Справа № 2а/0470/1579/12
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2014 рокусправа № 2а/0470/1579/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 15
лютого 2012 року у справі № 2а/0470/1579/12 за
позовом фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 до територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у
Дніпропетровській області про
скасування постанови,-

в с т а н о в и В :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 15
лютого 2012 року задоволено позов
фізичної особи підприємця ОСОБА_1, а
саме: визнано дії Територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті у Дніпропетровській
області протиправними щодо прийняття
постанови №129159 від 08.12.2011 року про
застосування фінансових санкцій у
розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00
коп.; визнано нечинною постанову
Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Дніпропетровській
області № 129159 від 08.12.2011 року про
застосування фінансових санкцій у
розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот)грн. 00
коп.

Постанова суду мотивована тим, що
відповідачем порушено процедуру
розгляду справи про порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, а саме не було повідомлено
позивача про час та місце розгляду
справи, що позбавило останнього на
участь у розгляді його справи. Крім
цього, суд спірне рішення відповідача
прийнято не на підставі та не у спосіб,
що передбачені Законом України «Про
автомобільний транспорт», у зв'язку з
відсутністю факту не оформлення
документів, обов'язковість яких
передбачена ст..48 названого Закону.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, неповне з'ясування обставин
справи, просило скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
адміністративного позову. Апеляційна
скарга обгрунтована незгодою з
висновками суду першої інстанції щодо
не встановлення факту порушення
позивачем вимог Законом України «Про
автомобільний транспорт». Крім цього,
заявник апеляційної скарги вказує на
те, що суд необґрунтовано вказав на
недотримання відповідачем порядку
розгляду справи про порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, оскільки на адресу позивача,
рекомендованим листом з повідомленням,
було направлено повідомлення про час
та місце розгляду справи. Між тим,
вказаний лист повернувся на адресу
Інспекції з відміткою про неможливість
вручення позивачу, у зв'язку з
закінченням терміну зберігання.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи із
наступного.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що посадовими особами
територіального управління
Головатотрансінспекції в
Тернопільській області 13 жовтня 2011
року, на підставі завдання

на перевірку від 10.10.2011 року № 088060, була
здійснена перевірка належного
позивачу автомобіля марки АС FCA 1061,
номерний знак НОМЕР_1 під керуванням
водія ОСОБА_2.

За результатами перевірки складено акт
від 13 жовтня 2011 року №058796 про
проведення перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом, в якому зазначено, що
послуги з перевезення вантажу
здійснювались ФОП ОСОБА_1 без
оформлення документів, перелік яких
визначений ст.48 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме:
відсутня індивідуальна контрольна
книжка водія.

За наслідками проведеної
перевірки та за результатами розгляду
справи, територіальним управлінням
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у
Дніпропетровській області винесено
постанову про застосування фінансових
санкцій №129159 від 08.12.2011р., якою до ФОП
ОСОБА_1, відповідно до абз.3 ч.1 ст.60
Закону України «Про автомобільний
транспорт», застосовані фінансові
санкції в сумі 1700грн.

Правомірність та обґрунтованість
вказаної постанови є предметом спору,
який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового
рішення колегія суддів не погоджується
з висновками суду першої інстанції
щодо не встановлення перевіркою факту
не оформлення документів,
обов'язковість яких передбачена ст..48
названого Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Так, встановлені обставини справи
свідчать про те, що позивачем не
заперечується факт здійснення
вантажних перевезень, на час
проведення перевірки, а також не
заперечується факт відсутності у водія
транспортного засобу індивідуальної
контрольної книжки.

Відповідно до статті 48 Закону України
«Про автомобільний транспорт»,
автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення. Документами для
здійснення внутрішніх перевезень
вантажів є: для автомобільного
перевізника - документ, що засвідчує
використання транспортного засобу на
законних підставах, інші документи,
передбачені законодавством; для водія
- посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або
інший визначений законодавством
документ на вантаж, інші документи,
передбачені законодавством.

Отже, вказаною нормою права, зокрема,
встановлено, що водій транспортного
засобу повинен мати та зобов'язаний
пред'являти перевіряючим особам
визначені цією нормою права документи,
а також інші документи, передбачені
законодавством.

