районі Луганської
області, про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до виконавчої дирекції
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
третя особа - управління Пенсійного
фонду України в Попаснянському районі
Луганської області, про стягнення
коштів.

Постановою Попаснянського районного
суду Луганської області від 20 жовтня 2011
року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії виконавчої
дирекції Луганського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності та зобов'язано
відповідача скасувати своє рішення про
відмову ОСОБА_2 в призначенні
допомоги і зобов'язано відповідача
нарахувати та сплатити позивачу
допомогу по вагітності та пологам
відповідно до вимог статей 38, 39 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням».

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року скасовано постанову
Попаснянського районного суду
Луганської області від 20 жовтня 2011
року. Ухвалено нове рішення - про
відмову в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судове рішення суду
апеляційної інстанції, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач зареєстрована
фізичною особою - підприємцем з 28
травня 2010 року, була платником єдиного
податку, а з 01 січня 2011 року підлягає
спрощеній системі оподаткування.

На виконання вимог Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», який набрав
чинності з 1 січня 2011 року, між
позивачем та управлінням Пенсійного
фонду України в Попаснянському районі
04 січня 2011 року укладено договір №1 про
Добровільну участь у
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою вратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням.

Позивач 26 січня 2011 року звернулась до
виконавчої дирекції Луганського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності із заявою про
призначення допомоги по вагітності та
пологам, так як страховий випадок
настав 05 січня 2011 року. Рішенням №9 від
10 березня 2011 року виконавчої дирекції
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
відмовлено у нарахуванні та виплаті
такої допомоги у зв'язку зі сплатою
єдиного соціального внеску 21 січня 2011
року, тобто після настання страхового
випадку.

Згідно п.3.1, п.3.2. вказаного договору
розмір єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою тратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням
становить 1,9% мінімальної заробітної
плати, що на момент його укладення
становить 17,88 грн. на місяць, і підлягає
сплаті до 20 числа місяця, наступного за
місяцем, за який він сплачується.

Позивачем сплачено єдиний соціальний
внесок у сумі 214,56 грн. згідно квитанції
№4 від 21 січня 2011 року, який за
поясненнями третьої особи повністю
віднесено на користь позивача згідно
умов договору.

Відповідно до змісту частини 3 статті 6
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
особи, які забезпечують себе роботою
самостійно, в тому числі приватні
підприємці, не підлягають
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню у зв'язку з
тимчасовою тратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, але
мають право на матеріальне
забезпечення та соціальні послуги
відповідно до цього Закону за умови
сплати страхових внесків до Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності відповідно до
діючого законодавства.

Згідно статті 4 зазначеного Закону
право на матеріальне забезпечення та
соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
мають застраховані громадяни України,
іноземці, особи без громадянства та
члени їх сімей, які проживають в
Україні, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України. Це право
виникає з настанням страхового випадку
в період роботи (включаючи і час
випробування та день звільнення), якщо
інше не передбачено законодавством.
Особи, які не підлягають
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
мають право на матеріальне
забезпечення та соціальні послуги за
цим Законом за умови сплати страхових
внесків до Фонду загального
страхування з тимчасової втрати
працездатності.

Враховуючи, що згідно законодавства,
яке діяло до 01 січня 2011 року, позивачка
сплачувала у встановленому чинним на
той час законодавством порядку
страховий внесок у даному виді
страхування, та отримала статус
застрахованої особи, то посилання
відповідача на те, що позивач до сплати
єдиного внеску 21 січня 2011 року не є
застрахованою особою, є
необґрунтованими.

Посилання відповідача щодо порушення
позивачем умов договору щодо строків
сплати внеску, тобто сплата внеску до 20
лютого 2011 року, оскільки пунктом 3.2.
договору встановлено граничний строк
сплати - 20 число місяця, наступного за
місяцем, за який він сплачується, але не
встановлено межі початкового строку
здійснення платежу є безпідставними.

Факт сплати чергового страхового
внеску після настання страхового
випадку не позбавляє позивача права на
отримання матеріальної допомоги,
оскільки страхові внески сплачувалися
нею з моменту реєстрації, тобто з 28
травня 2010 року, своєчасно та у повному
обсязі згідно діючого законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
не врахував того, що на момент
виникнення страхового випадку позивач
виконала вимоги п.3.1, п.3.2. №1 договору
про Добровільну участь у
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням від
04 січня 2011 року та сплатила єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою тратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням в
повному розмірі.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає рішення суду першої інстанції
обґрунтованим.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване
помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року скасувати, а постанову
Попаснянського районного суду
Луганської області від 20 жовтня 2011 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
виконавчої дирекції Луганського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, третя особа -
управління Пенсійного фонду України в
Попаснянському районі Луганської
області, про стягнення коштів
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф. Загородній