Справа № 695/2699/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Савенко В.Г.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

02 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Старової
Н.Е.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області на постанову Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 20 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Золотоніському районі
Черкаської області про визнання дій
протиправним, зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області (далі по тексту - відповідач)
про визнання протиправним рішення
комісії при управлінні Пенсійного
фонду України в Золотоніському районі
Черкаської області від 24.05.2013 року № 6
про відмову в призначенні йому пенсії
за віком; зобов'язання відповідача
призначити ОСОБА_2 пенсію за віком
відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 15 травня
2013 року.

Золотоніський міськрайонний суд
Черкаської області своєю постановою
від 20 листопада 2013 року
адміністративний позов - задовольнив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 20 листопада 2013 року та
постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно наказу від 21.07.1986 року № 71ок
позивача було відкомандировано, як
водія для будівництва дороги Зелений
Мис-Чорнобиль, терміном на 1 місяць з
22.07.1986 року по 22.08.1986 року.

В трудовій книжці позивача є запис від
17.07.1986 року про те, що «Золотоніське АТП
23665 з 01.07.1986 року переіменоване в
Золотоніське АТП 17166». Таким чином,
підприємство, яким позивач був
направлений у відрядження на
ліквідацію наслідків аварії
Чорнобильської АЕС в липні 1986 року,
було вже Золотоніське АТП 17166.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що підставами для
визначення статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС є період роботи
(служби) у зоні відчуження, що
підтверджено відповідними
документами.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що
видача довідок про період роботи
(служби) по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а також на
територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами).

Таким чином, Золотоніське АТП 17166
правомірно видало позивачу довідку ф.122
від 10.02.1992 року за № 22. Ця довідка
була підставою для встановлення йому
статусу учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї
категорії, про що позивачу було видане
посвідчення серії НОМЕР_1 від 20.11.1992
року.

Дане посвідчення не скасоване і
позивач має на час розгляду справи в
суді статус учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 і
цього статусу його не позбавлено.

Згідно ч. 3 ст. 65 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
є документом, що підтверджує статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та надають
право користування пільгами,
встановленими цим Законом.

Суд приходить до висновку, що
посвідчення позивача, як учасника
ліквідації наслідків аварії 2
категорії, підтверджує його статус
ліквідатора і надає йому право на всі
пільги, встановлені цим законом, в тому
числі й на зменшення пенсійного віку.

Згідно ст. 55 вказаного Закону
передбачено, що учасники ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали
у зоні відчуження з 01 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року не менше 5 календарних
днів мають право на зниження
пенсійного віку на 10 років.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив, що позивач дійсно
перебував у зоні відчуження більше 5
календарних днів, що підтверджується
довідкою ф.122 від 10.02.1992 року за № 22 та
іншими документами.

Що стосується заперечення відповідача
відносно трьохкратного нарахування
заробітної плати, колегія суддів
апеляційної інстанції звертає увагу на
наступне.

Згідно довідки ф. 122 від 10.02.1992 року № 22
оплата позивачу за час знаходження в
командировці проводилася в розмірах в
залежності від місця виконання робіт в
трьохкратному розмірі, в тому числі
оклад 114 руб., отримана сума за 24 дн. 624 р.
45 коп.

Відомість про нарахування позивачу
заробітної плати за серпень 1986 року,
вказує на те, що в серпні 1986 року
позивачу було всього нараховано 692,61
крб., що є кратним нарахуванням
визначеної зарплати в сумі 267,38 крб. за
роботи в зоні відчуження.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що ОСОБА_2 дійсно знаходився
в 30-км зоні Чорнобильської АЕС і зоні
відчуження, що підтверджується
матеріалами справи, а тому комісія при
управлінні Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області прийняла відносно позивача
протиправне рішення і безпідставно
відмовила йому у призначенні пенсії
відповідно до ст. 55 Закону.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та ухвалено рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому, у
відповідності до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області залишити без задоволення.

Постанову Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 20 листопада 2013 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.