Справа № 826/2811/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2014 року № 826/2811/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Погрібніченка І.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справуза
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будмеханізація»до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській областіпро визнання
протиправними та скасування постанов
від 13 лютого 2014 року № №
3-1302/2-7/10-32/1302/08/04, 3-1302/3-7/10-33/1302/08/04,
-ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
03 березня 2014 року до Окружного
адміністративного суду м. Києва
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будмеханізація»
(далі - ТОВ «Будмеханізація», позивач) з
адміністративним позовом про визнання
протиправними та скасування постанов
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області (далі - Інспекція
ДАБК у Київській області, відповідач)
про накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 13 лютого 2014 року № №
3-1302/2-7/10-32/1302/08/04, 3-1302/3-7/10-33/1302/08/04 (далі -
оскаржувані рішення).
В обґрунтування своїх вимог позивач
вказує на те, що оскаржувані постанови
відповідача є протиправними та
підлягають скасуванню, оскільки не
відповідають приписам норм чинного
Позивач вказує на те, що оскаржувана
постанова № 3-1302/2-7/10-32/1302/08/04 від 13.02.2014 р.
винесена відповідачем в порушення
приписів ч. 11 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності», якою
визначено, що штраф може бути накладено
на суб'єктів містобудування протягом
шести місяців з дня виявлення
правопорушення, але не пізніш як через
три роки з дня його вчинення.

На переконання позивача, оскільки
складське приміщення споруджене на
замовлення позивача ТОВ «СавВАТС» на
підставі Договору № 15/12/08 від 16.12.2008 р.
та завершене будівництвом і прийняте
позивачем 20.01.2009 р. за Актом
прийому-здачі № 117, термін на
застосування до суб'єкта
містобудування штрафної санкції
відповідачем пропущений.

Крім того, позивач вказує на те, що
механічна паливно-роздавальна колонка
розміщувалася на земельній ділянці ще
на момент оформлення права
користування землею на підставі
Державного акту на право постійного
користування землею II-КВ № 002904 від
21.10.1999 р. є обладнанням, а не нерухомим
майном (спорудою).

Також, на думку позивача, відповідачем
будівлі на території земельної ділянки
ТОВ «Будмеханізація» безпідставно
віднесено до об'єктів V категорії
складності.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги повністю
підтримали та просили їх задовольнити.

Інспекція ДАБК у Київській області
подала заперечення на
адміністративний позов, в яких
зазначає, що при проведенні перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
під час експлуатації нежитлових
приміщень та при винесені оскаржуваних
постанов, діяла виключно в межах
повноважень, на підставі (доручень
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України від 04.11.2013 р. № 40-5279-Л
та від 06.11.2013 р. № 40-5363-Л) та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

В наданих запереченнях, відповідач
просить в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Відповідно до вимог частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, в зв'язку з
неявкою в судове засідання від 19.03.2014 р.
представника відповідача, суд дійшов
висновку про розгляд справи у
письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі доручень Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 04.11.2013 р. № 40-5279-Л та від
06.11.2013 р. № 40-5363-Л, відповідачем 14.11.2013 р.
головному державному інспектору
Дмитренку В.П. виписані направлення для
проведення позапланових перевірок №
6046.13/08/01, строком дії направлень з « 15.11»
по « 21.11» 2013 року.

15 листопада 2013 року вказаною посадовою
особою Інспекції ДАБК у Київській
області проведені позапланові
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил ТОВ
«Будмеханізація», за результатами яких
складені Акти перевірок дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
від 15.11.2013 р. (далі - Акти).

Зі змістів Актів вбачається, що
«Нежитлові приміщення, які розташовані
на вулиці Чорновола, 53, м. Вишневе, а
саме: «А» адміністративно-виробнича
будівля з СТО - пл. 1 906,6 кв.м., «Б»
побутовий корпус - пл. 316,2 кв.м., «В»
побутовий корпус - пл. 122,4 кв.м., «Г»
шиномонтаж та вулканізація - пл. 12,0
кв.м., «Д» склад СПММ - пл. 42,7 кв.м., «Ж»
склад - пл. 112,8 кв.м., «З»
контрольно-пропускний пункт - пл. 557,4
кв.м., «І» навіс - пл. 112,6 кв.м., «К» навіс -
пл. 22,6 кв.м., свердловина № 1, огорожа №
2-6, замощення № 7, належать Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Будмеханізація» відповідно до
проведеної технічної інвентаризації
(інв. спр. № 1381 від 06.08.2005 р.) та на
підставі свідоцтва на право власності
на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 455458
зареєстрованого у Реєстрі прав
власності на нерухоме майно 04.10.2005 р.;
документи, які підтверджують право
користування земельною ділянкою на
вулиці Чорновола, 53, м. Вишневе
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Будмеханізація» не
надані; Товариством з обмеженою
відповідальністю «Будмеханізація»
самовільно, без отримання документів,
які дають право на виконання
будівельних робіт, побудовано на
вулиці Чорновола, 53, м. Вишневе,
складське приміщення та автозаправну
станцію на одну паливно-роздавальну
колонку (V категорія складності), чим
порушено вимоги ст. ст. 34, 37 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності»; на момент
проведення перевірки складське
приміщення на вулиці Чорновола, 53, м.
Вишневе, експлуатується, без прийняття
вказаного об'єкту в експлуатацію, чим
порушено вимоги ч. 8 ст. 39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності». Автозаправна станція,
станом на 15 листопада 2013 року не
експлуатується. Фотофіксація
додається.».

29 січня 2014 року посадовою особою
Інспекції ДАБК у Київській області ТОВ
«Будмеханізація» видані Приписи про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил № С-2901/3 (далі - Приписи), якими
вимагалось усунення допущених
правопорушень до « 03» березня 2014 року
згідно вимог чинного законодавства.

29 січня 2014 року посадовою особою
Інспекції ДАБК у Київській області
стосовно ТОВ «Будмеханізація»
складені протоколи про правопорушення
у сфері містобудівної діяльності за №
№ 1-Л-З-2901/20, 1-Л-З-2901/21 (далі - Протоколи),
якими визначена відповідальність за
встановлені правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

13 лютого 2014 року начальником Інспекції
ДАБК у Київській області Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Будмеханізація» визнано винним у
вчиненні правопорушень, передбачених
абз. 3 п. 5 та абз. 6 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладені штрафи в сумі
2 192 400,00 грн. по 1 096 200,00 грн. кожна
(Постанови про накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності № № 3-1302/2-7/10-32/1302/08/04,
3-1302/3-7/10-33/1302/08/04 (далі - Постанови)).

Листом від 17.02.2014 р. № 7/10-10/1702/08/04
позивача повідомлено про прийняті
відповідачем Постанови.

Незгода з зазначеними вище Постановами
відповідача обумовила позивача
звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд погоджується з
доводами Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будмеханізація»,
виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано
нормами Конституції України, Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» від 17 лютого
2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI),
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» від 14 жовтня
1994 року № 208/94-ВР (далі - Закон № 208/94-ВР),
Закону України «Про архітектурну
діяльність» від 20 травня 1999 року № 687-XIV
(далі - Закон № 687-XIV), Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553),
Порядку накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 06
квітня 1995 року № 244 (у редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 02.10.2013 р. № 735) (далі - Порядок № 244) та
іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правові та організаційні основи
містобудівної діяльності, що
спрямовані на забезпечення сталого
розвитку територій з урахуванням
державних, громадських та приватних
інтересів регулюються Законом № 3038-VI.

Приписами частини першої статті 41
Закону № 3038-VI визначено, що державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до частини другої статті 41
Закону № 3038-VI державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється органами державного
архітектурно-будівельного контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

За приписами частини четвертої статті
41 Закону № 3038-VI посадові особи органів
державного архітектурно-будівельного
контролю під час перевірки мають право,
зокрема, складати протоколи про
вчинення правопорушень, акти перевірок
та накладати штрафи відповідно до
закону.

На виконання статті 41 Закону № 3038-VI,
Кабінет Міністрів України своєю
постановою від 23 травня 2011 року № 553
затвердив Порядок здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Цей Порядок визначає процедуру
здійснення заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами (далі -
інспекції) (п. 1 Порядку № 553).

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється посадовими
особами інспекцій відповідно до їх
посадових інструкцій та
функціональних повноважень (п. 3
Порядку № 553).

Приписами пункту 7 Порядку № 553
визначено, що позаплановою перевіркою
вважається перевірка, яка не
передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення
позапланової перевірки є, з-поміж
інших, звернення фізичних (скарга гр.
ОСОБА_2 від 08.11.2013 р. № 7/10-Л-0811/44) чи
юридичних осіб про порушення суб'єктом
містобудування вимог містобудівного
законодавства.

Строк проведення позапланової
перевірки не може перевищувати п'яти
робочих днів, а у разі потреби може бути
одноразово продовжений за письмовим
рішенням керівника відповідної
інспекції чи його заступника не більше
ніж на два робочих дні.

Під час проведення позапланової
перевірки посадова особа інспекції
зобов'язана пред'явити службове
посвідчення та направлення для
проведення позапланової перевірки.

Відповідно до п. 11 Порядку № 553 посадові
особи інспекцій під час здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю мають право, зокрема, складати
протоколи про вчинення правопорушень
та акти перевірок, і накладати штрафи у
межах повноважень, передбачених
законом.

Згідно з п. п. 16-18 Порядку № 553 за
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (далі -
припис).

Акт перевірки складається у двох
примірниках. Один примірник надається
суб'єкту містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, а
другий залишається в інспекції.

Акт перевірки підписується посадовою
особою інспекції, яка провела
перевірку та суб'єктом містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль.

Протокол протягом трьох днів після
його складення та всі матеріали
перевірки подаються керівникові
відповідної інспекції або його
заступникові для винесення постанови
про накладення штрафу, передбаченої
законодавством України (п. 20 Порядку №
553).

Згідно з пунктом 22 Порядку № 553
постанова про накладення штрафу
складається у трьох примірниках.
Перший примірник постанови у триденний
строк після її прийняття вручається
під розписку суб'єкту містобудування
(керівнику або уповноваженому
представнику суб'єкта містобудування)
або надсилається рекомендованим
листом з повідомленням, про що робиться
запис у справі. Два примірники
залишаються в інспекції, яка наклала
штраф.

У відповідності до п. 23 Порядку № 553
інспекції ведуть облік справ про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності та контролюють виконання
приписів і постанов про накладення
штрафів.

Статтею першою Закону № 208/94-ВР
визначено, що правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування
правопорушень у сфері містобудівної
діяльності тягне за собою
відповідальність, передбачену цим та
іншими законами України.

Приписами абзацу третього пункту
п'ятого частини другої статті 2 Закону
№ 208/94-ВР визначено, що суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
виконання будівельних робіт без
отримання дозволу на їх виконання на
об'єктах V категорії складності - у
розмірі дев'ятисот мінімальних
заробітних плат.

Приписами абзацу шостого пункту
шостого частини другої статті 2 Закону
№ 208/94-ВР визначено, що суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
експлуатацію або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, а також наведення
недостовірних даних у декларації про
готовність об'єкта до експлуатації чи
акті готовності об'єкта до
експлуатації об'єктів V категорії
складності - у розмірі дев'ятисот
мінімальних заробітних плат.

Порядок, який визначає процедуру
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності (далі -
штрафи), що передбачені Законом України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» є Порядок № 244 (п. 1 Порядку
№ 244).

Штрафи накладаються на суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (далі -
суб'єкти містобудування) за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності (п. 3 Порядку № 244).

Про вчинення правопорушення у сфері
містобудівної діяльності керівник
структурного підрозділу інспекції,
його заступники, які згідно з
функціональними обов'язками
здійснюють державний
архітектурно-будівельний контроль, або
головний державний інспектор (далі -
уповноважена посадова особа інспекції)
складають протокол про правопорушення
у сфері містобудівної діяльності (п. 9
Порядку № 244).

Протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності та інші
матеріали подаються посадовій особі
інспекції, уповноваженій розглядати
справу про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, з метою
вирішення питання притягнення до
відповідальності та накладення штрафу
протягом трьох днів після його
складення (п. 15 Порядку № 244).

Справа про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності (далі -
справа) розглядається посадовою особою
інспекції, до повноважень якої
належить розгляд таких справ, протягом
15 днів з дня одержання зазначеною
особою протоколу про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності та
інших матеріалів справи (п. 16 Порядку №
244).

За результатами розгляду справи
посадова особа інспекції, до
повноважень якої належить розгляд
справ, приймає одну з таких постанов,
зокрема, постанову про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності (далі -
постанова про накладення штрафу) (пп. 1
п. 22 Порядку № 244).

Постанова про накладення штрафу
складається у трьох примірниках.
Перший примірник постанови у триденний
строк після її прийняття вручається
під розписку керівникові або
уповноваженому представникові
суб'єкта містобудування чи
надсилається йому поштою, про що
робиться відмітка у постанові. Другий
примірник у разі несплати штрафу в
установлений строк пред'являється
інспекцією до примусового виконання у
порядку та строки, визначені Законом
України «Про виконавче провадження», а
третій - залишається в інспекції, яка
винесла постанову (п. 25 Порядку № 244).

Постанову про накладення штрафу та
постанову про закриття справи
відповідно до статті 5 Закону № 208/94-ВР
може бути оскаржено суб'єктом
містобудування, щодо якого її винесено,
до суду протягом 15 днів з дня її
винесення з повідомленням про таке
оскарження у той самий строк інспекції,
яка винесла відповідну постанову (п. 28
Порядку № 244).

Оскарження постанови про накладення
штрафу в установлений строк зупиняє її
виконання до набрання законної сили
відповідним рішенням суду (п. 29 Порядку
№ 244).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
склалися між сторонами, суд виходить з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, за
результатами позапланових перевірок
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
посадовою особою Інспекції ДАБК у
Київській області було встановлено
порушення, що полягало в виконанні
позивачем на вул. Чорновола, 53 в м.
Вишневому будівельних робіт без
отримання дозволу на їх виконання на
об'єктах (складське приміщення та
автозаправна станція на одну
паливно-роздавальну колонку), що
належать до V категорії складності, чим
порушено вимоги ст. ст. 34, 37 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» (Постанова
№ 3-1302/2-7/10-32/1302/08/04 від 13.02.2014 р.).

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі Договору № 15/12/08 від 16.12.2008 р.
складське приміщення споруджене на
замовлення позивача ТОВ «СавВАТС» та
прийняте ним за Актом прийому-здачі №
117 від 20.01.2009 р.

На підставі Договору № 1 від 15.08.2005 р.
паливно-роздавальну колонку
встановлено на замовлення позивача ПМП
«НІКО» та прийняте ним 15.09.2005 р.

Таким чином, складське приміщення та
паливно-роздавальна колонка
споруджене/встановлена відповідно в
2008, 2005 рр.

Разом з тим, приписами ч. 11 ст. 2 Закону №
208/94-ВР визначено, що штраф може бути
накладено на суб'єктів містобудування
протягом шести місяців з дня виявлення
правопорушення, але не пізніш як через
три роки з дня його вчинення.

На переконання суду, строк, визначений
ч. 11 ст. 2 Закону № 208/94-ВР, на момент
накладення відповідачем штрафу
сплинув, що є підставою для визнання
оскаржуваної постанови (№
3-1302/2-7/10-32/1302/08/04 від 13.02.2014 р.)
протиправною та її скасування.

Стосовно іншої оскаржуваної постанови
(№ 3-1302/3-7/10-33/1302/08/04 від 13.02.2014 р.),
прийнятної за наслідками встановлення
порушення, що полягало в експлуатації
складського приміщення на вул.
Чорновола, 53 в м. Вишневому без
прийняття вказаного об'єкту в
експлуатацію, чим порушено вимоги ч. 8
ст. 39 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», суд
зазначає наступне.

Частиною восьмою ст. 39 Закону № 3038-VI
передбачено заборону експлуатації
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих (якщо таке прийняття
передбачено законодавством) в
експлуатацію.

Тобто, однією із умов даної норми, є
дотримання її умов щодо експлуатації
об'єкта будівництва.

Разом з тим, згідно Правил обстежень,
оцінки технічного стану та
паспортизації виробничих будівель і
споруд, затверджених наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України, Державного комітету України
по нагляду за охороною праці від 27
листопада 1997 року № 32/288, який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 6 липня 1998 року за № 423/2863
експлуатація будівлі або споруди -
використання будівлі (споруди) згідно з
функціональним призначенням та
проведенням необхідних заходів до
збереження стану конструкцій, при
якому вони здатні виконувати задані
функції з параметрами, що визначені
вимогами технічної документації.

Отже, обов'язковою умовою експлуатації
є використання об'єкта за
функціональним призначенням.

Позивач, складське приміщення на вул.
Чорновола, 53 в м. Вишневому на час
проведення перевірки за
функціональним призначенням не
використовував, що підтверджується
наданими ним поясненнями та
фотознімками.

З підстав встановленого, суд зазначає,
що відповідно до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Статтею 71 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не
може самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які ці
докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази. Про
витребування доказів або про відмову у
витребуванні доказів суд постановляє
ухвалу. Ухвала суду про відмову у
витребуванні доказів окремо не
оскаржується. Заперечення проти неї
може бути включене до апеляційної чи
касаційної скарги на рішення суду,
прийняте за наслідками розгляду
справи.

Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребовує названі документи та
матеріали.

Суд може збирати докази з власної
ініціативи.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Виходячи з системного аналізу вказаних
вище норм, суд зазначає, що відповідач,
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення покладена
саме на нього, не надав суду доказів
експлуатації позивачем складського
приміщення.

За вказаних вище обставин, виходячи з
меж заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку про
недоведеність правомірності
застосування відповідачем штрафних
санкцій до позивача за правопорушення
у сфері містобудівної діяльності, у
зв'язку з чим, постанова №
3-1302/3-7/10-33/1302/08/04 від 13.02.2014 р. також
підлягає визнанню протиправною та
скасуванню.

Окрім цього, суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до статті 32
Закону № 3038-VI усі об'єкти будівництва
поділяються на I, II, III, IV і V категорії
складності.

Категорія складності об'єкта
будівництва визначається відповідно
до державних будівельних норм та
стандартів на підставі класу наслідків
(відповідальності) такого об'єкта
будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї
чи іншої категорії складності
здійснюється проектною організацією і
замовником будівництва.

Порядок віднесення об'єктів до IV і V
категорій складності визначається
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Порядку віднесення об'єктів
будівництва до IV і V категорій
складності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 p.
№ 557 визначено, що під час проведення
державного архітектурно-будівельного
контролю на об'єктах самочинного
будівництва (у разі відсутності
проектної документації) категорія
складності таких об'єктів визначається
посадовими особами
Держархбудінспекції та її
територіальних органів, а в разі
необхідності - шляхом проведення
експертизи експертною організацією чи
експертом, що має відповідний
сертифікат.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що віднесення об'єкта
будівництва до тієї чи іншої категорії
складності здійснюється проектною
організацією і замовником будівництва.
Разом із тим, відповідні дії може
вчинити і Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю з
метою накладення штрафу за порушення
вимог законодавства при здійсненні
самочинного будівництва.

Аналогічного висновку дійшов Вищий
адміністративний суд України в своїй
ухвалі від 21.01.2014 р. у справі № К/9991/78386/12.

За вказаних обставин, відповідні
доводи позивача щодо безпідставного
віднесення відповідачем об'єкта
містобудівної діяльності до об'єктів V
категорії складності, судом при
вирішенні вказаної справи прийняті
бути не можуть.

Частиною третьою статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого, вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач
як суб'єкт владних повноважень не довів
правомірності своїх рішень.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та вважає за необхідне
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будмеханізація» повністю
задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд присуджує на користь позивача
здійснені ним документально
підтверджені витрати по сплаті
судового збору у розмірі 487, 20 грн. з
Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. ст. 158-163,
ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будмеханізація» задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
постанови Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 13 лютого
2014 року № № 3-1302/2-7/10-32/1302/08/04,
3-1302/3-7/10-33/1302/08/04.

3. Присудити з Державного бюджету
України за рахунок бюджетних
асигнувань за зобов'язаннями Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будмеханізація»
понесені ним витрати по сплаті
судового збору у розмірі 487,20 грн.
(чотириста вісімдесят сім гривень 20
коп.).

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
І.М. Погрібніченко