Справа № 822/4/14
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/4/14
Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління Державної
автомобільної інспекції управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Хмельницькій області про визнання
дій некомпетентними та зобов'язання
вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
управління Державної автомобільної
інспекції управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Хмельницькій області (УДАІ УМВС
України в Хмельницькій області) про
визнання дій відповідача перевищенням
службових повноважень, а також
протизаконними та некомпетентними;
вважати у відповідності зі ст. 321 КУпАП
понесене позивачем адмінстягнення
відбутим в повному обсязі, а належне
позивачу посвідчення водія -
поверненим, з відповідним правом його
використання та зобов'язання
відповідача видалити із відповідних
баз даних УМВС інформацію стосовно
понесеного позивачем адмінстягнення
та необхідності вилучення посвідчення
водія.

20 лютого 2014 року Хмельницький окружний
адміністративний суд прийняв
постанову про відмову в задоволенні
адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Сторони в судове засідання не
з`явилися. Про дату, час і місце
судового засідання повідомлені
завчасно і належним чином, а відтак
судом апеляційної інстанції у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України розглянуто справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено те,
що на підставі постанови Хмельницького
міськрайонного суду від 03 вересня 2012
року, яка набрала чинності 24 вересня 2012
року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП і накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 11
місяців.

Так, 07 листопада 2013 року ОСОБА_2
звернувся до УДАІ УМВС України в
Хмельницькій області з листом щодо
роз'яснення чи потрібно здавати йому
іспити в ДАІ після закінчення строку
накладення адміністративного
стягнення, зважаючи на те, що
співробітниками ДАІ у відповідності до
ст. 317 КУпАП посвідчення водія у нього
не вилучене.

За результатами розгляду вказаного
листа, відповідачем на адресу позивача
надіслано лист №5/6-4467 від 11 листопада
2013 року в якому роз'яснено позивачу про
порядок складання іспитів для
отримання права керування
транспортними засобами у випадку
позбавлення такого права та зазначив
про те, що термін позбавлення права
керування транспортними засобами
відраховується з моменту вилучення
посвідчення водія.

18 грудня 2013 року позивач повторно
звернувся до відповідача з листом в
якому просив роз'яснити чи може він без
перешкод користуватися належним йому
посвідченням водія, не вилученим
співробітниками ДАІ, оскільки строк
адміністративного стягнення, який
відраховується з дня винесення
постанови суду, закінчився.

Так, 25 грудня 2013 року відповідачем на
адресу позивача надіслав лист №5/56-С-140
в якому зазначив, що відповідно до п. 4.5
Інструкції про порядок приймання
іспитів для отримання права керування
транспортними засобами та видачі
посвідчень водія, затвердженої наказом
МВС України від 07 грудня 2009 року №515,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 22 січня 2010 року за №74/17369, якщо
при проведенні перевірки поданих
особами документів буде встановлено,
що вони позбавлені права керування
транспортними засобами, національне
посвідчення водія посадовими особами
вилучається і надсилається до Центру
за місцем проживання особи на
зберігання до закінчення строку такого
позбавлення, який в цьому випадку
обчислюється відповідно до вимог
статті 321 КУпАП.

В подальшому, позивач звернувся до
відповідача з листом, в якому вимагав
надати позитивну відповідь про
наявність у нього права на
користування належним йому
посвідченням водія та довідку про
відсутність зареєстрованого
транспортного засобу.

На вказаний лист відповідач надіслав
ОСОБА_2 довідку №5/56-С1 від 08 січня 2014
року про відсутність за даними
Національної автоматизованої
інформаційної системи ДАІ
зареєстрованих на його ім'я
транспортних засобів та відповідь від
08 січня 2014 року, в якій повідомив
позивача, що за експлуатацію
транспортного засобу особою,
позбавленою права керування
транспортним засобом, передбачена
відповідальність ч.3 ст.126 КУпАП.

На думку позивача, такі дії відповідача
є протизаконними та такими, що
порушують його Конституційні права за
захистом яких він звернувся до
Хмельницького окружного
адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
при надані відповідей діяв на підставі,
в межах та у спосіб, що передбаченні
Конституцією та законами України, що
виключає підстави для задоволення
позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Преамбулою до Закону України "Про
звернення громадян" від 02 жовтня 1996
року №393/96-ВР (Закон №393) передбачено, що
цей Закон регулює питання практичної
реалізації громадянами України
наданого їм Конституцією України права
вносити в органи державної влади,
об'єднання громадян відповідно до їх
статуту пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів.

