Справа № 9101/57505/2012
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2013-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2013 рокусправа № 2а-4826/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної
Л.П. (доповідач),

суддів: Шлай А.В.
Проценко О.А.

за участю секретаря: Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державного
підприємства "Бердянський морський
торговельний порт"

на постанову Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 02 лютого 2012 р.

у справі № 2а-4826/11

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету
Бердянської міської ради Запорізької
області

третя особа-1: Державне підприємство
"Бердянський морський торговельний
порт"

третя особа-2: Міністерство
інфраструктури України

про: визнання незаконним в
частині рішення виконавчого комітету
Бердянської міської ради про
оформлення права власності на нерухоме
майно, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2010 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом, у якому, з
урахуванням уточнень до позовних
вимог, просила визнати п. 3.11 рішення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради від 16.12.2008 року за № 673 у
частини оформлення права власності на
об'єкт нерухомості - жилу будівлю за п.
3.11 рішення виконавчого комітету
Бердянської міської ради від 16.12.2008
року за № 673 адресою: АДРЕСА_1 у якосі
«Гуртожитку» - незаконним.

Постановою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 02 лютого 2012 р. позов
задоволено. Визнано незаконним та
скасовано п. 3.11 рішення виконавчого
комітету Бердянської міської ради від
16.12.2008 року за № 673 про оформлення права
власності на об'єкт нерухомості за
Державою Україна в особі Міністерства
транспорту та зв'язку України на
гуртожиток по АДРЕСА_1 що складається з
основної будівлі «А», сіней «а», ґанку
до «а», замощення I, II.

Постанову суду обґрунтовано тим,
що оспорюваним рішенням виконкому
порушено право власності ОСОБА_1, якій
належить квартира АДРЕСА_2

Суд також зазначив, що
відповідачем не дотримано норми ст. 127
Житлового кодексу України та Постанови
Ради Міністрів УРСР № 208 від 03.06.1986 р.,
згідно яких житлові будинки повинні
реєструватися як гуртожитки у
виконавчому комітеті чи державній
адміністрації відповідної ради.

Не погодившись з постановою
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 02 лютого 2012 р.,
Державне підприємство "Бердянський
морський торговельний порт" подало
апеляційну скаргу, у якій, посилаючись
на невідповідність рішення суду нормам
матеріального права та обставинам
справи, просить постанову Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 02 лютого 2012 р. скасувати, та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1
повністю.

Так, третя особа зазначає, що п. 3.11
Рішення було лише оформлене право
власності на об'єкт нерухомості
гуртожиток по АДРЕСА_1 за Державою
Україна в особі Міністерства
транспорту та зв'язку України
(балансоутримувач - Державне
підприємство «бердянський морський
торговельний порт»), що жодним чином не
впливає на статус житла позивача, яке,
згідно доданих до позову документів, є
приватизованою двокімнатною
квартирою, а також на право володіти,
користуватися та розпоряджатися цим
житлом.

Третя особа також вказує, що суд
безпідставно послався на норми ст.. 127
ЖК України, який набув чинності з 01.01.1984
року та не поширюється на майно
Державного підприємства "Бердянський
морський торговельний порт", яке
використовується названим
підприємством з 1947 року.

Позивачем подано заперечення на
апеляційну скаргу, у яких позивач
просить залишити постанову суду першої
інстанції без змін як законну та
обґрунтовану.

Позивач, зокрема зазначає, що в
порушення норм ст. ст. 218, 319, 325, 327, 369 ЦК
України будівлю, яка перебуває у
сумісній власності держави та позивача
безпідставно віднесли до складу
державної власності, наслідком чого
стали дії Бердянської міської ради, яка
наприкінці 2012 року дала згоду на
прийняття цієї будівлі як єдиного
комплексу разом з приватизованою
квартирою у комунальну власність
територіальної громади м. Бердянська.

Як зазначає позивач, її спроби
здійснити розпорядження приватною
власністю шляхом відчуження через
складання договору купівлі - продажу,
натикаються на відсутність реальних
покупців, які побоюються набувати
нерухомість у спірному будинку, який
зветься «гуртожитком».

Відповідач подав пояснення у справі, у
яких зазначив, що рішенням виконкому
від від 16.12.2008 року за № 673 винесено в
межах повноважень останнього та не
порушує права чи законні інтереси
позивача.

У судовому засіданні представник
третьої особи доводи та вимоги,
викладені у апеляційній скарзі,
підтримав.

Позивач проти апеляційної скарги
заперечив просив залишити постанову
суду першої інстанції без змін.

Заслухавши позивача та представника
третьої особи, дослідивши матеріали
справи, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 13.05.2008
року є власником двокімнатної квартири
АДРЕСА_2

Зазначене, зокрема, підтверджується
витягом із Державного реєстру прав
власності на нерухоме майно № 18777918 від
13.05.008 р. (а.с. 7).

16.12.2008 року, виконавчий комітет
Бердянської міської ради Запорізької
області в пункті 3.11 прийняв рішення за
№ 673 «Про оформлення права власності».
У п. 3.11 названого рішення, надано право
державі Україна в особі Міністерства
транспорту та зв'язку України (в даний
час Міністерство інфраструктури
України, балансоутримувач - Державне
підприємство "Бердянський морський
торговельний порт" ) на оформлення
права власності на всю вказану вище
будівлю, як гуртожиток, який
складається з основної будівлі «А»,
сіней «а», ґанку до «а», замощення I, II
(а.с. 43).

На виконання прийнятого вище рішення
виконкому, 09.01.2009 державі Україна в
особі Міністерства транспорту та
зв'язку України (балансоутримувач -
Державне підприємство "Бердянський
морський торговельний порт") видано
свідоцтво на право власності на
нерухоме майно, в якому тип об'єкта
-«гуртожиток», його адреса : АДРЕСА_2,
форма власності - «державна», частка - «
1/1» тобто на всю будівлю, яка
складається з основної будівлі «А»,
сіней «а», та споруд: ґанок до «а»,
замощення I, II. В цей же час в КПТІ
Бердянської міської ради за державою
Україна зареєстровано право власності
на всю вищезазначену будівлю (арк.. інв.
Спр. 76, 77).

Названий вище п. 3.11 рішення виконавчого
комітету Бердянської міської ради від
16.12.2008 року за № 673 не можна визнати
законним та обґрунтованим з наступних
підстав.

Згідно ст.. 318 ЦК України суб'єктами
права власності є Український народ та
інші учасники цивільних відносин,
визначені статтею 2 цього Кодексу,
зокрема громадяни. Усі суб'єкти права
власності є рівними перед законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 325 ЦК
України суб'єктами права приватної
власності є фізичні та юридичні особи.
Фізичні та юридичні особи можуть бути
власниками будь-якого майна, за
винятком окремих видів майна, які
відповідно до закону не можуть їм
належати.

Право державної власності
визначено у ст.. 326 ЦК України, яка не
визначає фізичних осіб (громадян) у
якості суб'єктів названого права.

Отже, власність громадянки
ОСОБА_1 не можна віднести до об'єктів
державної власності.

Глава 24 Цивільного кодексу
України визначає підстави набуття
права власності, якими зокрема є
правочини.

Однак доказів стосовно того, що
ОСОБА_1 вчинила правочин, направлений
на відчуження належної їй квартири,
зокрема на користь держави або третіх
осіб, матеріали справи не містять.

За таких обставин та враховуючи
норми глави 26 ЦК України, яка визначає
поняття і види спільної власності, до
якої можуть бути віднесені об'єкти
нерухомості та суб'єктами якої можуть
виступати громадяни та держава, слід
дійти висновку, що пункт 3.11 рішення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради від 16.12.2008 року за № 673 не
відповідає нормам ст.. 346 ЦК України,
главі 26 ЦК України та не є
обґрунтованим, тобто таким, що винесено
з урахуванням усіх обставин, що мають
значення для його прийняття. Зазначене
рішення також є таким, що винесено без
дотримання принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації (п. 7 ч. 3 ст. 2 КАС України).

Отже, постанова суду першої
інстанції щодо задоволення позову
відповідає нормам матеріального права
та є обґрунтованою.

Доводи третьої особи стосовно
того, що п. 3.11 оспорюваного рішення не
порушує права та законні інтереси
позивача, не приймаються судом,
оскільки прийняття рішень та внесення
до відповідних реєстрів записів щодо
права власності, які не відповідають
дійсності, породжують невизначеність
правового статусу майна, ускладнюють
вчинення дій щодо нього, а отже,
порушують як інтереси власника так і
суспільства.

Доводи третьої особи стосовно того,
що значна частина будівлі по АДРЕСА_1
використовується у якості гуртожитку
для проживання працівників порту, не
можуть бути підставою для визнання
рішення виконкому законним та
обґрунтованим, оскільки спосіб
використання частки спільної
власності (майна) не може змінювати
правовий статус останнього та бути
підставою для винесення суб'єктами
владних повноважень актів
індивідуальної дії, що не відповідають
фактичним обставинам.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують законності та
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції, що згідно ст.. 200 КАС України
виключає підстави для його скасування
та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Бердянський морський
торговельний порт" - залишити без
задоволення.

Постанову Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 02 лютого 2012 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст.. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена
відповідно до ст.. 212 КАС України.

( Рішення суду виготовлено у
повному обсязі 17.03.2014р.)

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
А.В. Шлай

Суддя:
О.А. Проценко