Справа № 813/2096/14
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/2096/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді
з участю секретаря судового засідання
з участю позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Клапчук Р.Я.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Державної міграційної
служби України у Львівській області
про визнання дій неправомірними і
зобов'язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Самбірського міського відділу
Державної міграційної служби України у
Львівській області з вимогами визнати
неправомірними дії відповідача щодо
вимоги про надання нею квитанції по
сплаті 120 грн та 87,15 грн для оформлення
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон; визнати
неправомірними дії щодо відмови в
оформленні паспорта громадянина
України для виїзду за кордон на
підставі поданих документів та
зобов'язати відповідача оформити та
надати паспорт громадянина України для
виїзду за кордон на підставі поданих
нею документів. В обґрунтування
позовних вимог з посиланням на Закон
України «Про порядок виїзду з України
та в'їзду в Україну» та Правила
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №231 від 31.03.1995 року
зазначила про неправомірність відмови
відповідача у прийнятті документів для
оформлення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон за тим
пакетом документів, який визначений
чинним законодавством, рівно як і
вимога про сплату 120 грн та 87,15 грн,
передбачених постановами Кабінету
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала з підстав,
вказаних в позовній заяві. Просила
Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) Самбірський міський
відділ Державної міграційної служби
України у Львівській області ( далі -
Самбірський МВ ДМС України у
Львівській області) замінено на
Головне управління Державної
міграційної служби України у
Львівській області (далі - ГУ ДМС
України у Львівській області).
Представник відповідача Клапчук Р.Я. в
судовому засіданні позову не визнав з
підстав, викладених у письмовому
запереченні на позовну заяву від 24.03.2014
року. Суть заперечень полягає в тому, що
орган ДМС України діяв відповідно до
вимог Закону України «Про порядок
виїзду з України та в'їзду в Україну»,
Правил оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №231 від 31.03.1995 року,
Закону України «Про адміністративні
послуги» від 06.09.2012 року №5203-VI,
постанови Кабінету Міністрів України
від 04.06.2007 року «Про затвердження
переліку платних послуг, які надаються
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ та Державної міграційної служби,
і розміру плати за їх надання» та від
26.10.2011 року №1098 «Деякі питання надання
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ та Державної міграційної служби
платних послуг». Ствердив, що вимога
про оплату послуг за оформлення та
видачу паспорта та оплату вартості
бланку паспорта, відповідає чинному
законодавству, тому є законною. Просив
в задоволенні позову відмовити.
Суд, заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, з'ясувавши
обставини, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог та
заперечень, дослідивши докази, якими
вони обґрунтовуються, встановив
наступні фактичні обставини та
відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 у січні 2014 року звернулася
до Самбірського МВ ДМС України у
Львівській області з метою оформлення
паспорта громадянина України для
Позивачем для оформлення
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон відповідачу були
надані документи: заяву - анкету;
паспорт громадянина України; оригінал
і копію, виданої податковим органом
довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера; дві
фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см;
квитанцію про сплату державного мита в
розмірі 170,00 грн (а.с. 5-7).
Посадовими особами Самбірського МВ ДМС
України у Львівській області в
прийнятті вищезазначених документів
для оформлення та видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон ОСОБА_1 було відмовлено через
ненадання позивачем квитанцій про
оплату послуг за оформлення та видачу
такого паспорта та вартості його
бланку у розмірі 120 грн та 87,15 грн,
передбачених законодавством України,
що не заперечується сторонами по
справі.
Не погодившись з такими діями
відповідача щодо відмови у прийнятті
документів для оформлення та видачі
паспорта громадянина України для
тимчасових поїздок за кордон, ОСОБА_1
звернулася до Державної міграційної
служби України з запитом від 24.01.2013 року
про надання інформації щодо вартості
оформлення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон.
На вказаний запит позивач отримала
відповідь від 07.02.2014 року №3ПІ-П-34/6, в
якій стверджувалось про законність
вимог щодо оплати послуг за оформлення
та видачу такого паспорта та вартості
його бланку у розмірі 120 грн та 87,15 грн
та пред'явлення відповідних квитанцій
ОСОБА_1 повторно звернулася до
Самбірського МВ ДМС України у
Львівській області з метою оформлення
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон, надавши ті ж самі
Територіальний орган ДМС України
повторно відмовив позивачу у їх
У зв'язку з цим ОСОБА_1 25.01.2014 року
звернулася до Самбірської міжрайонної
прокуратури та Генеральної
прокуратури України.
Вказані звернення були скеровані для
розгляду Самбірському МВ ДМС України у
Львівській області та Державній
міграційній службі України
Відповіді Самбірського МВ ДМС України
у Львівській області від 20.02.2014 року
№21/393 та ДМС України від 04.03.2014 року
№П-348/6 за своїм змістом аналогічні
відповіді ДМС України від 07.02.2014 року
№3ПІ-П-34/6.