Згідно із ст. 1 Закону №393 громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Статтями 4, 5 Закону №393 передбачено, що
до рішень, дій (бездіяльності), які
можуть бути оскаржені, належать такі у
сфері управлінської діяльності,
внаслідок яких: порушено права і
законні інтереси чи свободи
громадянина (групи громадян); створено
перешкоди для здійснення громадянином
його прав і законних інтересів чи
свобод; незаконно покладено на
громадянина які-небудь обов'язки або
його незаконно притягнуто до
відповідальності.

Звернення адресуються органам
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємствам,
установам, організаціям незалежно від
форм власності, об'єднанням громадян
або посадовим особам, до повноважень
яких належить вирішення порушених у
зверненнях питань.

Відповідно до статті 14 Закону України
"Про звернення громадян" органи
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
посадові особи зобов'язані розглянути
пропозиції (зауваження) та повідомити
громадянина про результати розгляду.

Згідно ст. 18 Закону №393 громадянин, який
звернувся із заявою чи скаргою до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, засобів
масової інформації, посадових осіб, має
право, в тому числі, одержати письмову
відповідь про результати розгляду
заяви чи скарги.

Статтею 20 Закону №393 передбачено, що
звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про відсутність порушень з
боку відповідача вимог Закону України
«Про звернення громадян», оскільки на
питання, порушені позивачем у
зверненнях, відповідачем надано
обґрунтовану відповідь в межах 15-ти
денного строку.

Крім того, відповідно до ст. 321 КУпАП
водії транспортних засобів, судноводії
і особи, що порушили правила полювання,
вважаються позбавленими спеціального
права з дня винесення постанови про
позбавлення цього права. Якщо
зазначені особи, які позбавлені
спеціального права, ухиляються від
здачі документа, що посвідчує це право,
то строк позбавлення їх спеціального
права обчислюється з дня здачі або
вилучення такого документа. Після
закінчення призначеного строку
позбавлення спеціального права особі,
щодо якої застосовано даний захід
адміністративного стягнення,
повертаються в установленому порядку
вилучені в неї документи. Вилучене
посвідчення водія транспортного
засобу повертається особі, яку було
позбавлено права керування
транспортними засобами, після
успішного складання нею у відповідному
підрозділі Міністерства внутрішніх
справ України, що забезпечує безпеку
дорожнього руху, іспитів для отримання
права керування.

Згідно п. 2.10 Інструкції про порядок
приймання іспитів для отримання права
керування транспортними засобами та
видачі посвідчень водія, затвердженої
наказом МВС України від 07 грудня 2009
року №515, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 22 січня
2010 року за №74/17369, якщо при проведенні
перевірки поданих особами документів
буде встановлено, що вони позбавлені
права керування транспортними
засобами, вони до іспитів не
допускаються, посвідчення водія (у разі
наявності) посадовими особами
вилучаються і до закінчення терміну
позбавлення надсилаються в Центр за
місцем проживання особи на зберігання.
Термін позбавлення права керування
транспортними засобами в цьому випадку
відраховується з моменту вилучення
посвідчення водія.

Тобто, з аналізу вищенаведених норм
встановлено, що водії транспортних
засобів вважаються позбавленими
спеціального права з дня винесення
постанови про позбавлення цього права,
однак строк позбавлення такого права
обчислюється з дня здачі винною особою
або вилучення у неї відповідного
документа - посвідчення.

Проте, ст. 321 КУпАП передбачено як
вилучення посвідчення водія, яке
здійснюється органами ДАІ, так і як
добровільна здача посвідчення винною
собою, позбавленою судом права
керування.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що оскільки позивач не здав
посвідчення водія після винесення
Хмельницьким міськрайонним судом
постанови від 03 серпня 2012 року про
позбавлення його права керування
транспортними засобами, то перебіг
строку позбавлення цього права не
розпочався, а відтак адміністративне
стягнення не може вважатися відбутим в
повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що відповідач надавав
позивачу у своїх листах правомірні
роз'яснення щодо необхідності здачі
позивачем посвідчення водія органам
ДАІ, повернення якого
здійснюватиметься після завершення
строку накладення адміністративного
стягнення у вигляді позбавлення права
керування транспортними засобами при
умові здачі відповідного іспиту.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи
до уваги, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваної постанови
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, надав
їм належну оцінку, та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, висновки суду
відповідають обставинам справи, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року, - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Гонтарук В. М.

Біла Л.М.