Справа № 2а-5242/10/1670
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/37354/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Полтаві на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 18.11.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.02.2011

у справі № 2а-5242/10/1670

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової
інспекції у м. Полтаві

про визнання дій
неправомірними

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулась до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві про визнання дій
неправомірними.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 18.11.2010
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.02.2011
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 18.11.2010
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем проведену
перевірку кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", яке
належить позивачу; за результатами
перевірки складено акт 0654/16/01/23/НОМЕР_1
від 05.10.2010.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п. 12 ст. 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", та ст. 152 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, алкогольними напоями та
тютюновими виробами".

На підставі вищезазначеного акту
відповідачем прийняті рішення від
14.10.2010 року № /0 про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2
833,00 грн. та № /0 про застосування
фінансових санкцій в сумі 3 400,00 грн.

Підставою для прийняття спірного
рішення № /0 про застосування
фінансових санкцій став висновок
податкового органу, що на момент
проведення перевірки в приміщенні, що
належить позивачу відсутні графічні
знаки щодо заборони куріння та тексту
«Куріння заборонено!».

Відповідно до ст. 15-2 Закону у
місцях та закладах, де куріння
заборонено, має бути розміщена наочна
інформація, яка складається із
графічного знака про заборону куріння
та тексту такого змісту: «Куріння
заборонено!».

Судами попередніх інстанцій, на
підставі наявних в матеріалах справи
доказів, оцінка яким дана з дотриманням
ст. 86 КАС України, зроблений правильний
висновок про недоведеність
відповідачем, на якого в силу норми ч. 2
ст. 71 КАС України покладається
обов'язок доказування, правомірності
рішення про застосування фінансових
санкцій, факту порушення позивачем
норм Закону України «Про державне
регулювання виробництва та обігу
спирту етилового, коньячного та
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів». Так, суди
встановили, що на момент проведення
перевірки на вході до приміщення
магазину, що належить позивачу, були
розміщені графічний знак про заборону
куріння та текст зі змістом «Куріння
заборонено!».

Стосовно рішення № /0 колегія
суддів зазначає, що відповідно до ч. 2
ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством.

Фінансова, податкова, статистична
та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Статтею 6 вказаного Закону
передбачено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку.

Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

За змістом вказаних норм
покладений на суб'єкта підприємницької
діяльності обов`язок ведення товарних
запасів на складах та/або за місцем їх
реалізації не включає в себе обов`язку
ведення та зберігання документів
обліку, за якими такі товари
придбавались, саме в місці реалізації
товарів.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
18.11.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 02.02.2011 у справі № 2а-5242/10/1670 слід
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
відхилити.

Постанову постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
18.11.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 02.02.2011 у справі № 2а-5242/10/1670
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко