Справа № 1309/2423/12
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
Справа №
876/1697/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря
Рак Х.І.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Виконавчого комітету Львівської
міської ради на постанову
Залізничного районного суду м.Львова
від 15 січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Львівської
міської ради, третя особа Департамент
містобудування Львівської міської
ради, про визнання дій протиправними та
скасування рішення,-

в с т а н о
в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
виконавчого комітету Львівської
міської ради, третя особа Департамент
містобудування Львівської міської
ради, про визнання дій протиправними та
скасування рішення.

Постановою Залізничного районного
суду м.Львова від 15 січня 2014 року позов
задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Виконавчого комітету Львівської
міської ради від 23.09.2011 року №863 «Про
скасування наказу директора
департаменту містобудування від 18.10.2010
року №А-355».

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції виконавчий комітет
Львівської міської ради оскаржив її,
подавши до Львівського апеляційного
адміністративного суду апеляційну
скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана
постанова є незаконна і необґрунтована
та прийнята з неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, при невідповідності
висновків суду обставинам справи і
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову, оскільки наказ директора
департаменту не є рішенням органу
місцевого самоврядування, а отже не
може порушувати рішення
Конституційного суду України від 16.04.2009
року. Відповідно до ч.2 ст.52 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», виконавчий комітет має право
змінювати або скасовувати акти
підпорядкованих йому відділів,
управлінь, інших виконавчих органів
ради, а також їх посадових осіб.

Представник виконавчого комітету
Львівської міської ради, Департаменту
містобудування Львівської міської
ради в судовому засіданні апеляційну
скаргу підтримала, просить постанову
Залізничного районного суду м.Львова
від 15 січня 2014 року скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

Представник ОСОБА_1 в судовому
засіданні апеляційну скаргу
виконавчого комітету Львівської
міської ради заперечив, просить
постанову Залізничного районного суду
м.Львова від 15 січня 2014 року залишити
без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та апеляційну скаргу
в межах наведених у ній доводів,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга виконавчого
комітету Львівської міської ради не
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивачці -
ОСОБА_1 належать право власності на
нежитлові

приміщення, які знаходяться за адресою:
м. Львів, вул. Лижв'ярська, 42.

Згідно ухвали Львівської міської ради
від 03.12.2009 року №3137 ОСОБА_1 надано в
користування земельну ділянку на вул.
Лижв'ярській, 42 в м. Львові.

На підставі вказаної ухвали між
Львівською міською радою та ОСОБА_1
укладено договір оренди землі від
31.12.2009 року.

Наказом Департаменту містобудування
Львівської міської ради від 18.02.2010 року
№А-355 затверджено вимоги до
архітектурно-планувальної частини
проекту реконструкції належних
позивачці офісних приміщень на вул.
Лижв'ярській. 42 в м. Львові.

На підставі договору від 02.01.2011 року, на
замовлення позивачки ТзОВ «Архікон»
розроблено робочий проект
«Реконструкція офісних приміщень на
вул. Лижв'ярській, 42 у м. Львові з
розширенням за рахунок надбудови».

Оскаржуваним рішенням Виконавчого
комітету Львівської міської ради від
23.09.2011 №863 скасовано вказаний наказ
Департаменту містобудування
Львівської міської ради та зобов'язано
ОСОБА_1 привести до попереднього стану
земельну ділянку на вул. Лижв'ярській, 42
в м. Львові.

Як вбачається з резолютивної частини
Рішення Конституційного Суду України
від 16.04.2009 року №7-рп/2009, в аспекті
конституційного подання положення ч. 2
ст. 19, ст. 144 конституції України
(254к/9б-ВР), ст. 25, частин першої, десятої
ст. 59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» від 21.05.1997
року №280/97-ВР (280/97-ВР) (з наступними
змінами) стосовно права органу
місцевого самоврядування скасовувати
свої раніше прийняті чинення та
вносити до них зміни необхідно
розуміти так, що орган місцевого
самоврядування має право приймати
рішення, вносити до них зміни та/чи
скасовувати їх на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією (254к/96-ВР) та законами
України.

При цьому в мотивувальній частині
вказаного рішення Конституційний Суд
України зазначив, що до нормативних
належать акти, які встановлюють,
змінюють чи припиняють норми права,
мають локальний характер, розраховані
на широке коло осіб та застосовуються
неодноразово, а ненормативні акти що
передбачають конкретні приписи,
звернені до окремого суб'єкта чи
юридичної особи, застосовуються
одноразово і після реалізації
вичерпують свою дію.

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України
«Про планування і забудову територій»,
що був чинним на момент видання наказу
№А-355, розміщення об'єктів
містобудування на території населених
пунктів та за їх межами здійснюється
відповідними органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень шляхом надання
містобудівних умов і обмежень забудови
земельної ділянки згідно із
затвердженою містобудівною
документацією, регіональними або
місцевими правилами забудови.

Згідно п.10 Порядку надання вихідних
даних для проектування об'єктів
містобудування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.05.2009 року N489, у разі розташування
земельної ділянки в межах населеного
пункту містобудівні умови і обмеження
забудови земельної ділянки надаються
виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад.

Відповідно до приписів ст. 24 Закону
України «Про планування і забудову
територій», містобудівні умови і
обмеження забудови земельної ділянки,
отримані відповідно до частини
четвертої цієї статті або затверджені
рішенням відповідної місцевої ради, є
підставою для отримання інших вихідних
даних для проектування об'єкта
(об'єктів) забудови земельної ділянки
та здійснення цього проектування.

У відповідності до ст. 27 вказаного
Закону, іншими вихідними даними є
технічні умови щодо інженерного
забезпечення об'єкта містобудування та
завдання на проектування.

Відповідно до ст. 28 вказаного Закону,
проектна документація на будівництво
об'єктів містобудування розробляється
згідно з вихідними даними на
проектування з дотриманням вимог
державних стандартів, норм і правил,
регіональних і місцевих правил
забудови та затверджується замовником
в установленому законом порядку.

Як вбачається з ч. 6 ст. 23 Закону України
«Про планування і забудову територій»,
будівництво об'єктів містобудування
здійснюється згідно з вимогами
законодавства та відповідно до
затвердженої проектної документації.

12.05.2011 року набув чинності Закон
України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Відповідно до приписів вказаного
Закону: проектна документація це
затверджені текстові та графічні
матеріали, якими визначаються
містобудівні, об'ємно-планувальні,
архітектурні. конструктивні, технічні,
технологічні вирішення, а також
кошториси об'єктів будівництва (п.11 ч.1
ст.1); проектна документація
розробляється із урахуванням вимог
вихідних даних (ст.31); будівельні роботи
повинні відповідати проектній
документації (ст.ст. 38, 39).

Аналізуючи вказані положення колегія
суддів приходить висновку, що вимоги до
архітектурно - планувальної частини
проекту, що затверджені наказом
Департаменту містобудування
Львівської міської ради від 18.10.2010 року
№А-355 є вихідними даними, а саме
містобудівними умовами і обмеженнями.
Такий наказ є ненормативним правовим
актом органу місцевого самоврядування,
актом одноразового застосування який
вичерпав свою дію фактом виконання, а
саме фактом виконання обраною
позивачкою проектною організацією
робіт із розробки робочого проекту
«Реконструкція офісних приміщень на
вул. Лижв'ярській, 42 у м. Львові з
розширенням за рахунок надбудови».

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції
щодо хибності наведених відповідачем
мотивів скасування наказу
Департаменту містобудування
Львівської міської ради від 18.10.2010 року
№А-355, оскільки така видана виконавчим
органом органу місцевого
самоврядування.

Крім того, ухвалою Львівської міської
ради від 03.12.2009 року №3137 позивачці
надано в користування земельну ділянку
на вул. Лижв'ярській. 42 в м. Львові за
рахунок земель житлової та громадської
забудови. Дана ухвала оскаржувалась у
судовому порядку з мотивів
неправомірності вилучення даної
земельної ділянки з земель
природно-заповідного фонду. Постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 08.02.2013 року
у справі №130525/12/9104 відмовлено у
задоволенні позову про визнання даної
ухвали нечинною. При винесенні даного
судового рішення судом
адміністративної юрисдикції
встановлено, що надана у користування
земельна ділянка відноситься до
категорії земель житлової га
громадської забудови.

Більше того, колегія суддів відхиляє
доводи відповідача щодо недійсності
договору оренди земельної ділянки на
вул. Лижв'ярській, 42 в м. Львові, що
встановлена рішенням Апеляційного
суду Львівської області від 23.10.2013 року,
оскільки ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 січня 2014 року, вищевказане
рішення суду апеляційної інстанції
скасоване, а залишене в силі рішення
Галицького районного суду м.Львова від
16 квітня 2013 року про відмову у визнанні
недійсним договору оренди землі .

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскаржуване рішення Виконавчого
комітету Львівської міської ради -
23.09.2011 року №863 є протиправним та
підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм
належну правову оцінку, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні не спростовуються і
підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну
скаргу виконавчого комітету
Львівської міської ради слід залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,198,200,205,206,254 КАС
України, суд, -

у х в а л и
в :

Апеляційну скаргу Виконавчого
комітету Львівської міської ради
залишити без задоволення, а постанову
Залізничного районного суду м.Львова
від 15 січня 2014 року у справі № 1309/2423/12 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
М.П.Кушнерик

О.І.Мікула

Повний текст ухвали виготовлений 10.04.2014
року.