Згідно із абз.3 ч.1 ст.60 Закону України
«Про автомобільний транспорт» за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи,
зокрема, за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.6.1 Положення про
робочий час і час відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України №340 від
07.06.2010р., який зареєстрований в Мін'юсті
України за №811/18106 14.09.2010р., автобуси, що
використовуються для нерегулярних і
регулярних спеціальних пасажирських
перевезень, для регулярних
пасажирських перевезень на міжміських
автобусних маршрутах протяжністю
понад 50 км, вантажні автомобілі з
повною масою понад 3,5 тонн повинні бути
обладнані діючими та повіреними
тахографами.

Пункт 6.1 Положення, в частині
перевезення вантажів колісними
транспортними засобами з повною масою
від 3,5 тонн до 12 тонн, набирає чинності з
01.06.2015, що визначено п.4 Наказу №340.

Згідно із п.6.3 Положення до набрання
чинності пунктом 6.1 цього розділу
водій, який керує ТЗ, що зазначений у
пункті 6.1 цього розділу та не
обладнаний тахографом, веде
індивідуальну контрольну книжку водія
(додаток 3).

Отже, зазначеним Положенням, яке є
нормативно-правовим актом, що
направлений на регулювання робочого
часу та часу відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів та
порядок його обліку, встановлено, що
під час здійснення вантажних
перевезень водій транспортного засобу
зобов'язаний мати індивідуальну
контрольну книжку водія.

Таким чином, індивідуальна контрольна
книжка є тим документом, який у
відповідності до вимог ст..48 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
повинен мати водій при здійсненні
вантажних перевезень. Відсутність
такого документа є підставою для
застосування штрафних санкцій, які
передбачено абз.3 ч.1 ст.60 Закону України
«Про автомобільний транспорт».

В той же час, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції зроблено
правильний висновок про недотримання
відповідачем процедури розгляду
справи, а саме не повідомлення особи,
яка притягується до відповідальності,
про час та місце розгляду справи.

Відповідно до п.26 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
КМУ №1567 від 08.11.2006р., справа про
порушення розглядається у присутності
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання. Про час і місце
розгляду справи про порушення
уповноважена особа суб'єкта
господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням.

Згідно із п.27 зазначеного Порядку, у
разі неявки уповноваженої особи
суб'єкта господарювання справа про
порушення розглядається без її участі.

Таким чином, вказаними нормами права
визначено по-перше те, що справа про
порушення розглядається у присутності
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання. При цьому, вказані
вимоги направлені на дотримання прав
особи, що притягається до
відповідальності, зокрема, бути
присутньою під час розгляду справи
відносно неї, скористатися правом
захисту від пред'явлених звинувачень.
По-друге, визначено порядок
повідомлення особи, що притягається до
відповідальності, про час і місце
розгляду справи. При цьому, вказаним
Порядком не передбачено того, що у разі
неотримання особою повідомлення про
час та місце розгляду справи, з
незалежних від Інспекції причин, то
така особа вважається повідомленою про
час та місце розгляду справи. В третє,
справу може бути розглянуто у
відсутності особи, що притягається до
відповідальності, лише за умови
належного її повідомлення.

З аналізу вказаних норм права, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
відповідачем не було належним чином
повідомлено позивача про час та місце
розгляду справи, оскільки повідомлення
на адресу позивача про час та місце
розгляду справи повернуто поштовим
органом на адресу Інспекції, у зв'язку з
неможливістю вручити його адресату.
Неповідомлення про розгляд справи
унеможливило участь позивача у
розгляді справи відносного нього і
відповідно позбавило можливості
скористатися правом на захист.

Вказані обставини свідчать про
недотримання відповідачем процедури
розгляду справи, що є підставою для
висновку про неправомірність
прийняття постанови про застосування
штрафних санкцій за наслідками такого
розгляду.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги, з
огляду на правильність вирішення судом
першої інстанції справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 15
лютого 2012 року у справі № 2а/0470/1579/12 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому
статтею 212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено 21.03.2014
р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк