Справа № 751/1197/14
Суддя: Овсієнко Ю. К.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№751/1197/14
Провадження №2-а/751/80/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року
м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста
Чернігова

у складі: головуючого-судді Овсієнко
Ю.К.,

при секретарі Ніколаєнко
І.О.,

з участю: представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідачів
Кравченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Чернігівської митниці Міндоходів,
заступника начальника Чернігівської
митниці Міндоходів - начальник
управління боротьби з контрабандою та
митними правопорушеннями Мельник В.В.
про визнання нечинною і скасування
постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Чернігівської митниці Міністерства
доходів і зборів України, заступника
начальника Чернігівської митниці
Міндоходів - начальник управління
боротьби з контрабандою та митними
правопорушеннями Мельник В.В., третя
особа Закрите акціонерне товариство
«Гіпохлорит», про визнання нечинною та
скасування постанови в справі про
порушення митних правил № 0509/10200/13 від 23
січня 2014 року, винесену заступником
начальника Чернігівської митниці
Міндоходів - начальником управління
боротьби з контробандою та митними
правопорушеннями Мельником В.В. про
притягнення його до адміністративної
відповідальності, передбаченої ч.3 ст.470
Митного кодексу України та накладання
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 8500 гривень. Заявлені
вимоги обгрунтовує тим, що 29 січня 2014
року отримав поштою постанову №
0509/10200/13 від 23 січня 2014 року про
порушення митних правил. Вказує, що з
постановою не погоджується, вважає, що
при її винесенні посадова особа
відповідача в порушення норм
законодавства не встановила обставини
справи, не дослідила документи та
дійшла невірного висновку про
порушення ним митних правил.
Посилається, що викладені в постанові
висновки про визначення ввезеного
автомобіля як транспортного засобу
особистого користування та
встановлення до нього митного режиму
"транзит" є суперечливими та не
відповідають фактичним обставинам
справи. Вважає, що відповідачем
неправильно визначено кваліфікацію
порушення митного законодавства,
оскільки згідно свідоцтва НОМЕР_1 про
реєстрацію автотранспортного засобу,
власником автомобіля ВМW 520, державний
номерний знак НОМЕР_3, кузов НОМЕР_2, є
підприємство UAВ "НІРОСНLОRІТ" (ЗАТ
"Гіпохлоріт", Вільнюс, Муснінку, буд. 22-39,
Литва), з яким він перебуває в трудових
відносинах на підставі
цивільно-правової угоди від 16.08.2012 року.
Зазначає, що 28.08.2012 року по смузі руху
"зелений коридор" в напрямку "в'їзд в
Україну" через пункт пропуску
"Славутич-Комарин" митного поста
"Енергія" Чернігівської митниці в'їхав
на територію України на легковому
автомобілі ВМW 520, державний номерний
знак НОМЕР_3, (країна реєстрації Литва)
без товарів та без письмового
декларування. З урахуванням обрання
"зеленого коридору" під час пропуску
шляхом вчинення дій здійснив
декларування того, що переміщуваний
ним через митний кордон України
належний на праві власності ЗАТ
"Гіпохлоріт" автомобіль не підлягає
письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами та не
підпадає під встановлені
законодавством заборони та/або
обмеження щодо ввезення на митну
територію України. Наявні документи
свідчили про те, що направляється в
Україну у тривале відрядження для
виконання виробничих (комерційних)
цілей ЗАТ "Гіпохлоріт", а саме
розповсюдження рекламних зразків
продукції. Стверджує, що при
переміщенні через митний кордон
України службового автомобіля, було
надано повний перелік документів, які
підтверджують тимчасове ввезення
вказаного автомобіля для його
використання згідно умов
Стамбульської конвенції. В
обґрунтування вимог адміністративного
позову посилається на ст. ст. 4, 103, 105, 108,
189, 380, 531 Митного кодексу України,
Конвенцією про тимчасове ввезення
(м.Стамбул, 1990 рік).

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, при викладенні пояснень
посилався на обставини, зазначені в
адміністративному позові. Додатково
пояснив, що позивач перебуває в
трудових відносинах з ЗАТ
«Гіпохлорит».

