Справа № 872/9456/13
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2014 рокусправа № 0810/5757/2012

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.

суддів: Уханенка С.А.
Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Запорізькому районі Запорізької
області

на ухвалу Запорізького районного суду
Запорізької області від 14 січня 2013 року

по справі № 0810/5757/2012

за заявою управління Пенсійного фонду
України в Запорізькому районі
Запорізької області про перегляд
постанови Запорізького районного суду
Запорізької області від 25 жовтня 2010
року за нововиявленими обставинами

у справі за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Запорізькому районі Запорізької
області

про зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги «Дітям війни», -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Запорізького районного суду
Запорізької області від 14 січня 2013 року
заяву управління Пенсійного фонду
України в Запорізькому районі
Запорізької області про перегляд
постанови Запорізького районного суду
Запорізької області від 25 жовтня 2010
року за нововиявленими обставинами по
справі № 2а-4049/10 залишено без
задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції заявник подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити заяву про
перегляд постанови суду за
нововиявленими обставинами.

В обґрунтування апеляційної скарги,
відповідач вказує, що у зв'язку з
прийняттям Конституційним Судом
України рішень від 26 грудня 2011 року
№20-рп/2011 та від 25 січня 2012 року №3-рп/2012,
виникли обставини, які є підставою для
перегляду судового рішення, а саме: при
вирішенні справ щодо соціального
захисту громадян суди повинні
керуватись приписами постанов
Кабінету Міністрів України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм процесуального
права, суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у вересні 2010 року
ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Запорізькому районі Запорізької
області про стягнення щомісячної
державної соціальної допомоги «дітям
війни».

Постановою Запорізького районного
суду Запорізької області від 25 жовтня
2010 року визнано бездіяльність
відповідача неправомірною та
зобов'язано здійснити перерахунок та
виплатити позивачу підвищення пенсії
згідно до статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та
частини 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008
року по 01 жовтня 2009 року з урахуванням
різниці, яка була виплачена.

Залишаючи без задоволення заяву про
перегляд судового рішення по справі за
нововиявленими обставинами, суд першої
інстанції виходив з того, що обставини,
на які посилається відповідач, не мають
характер нововиявлених, та не є
підставою для перегляду судового
рішення.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Апелянт посилається на факт прийняття
Конституційним Судом України рішень
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 та від 25
січня 2012 року № 3-рп/2012, як на
нововиявлені обставини, що є підставою
для перегляду судового рішення.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 у справі
за конституційними поданнями 49
народних депутатів України, 53 народних
депутатів України і 56 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
пункту 4 розділу VII «Прикінцеві
положення» визнано таким, що
відповідає Конституції України (є
конституційним), пункту 4 розділу VII
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» від 23 грудня 2010 року № 2857-УІ з
наступними змінами.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 у справі за
конституційним поданням правління
Пенсійного фонду України встановлено,
що повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України. Суди під час вирішення
справ про соціальний захист громадян
керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, в
тому числі нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компетенції‚ на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245
Кодексу адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала суду, що
набрала законної сили, може бути
переглянута у зв'язку з нововиявленими
обставинами.

Підставами для перегляду судового
рішення за нововиявленими обставинами
є:

1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, завідомо неправдивих
показань свідка, завідомо
неправильного висновку експерта,
завідомо неправильного перекладу,
фальшивості документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, вини судді у вчиненні
злочину, внаслідок якого було ухвалено
незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке
стало підставою для прийняття
постанови чи постановлення ухвали, що
належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом
України неконституційності закону,
іншого правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконано.

На підставі вищевикладеного, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що нововиявленими слід вважати
обставини, які об'єктивно існували на
момент вирішення адміністративної
справи та не були відомі і не могли бути
відомі на той час суду та хоча б одній
особі, яка брала участь у справі.
Наявність обох цих умов для визнання
обставини нововиявленою є
обов'язковою.

Відповідно до частини 3 статті 245
Кодексу адміністративного судочинства
України перегляд судових рішень за
нововиявленими обставинами в разі
прийняття нових законів, інших
нормативно-правових актів, якими
скасовані закони та інші
нормативно-правові акти, що діяли на
час розгляду справи, не допускається,
крім випадків, коли вони пом'якшують
або скасовують відповідальність
фізичної особи.

Таким чином, факт прийняття
Конституційним Судом України рішення
№ 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та
рішення № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, не
містить в собі ознак нововиявлених
обставин, оскільки зазначені рішення
прийняті після прийняття Запорізьким
районним судом Запорізької області
рішення від 27 січня 2011 року, та не
існували під час розгляду справи.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на рішення Конституційного Суду
України №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та
рішення №3-рп/2012 від 25 січня 2012 року,
висновків суду не спростовують.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що судом першої інстанції повно
встановлені обставини справи та надана
правильна юридична оцінка, у зв'язку з
чим підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
ухвали суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 200, 205, 206, 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Запорізькому районі Запорізької
області - залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду
Запорізької області від 14 січня 2013 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим