Справа № 810/1627/14
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11:50

11 квітня 2014 року 810/1627/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді
Терлецької О.О., при секретарі судового
засідання Акопян Е.Н., за участю
представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: Назарук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 доПереяслав-Хмельницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
13.02.2014 № та № ,
ВСТАНОВИВ: До
Київського окружного
адміністративного суду звернулась
фізична особа-підприємець ОСОБА_3
(надалі - позивач) з позовом до
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області (надалі - відповідач)
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень про застосування
штрафних санкцій від 13.02.2014
№ та № .

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що спірні податкові
повідомлення-рішення є неправомірними
і підлягають скасуванню, оскільки в
магазині готівка оприбутковується у
відповідності до вимог чинного
законодавства, що підтверджується
даними записів і фіскальних чеків у
Книзі обліку розрахункових операцій та
торговий патент знаходиться у
доступному для огляду місці.

Під час розгляду справи представник
відповідачів заперечував проти позову.
В обґрунтування письмових заперечень
представник відповідача вказав, що в
ході проведення перевірки позивача
встановлено факт наявності в
реалізації необлікованого у
встановленому порядку товару за місцем
реалізації та зберігання на загальну
вартість 5694,75 грн., а саме: не складено
підтверджуючі документи щодо
походження товару, а також представник
відповідача вказав, що торговий патент
використовується позивачем з
порушенням встановленого порядку його
використання, а саме: в недостатньо
видному для огляду місці. Крім того,
оригінал торгового патенту продавцем
відповідачу до перевірки не надавався.

Заслухавши пояснення представників
сторін та свідків, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, з таких підстав.

Як встановлено судом, посадовими
особами Головного управління
Міндоходів у Київській області
проведено фактичну перевірку магазину
за адресою АДРЕСА_1, за результатами
якої складено Акт від 24.01.2014 № 001519.

В ході проведення перевірки посадовими
особами податкового органу
встановлено ряд порушень чинного
законодавства, серед яких, зокрема, в
пункті 2.2.14 даного Акта перевірки
зазначено, що в ході проведення
перевірки встановлено факт наявності в
реалізації не облікованого у
встановленому порядку товару за місцем
реалізації та зберігання на загальну
суму 5694,75 грн., а саме: не складено
підтверджуючі документи щодо
походження товару , чим порушено п. 177.10
ст. 177 Податкового кодексу України та п.
12 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг». Крім того, в Акті перевірки
встановлено, що торговий патент
використовується позивачем з
порушенням встановленого порядку його
використання, а саме: розташований в
недостатньо видному для огляду місці.
Крім того, оригінал торгового патенту
продавцем відповідачу до перевірки не
надавався.

Оскільки позивач перебував на
податковому обліку в
Переяслав-Хмельницькій об'єднаній
державній інспекції, 13.02.2014 податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № , згідно з
яким позивачу визначено суму штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 11389,50 грн.
та податкове повідомлення-рішення
№ про застосування до
позивача штрафних санкцій у розмірі
244,00 грн.

Позивач не погоджуючись із прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями
звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 13.02.2014 № про застосування до
відповідача штрафних санкцій у розмірі
11389,50 грн., у зв'язку з порушенням
позивачем п. 177.10 ст. 177 Податкового
кодексу України та п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 Податкового
кодексу України, фізичні особи -
підприємці зобов'язані вести Книгу
обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару. Форма Книги обліку
доходів і витрат та порядок її ведення
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує, державну
податкову і митну політику. Фізичні
особи - підприємці застосовують
реєстратори розрахункових операцій
відповідно до Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг".

Згідно з п. 12 ст. 3 Закону України від
06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (надалі - Закон
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»), суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Порядок ведення книги обліку доходів і
витрат затверджено Постановою
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №
1269.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено,
що суб'єктом підприємницької
діяльності до книги заносяться такі
відомості порядковий номер запису;
дата здійснення операції, пов'язаної з
проведеними витратами і/або отриманим
доходом; сума витрат за фактом їх
здійснення, в тому числі заробітна
плата найманого працівника; сума
вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Відповідно до п. 292.13 ст. 292 Податкового
кодексу України, дохід визначається на
підставі даних обліку, який ведеться
відповідно до статті 296 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 296.1.1 п. 296.1 ст. 296
Податкового кодексу України, платники
єдиного податку першої і другої груп та
платники єдиного податку третьої та
п'ятої групи, які не є платниками
податку на додану вартість, ведуть
книгу обліку доходів шляхом щоденного,
за підсумками робочого дня,
відображення отриманих доходів. Форма
книги обліку доходів, порядок її
ведення затверджуються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Тобто, записи в книгах обліку
відображаються на підставі первинних
документів, як і здійснювалося
позивачем, що слідує із копій книги
обліку доходів і витрат фізичної
особи-підприємця, які наявні в
матеріалах справи. Натомість,
відповідач заперечував вказану
обставину, оскільки стверджував, що
позивачем до перевірки не надавались
первинні документи, на підставі яких
здійснювався облік товарів.

У ході судового розгляду справи, в
якості свідків було допитано ОСОБА_4,
яка на момент перевірки працювала
продавцем в магазині позивача та
ОСОБА_5 - інспектора, який проводив
перевірку магазину позивача.

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що під час
проведення перевірки не змогла надати
на вимогу інспектора до перевірки
документи, які підтверджують облік
товарних запасів, оскільки такі
документи зберігаються у сейфі
директора магазину - ФОП ОСОБА_3 Крім
того, ОСОБА_4, пояснила, що
зателефонувавши ФОП ОСОБА_3, остання
повідомила, що протягом години часу
під'їде до магазину та надасть всі
потрібні документи. Однак, посадові
особи, які проводили перевірку
відмовились чекати на ФОП ОСОБА_3,
вказавши на брак часу.

Також, свідок ОСОБА_4 стверджувала, що
інспекторами під час перевірки було
надиктовано їй, що потрібно писати у
поясненнях.

Свідок ОСОБА_5 заперечив вказані
обставини, однак при порівнянні
свідчень свідків від позивача та від
відповідача суд враховує
суперечливість показів ОСОБА_5 та
уникнення ним прямих відповідей на
запитання суду.

Крім того, суд звертає увагу, що під час
проведення перевірки та
витребовування документів, на підставі
яких проводиться облік товарів у
магазині, перевіряючі повинні
звертатися із вимогою про надання
таких документів до власника магазину
та законного володільця таких
бухгалтерських документів, а не до
касира чи продавця.

Зобов'язаною особою в розумінні п. 12 ст.
3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» є саме позивач, а
не треті особи, зокрема і ОСОБА_4
Натомість, перевіряючі вимоги про
надання документів до позивача не
заявляли, а тому позивач не може бути
притягнутий до відповідальності за
ненадання документів щодо обліку
товарів.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що податкове
повідомлення-рішення від 13.02.2014 №
є протиправним та підлягає скасування.

З приводу визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13.02.2014 №
, що стосується порушення
позивачем правил розміщення торгового
патенту, суд зазначає наступне.

Порядок придбання та використання
торгового патенту визначається
статтею 267 Податкового кодексу України.

Згідно з п.п. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267
Податкового кодексу України, оригінал
торгового патенту повинен бути
розміщений: на фронтальній вітрині
магазину, а за її відсутності - біля
реєстратора розрахункових операцій; на
фронтальній вітрині малої
архітектурної форми; на табличці в
автомагазинах, на розвозках та інших
видах пересувної торговельної мережі,
а також на лотках, прилавках та інших
видах торговельних точок, відкритих у
відведених для торговельної
діяльності місцях; у пунктах обміну
іноземної валюти; у приміщеннях для
надання платних послуг, а також у
приміщеннях, в яких проводяться
розважальні ігри.

Відповідно до п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267
Податкового кодексу України, торговий
патент повинен бути відкритий та
доступний для огляду.

Підпунктом 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 Податкового
кодексу України визначено, що для
запобігання пошкодженню торгового
патенту (вигорання на сонці, псування
внаслідок затікання дощової води,
псування сторонніми особами тощо)
дозволяється розміщувати нотаріально
засвідчені копії торгових патентів у
визначених цією частиною місцях. При
цьому оригінал такого патенту повинен
зберігатися у відповідальної особи
суб'єкта господарювання або
відповідальної особи відокремленого
підрозділу, яка зобов'язана надавати
його для огляду уповноваженим законом
особам.

Згідно з п.п. 267.6.4 п. 267.6 ст. 267
Податкового кодексу України, торговий
патент діє на території, на яку
поширюються повноваження органу, який
здійснив реєстрацію суб'єкта
господарювання, або за
місцезнаходженням відокремленого
підрозділу.

Відповідно до п.п. 267.6.5 п. 267.6 ст. 267
Податкового кодексу України, передача
торгового патенту іншому суб'єкту
господарювання або іншому
відокремленому підрозділу такого
суб'єкта не дозволяється.

Як встановлено відповідачем та слідує
із Акту перевірки, перевіряючими при
проведенні перевірки позивача
встановлено, що торговий патент
використовується з порушенням
встановленого порядку його
використання, а саме: розташований в
недостатньо видному для огляду місці.
Крім того, відповідач вказав, що
оригінал торгового патенту продавцем
відповідачу до перевірки не надавався.

У судовому засіданні позивачем не було
спростовано, що на момент перевірки
торговий патент був розташований у
доступному для огляду місці та його
оригінал надавався продавцем для
огляду перевіряючим.

Зважаючи на зазначене, суд
приходить до висновку про задоволення
позову частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області від 13.02.2014 № .

3. В задоволенні решти позовних
вимог, - відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір у
розмірі 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 50
коп.

Постанова може бути оскаржена в
порядку та строки встановленими
статтею 186 Кодексу адміністративного
судочинства України та набирає
законної сили в порядку встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Терлецька О.О.

Повний текст постанови складено та
підписано - 15 квітня 2014 р.