Справа № 825/15/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/15/14
інстанції: Д"яков В.І.
Суддя-доповідач: Твердохліб
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Південно-Західній
залізниці на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 23
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Південно-Західній
залізниці про визнання протиправними і
скасування наказів та поновлення на
посаді, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Південно-Західній
залізниці (далі - Відповідач) та, з
урахуванням збільшення позовних вимог,
просив визнати протиправним та
скасувати наказ №290 о/с від 01.10.2010 року
про притягнення до дисциплінарної
відповідальності, визнати
протиправним та скасувати наказ №291 о/с
від 04.10.2010 року в частині звільнення в
запас Збройних сил за п.64 «є» (за
порушення дисципліни), поновити на
посаді заступника командира 2-го взводу
1-ї роти батальйону патрульної служби
при УМВС України на Південно-Західній
залізниці, зобов'язати виплатити
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 16 травня 2011
року адміністративний позов
задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 16
травня 2011 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 27 листопада 2013 року
скасовано постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 16
травня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 вересня 2013 року, а справу
направлено до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Ухвалою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 23 травня 2014
року з урахуванням зауважень,
викладених в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 27
листопада 2013 року, поновлено строк
звернення до суду.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати
та прийняти нове, яким в задоволенні
адміністративного позову відмовити в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з»явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду повідомлені належним чином
відповідно до вимог ст.35 КАС України.

Відповідно п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

З огляду на вказане, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Згідно ст.41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
Позивач проходив службу на посаді
заступника командира 2-го взводу 1-ї
роти батальйону патрульної служби при
УМВС України на Південно-Західній
залізниці.

Відповідно наказу Відповідача №283 о/с
від 30.09.2010 року Позивачу присвоєно
чергове спеціальне звання - лейтенант
міліції.

З 01.10.2010 року по 12.11.2010 року Позивач
знаходився на амбулаторному лікуванні
в Ніжинській вузловій поліклініці
Південно-Західної залізниці з
діагнозом - перелом лівої променевої
кістки, що підтверджується копіями
листків непрацездатності.

13.11.2010 року після виходу на роботу
Позивач був повідомлений, що наказом
Відповідача №291 о/с від 04.10.2010 року
його звільнено з посиланням на п.64 «є»
(за порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх Справ, з підстави -
дисциплінарний наказ УМВС України на
Південно-Західній залізниці №290 о/с від
01.10.2010 року.

Позивач звертався до МВС України з
проханням повідомити про причини
звільнення, вказавши на допущені
порушення під час звільнення, та
переглянути обставини звільнення і
поновити його на службі.

Листом від 28.03.2011 року Позивача
повідомлено, що за дорученням МВС
України відділ кадрового
забезпечення УМВС України на
Південно-Західній залізниці розглянув
його звернення та проведеною
перевіркою підстав для поновлення його
на службу в органи внутрішніх справ не
встановив.

Згідно ч.1 ст.25 Закону України «Про
міліцію» працівник міліції у межах
повноважень, наданих цим Законом та
іншими законодавчими актами,
самостійно приймає рішення і несе за
свої протиправні дії або бездіяльність
дисциплінарну чи кримінальну
відповідальність.

Відповідно ст.1 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» службова
дисципліна - це дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» визначено,
що дисциплінарний проступок - це
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Положеннями ст.12 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» встановлено
види дисциплінарних стягнень, зокрема,
вказано, що на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову
відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на
один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх
справ.

Положеннями ст.14 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» встановлено,
що з метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування.

Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць.

Забороняється проводити службове
розслідування особам, які є підлеглими
порушника, а також особам -
співучасникам проступку або
зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника.