Як встановлено судом, підставою для
відмови ОСОБА_1 в прийнятті документів
для оформлення та видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон стало неподання нею додатково,
до пакету документів, визначених
пунктом 10 Правил оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 31
березня 1995 року за № 231, двох квитанцій -
про оплату послуг за оформлення та
видачу паспорта та про оплату вартості
Вирішуючи спір, суд виходить з
Частиною другою статті 19 Конституції
України зобов'язано органи державної
влади та їх посадових осіб діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та Законами України.
Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок врегульовано
Законом України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII (
далі - Закон № 3857-XII).
Статтею 7 цього Закону передбачено, що
правила оформлення і видачі паспортів,
їх тимчасового затримання та вилучення
визначаються Кабінетом Міністрів
На реалізацію Закону № 3857-XII Кабінет
Міністрів України постановою від 31
березня 1995 року № 231 прийняв Правила
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення (
Пунктом 10 Правил затверджено вичерпний
перелік документів, необхідних для
оформлення паспорта у разі тимчасового
виїзду за кордон: заява-анкета
встановленого зразка; паспорт
громадянина України, свідоцтво про
народження (для осіб віком до 16 років)
(після прийняття документів
повертається); копія виданої
податковим органом довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера,
крім осіб, які через свої релігійні або
інші переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи; дві
фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;
квитанція про сплату державного мита
або документ, що підтверджує право на
звільнення від його сплати.
Згідно зі статтею 1 Декрету Кабінету
Міністрів України від 21 січня 1993 року №
7-93 «Про державне мито» (далі - Декрет)
платниками державного мита на
території України є фізичні та
юридичні особи за вчинення в їхніх
інтересах дій та видачу документів, що
мають юридичне значення,
уповноваженими на те органами.
До об'єктів справляння державного мита
належить, зокрема, державне мито за
видачу громадянам України
закордонного паспорта на право виїзду
за кордон або продовження строку його
дії у розмірі 10 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян - 10 х17 грн
(статті 2, 3 Декрету).
На підтвердження правомірності дій
щодо вимоги про сплату 87 грн 15 к.
відповідач посилається на Порядок
надання підрозділами Міністерства
внутрішніх справ та Державної
міграційної служби платних послуг,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 26 жовтня 2011 р. №1098
(далі - Перелік), пунктом 27 розділу І
якого визначено саме такий розмір за
оформлення та видачу паспорта
громадянина України для виїзду за
Однак суд звертає увагу на те, що сплата
установленого Декретом державного
мита покриває вартість витрат,
пов'язаних із учиненням відповідачем
дій щодо видачі громадянам України
закордонного паспорта на право виїзду
за кордон (у тому числі й вартість
бланка). Тому відповідач не вправі
вимагати повторної оплати тих самих
дій (послуг) на підставі іншого
нормативно-правового акта.
Проаналізувавши наведені норми
матеріального права, суд дійшов
висновку про безпідставність вимог
відповідача про надання документів та
сплати платежів за оформлення та
видачу паспорта громадянина України
для виїзду за кордон, не передбачені
Законом № 3857-XII та Правилами -
спеціальними правовими актами, що
врегульовують ці правовідносини.
Аналогічна правова позиція висловлена
у постанові Верховного суду України
від 3 грудня 2013 року у справі №21-416а13 (за
аналогічним адміністративним позовом).
Відповідно до вимог частини другої
статті 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем не подано належних
доказів правомірності своїх дій.
Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного
Перевіривши оскаржені позивачем дії
відповідача щодо вимоги про надання
ОСОБА_1 квитанцій по сплаті послуг за
оформлення та видачу паспорта та
оплату вартості бланку паспорта у
розмірах 120 грн та 87,15 грн та щодо
відмови в оформленні паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон на підставі поданих нею
документів, суд дійшов переконання, що
воно прийняте відповідачем без
урахування вимог ЗаконуУкраїни «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» і Правил
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
та з порушенням передбачених статтею 2
КАС України принципів, тому такі дії
необхідно визнати неправомірними.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд прийшов до переконання
про обґрунтованість позовних вимог,
відтак позов слід задоволити в повному
Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України підлягають відшкодуванню з
Державного бюджету України понесені
позивачем судові витрати у вигляді
судового збору в розмірі 73 грн 08 к.,
сплаченого за квитанцією №
Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України суд
п о с т а н о в и в :
Позов задовольнити повністю.
Визнати неправомірними дії
Головного управління Державної
міграційної служби України у
Львівській області щодо вимоги про
надання ОСОБА_1 квитанцій по сплаті 120
грн та 87,15 грн для оформлення паспорта
громадянина України для виїзду за
Визнати неправомірними дії
Головного управління Державної
міграційної служби України у
Львівській області щодо відмови в
оформленні паспорта громадянина
України для виїзду за кордон на
підставі поданих ОСОБА_1 документів.
Зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби України
у Львівській області вирішити питання
щодо оформлення та видачі ОСОБА_1
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон на підставі поданих
Стягнути з Державного бюджету
України в користь ОСОБА_1 73 (сімдесят
три) гривні 08 копійок судового збору.
Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови
відповідно до частини другої статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.
Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома
О.П.