Представник відповідачів в судовому
засіданні вимоги адміністративного
позову не визнав, просив відмовити в їх
задоволенні. Додатково пояснив, що
відповідачем було здійснено запит до
митних органів Литовської Республіки,
на який надійшла відповідь, згідно якої
підприємство ЗАТ «Гіпохлоріт»
трудових договорів з громадянами
України не мала і з питанням
працевлаштування іноземних громадян
не зверталась.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився. Про час та місце
проведення судового засідання
повідомлені належним чином. Причини
неявки суду невідомі, клопотань про
відкладення розгляду справи від них до
суду не надходило.

Вислухавши осіб, які брали участь в
судовому засіданні, дослідивши
матеріали справи, матеріали справи про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_3, суд вважає, що
вимоги адміністративного позову
задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

20 серпня 2013 року відносно ОСОБА_3
складений протокол про порушення
митних правил № 0509/10200/13 за ознаками ч.3
ст. 470 МК України (а.с.15-16).

23 січня 2014 року заступником начальника
Чернігівської митниці - начальником
управління боротьби з контрабандою та
митними правопорушеннями Мельником
В.В. винесена постанова в справі про
порушення митних правил за ч.3 ст. 470 МК
України відносно ОСОБА_3 і накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в сумі 8500 гривень (а.с. 7-13).

Автомобіль ВМW 520, державний номерний
знак НОМЕР_3, (країна реєстрації Литва)
ввезено на митну територію України в
режимі "транзит" з використанням каналу
спрощеного митного контролю "зелений
коридор" через пункт пропуску
"Славутич-Комарин" Чернігівської
митниці громадянином України ОСОБА_3
28.08.2012 року. При ввезенні на митну
територію України ОСОБА_3 не здійснював
міжнародні перевезення для платного
транспортування осіб або для платного
чи безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів
та не мав документів, які б це
підтверджували. Вказаний висновок суду
підтверджується матеріалами
адміністративної справи № 0509/10200/13.

Пунктами 21 і 25 ч.1 ст. 4 МК України
визначено, що митна процедура це
зумовлені метою переміщення товарів
через митний кордон України сукупність
митних формальностей та порядок їх
виконання, а митний режим - комплекс
взаємопов'язаних правових норм, що
відповідно до заявленої мети
переміщення товарів через митний
кордон України визначають митну
процедуру щодо цих товарів, їх правовий
статус, умови оподаткування і
обумовлюють їх використання після
митного оформлення.

Стаття 104 МК України визначає умови
поміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення у
митний режим тимчасового ввезення, а
стаття 108 МК України визначає, що строк
тимчасового ввезення встановлюється
митним органом.

Стаття 90 МК України дає визначення
транзиту, а ч.1 ст. 95 МК України
встановлює строки транзитних
перевезень залежно від виду
транспорту.

Враховуючи правила ст.ст. 90, 381 МК
України у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що без письмового
декларування, без внесення грошової
застави, без сплати митних платежів та
без застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності громадяни можуть ввезти на
митну територію України зареєстровані
у відповідних реєстраційних органах
іноземних держав транспортні засоби
виключно в режимі транзит.

Згідно ч.3 ст. 470 МК України, перевищення
встановленого статтею 95 цього Кодексу
строку доставки товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
митних або інших документів на ці
товари більше ніж на десять діб, а так
само втрата цих товарів, транспортних
засобів, документів чи видача їх без
дозволу митного органу - тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі
п'ятисот неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Згідно частин 1, 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Згідно вимог ч. 2 ст. 71 КАС України
відповідачем надані докази
правомірності притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
перевищення встановленого статтею 95
КАС України строку доставки товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, митних або інших
документів на ці товари більше ніж на
десять діб. Згідно ст. 522 МК України
справу про порушення митних правил
розглянув уповноважений орган. При
винесенні постанови дотримані вимоги
ст. ст. 523-527 МК України.

Належних та допустимих доказів, в
розумінні ст.70 МК України, на
підтвердження заявлених вимог позивач
суду не надав, а отже проаналізувавши і
дослідивши всі надані сторонами докази
в їх сукупності, суд приходить до
висновку, що в задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 4, 90-96, 101-103, 105, 108, 380, ч.3
ст. 470, ст. ст. 522-527, 529-531 Митного Кодексу
України, ст. ст. 288-289 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, ст. ст.
69-70, 99, 158-160, 163, 171-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя
Ю.К. Овсієнко