Порядок проведення службового
розслідування встановлюється
міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення
особі начальницького складу в
присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома
особи рядового або начальницького
складу, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової
дисципліни накладається лише одне
дисциплінарне стягнення. У разі
порушення службової дисципліни
кількома особами дисциплінарне
стягнення накладається на кожного
окремо.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Пунктом 10 Інструкції про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України,
затвердженої наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 06.12.1991
року №552, (далі- Інструкція) визначено,
що при проведенні службового
розслідування повному, об'єктивному і
всебічному дослідженню підлягають:
подія порушення (час, місце, спосіб,
інші обставини); наявність вини
працівника органів внутрішніх справ у
скоєнні порушення, мета та мотиви
порушення; обставини, які впливають на
ступінь і характер відповідальності
порушника як ті, що пом'якшують чи
обтяжують його відповідальність;
характеристика особи, яка скоїла
порушення (ставлення до служби,
поведінка до порушення); причини та
умови, що сприяли скоєнню порушення;
характер і розмір нанесених порушенням
збитків.

Відповідно п.14 Інструкції посадова
особа при проведенні службового
розслідування зобов'язана: вжити всіх
законних заходів щодо встановлення
обставин, зазначених у п.10 цієї
Інструкції; роз'яснювати заявникам і
особам, стосовно яких проводять
службове розслідування, їхні права,
забезпечувати здійснення цих прав у
межах своєї компетенції, вирішувати в
ході розслідування та після його
закінчення спірні питання, розглядати
заяви та клопотання; скласти за
результатами службового розслідування
висновок і подати його на розгляд і
затвердження керівнику органу
внутрішніх справ або його заступнику;
ознайомити із затвердженим висновком
службового розслідування особу,
стосовно якої воно проводилося.

Особа, стосовно якої проводиться
службове розслідування має право,
зокрема, давати усні та письмові
пояснення, заявляти клопотання,
надавати докази стосовно обставин, що
досліджувалися; знайомитись з
висновком чи витягом службового
розслідування, оскаржувати
затверджений висновок службового
розслідування (п.15 Інструкції).

Так, з 30.09.2010 року по 01.10.2010 року
проведено службове розслідування та
01.10.2010 року начальником УМВС України на
Південно-Західній залізниці
затверджено висновок службового
розслідування по факту порушення
службової дисципліни працівниками
УМВС України на Південно-Західній
залізниці і винесено наказ №290 о/с про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників УМВС
України на Південно-Західній
залізниці.

Відповідно п.1 вказаного наказу за
вчинення дисциплінарного проступку, що
виразилось у невиконанні вимог наказів
МВС України від 04.10.2003 року №1155 «Про
вдосконалення реагування на
повідомлення про злочини, інші
правопорушення і події та забезпечення
оперативного інформування в органах і
підрозділах внутрішніх справ України»,
від 14.04.2004 року №400 «Про порядок
приймання, реєстрації та розгляду в
органах і підрозділах внутрішніх справ
України заяв і повідомлень про злочини,
що вчинені або готуються», порушення
вимог статті 1, статті 7 Закону України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України», заступник
командира 2-го взводу 1-ї роти
батальйону патрульної служби при УМВС
України на Південно-Західній залізниці
молодший лейтенант міліції Позивач
підлягав звільненню за п. 64 «є» (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Водночас, матеріали справи не
містять даних про призначення
службового розслідування, на рапорті
про допущення Позивачем порушення
службової дисципліни відсутні
резолюції щодо проведення службового
розслідування та відмітка про його
вхідну реєстрацію.

Крім того, в матеріалах службового
розслідування відсутня характеристика
Позивача та його пояснення саме з
приводу порушення службової
дисципліни.

Також в порушення п.15 Інструкції
Позивач не ознайомлений з висновком
службового розслідування та з наказом
№290 о/с від 01.10.2010 року, внаслідок чого
був позбавлений можливості прийняти
участь у процесі службового
розслідування та скористатися правами,
визначеними вказаним положенням.

Згідно ч.3 ст.40 Кодексу законів про
працю України не допускається
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в період його тимчасової
непрацездатності (крім звільнення за
пунктом 5 цієї статті), а також у період
перебування працівника у відпустці.

Частинами 1 та 2 статті 235 Кодексу
Законів про працю України встановлено,
що у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

З огляду на вказане, колегія суддів
погоджується із рішенням суду першої
інстанції щодо задоволення заявлених
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці
залишити без задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Костюк Л.О.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.