Справа № 820/13374/13-а
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 р.Справа № 820/13374/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бартош Н.С. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської митниці
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
17.01.2014р. по справі № 820/13374/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ирбис-Авто"

до Харківської митниці Міндоходів

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

20.12.2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ибрис-авто"
(далі-позивач) звернулося до суд з
позовом до Харківської митниці
Міндоходів (далі-відповідач) про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування вартості
товарів №807000003/2013/001402/2 від 16.07.2013 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду 17.01.2014 року
позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Харківської митниці
Міндоходів про коригування вартості
товарів № 807000003/2013/001402/2 від 16.07.2013 року.

Відповідач не погодившись з рішенням
суду першої інстанції подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову якою відмовити
позивачу в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач посилається на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції,що позивач під час
здійснення зовнішньоекономічної
імпортної операції в межах укладеного
з фірмою Meritor Gеrmany GmbH контракту № 1 від
23.01.2013року склав і подав до відповідача,
вантажну митну декларацію
№00/2013/031524 на товар, в якій
визначив митну вартість товару за
основним методом у розмірі 274822,69грн.

Предметом вказаного контракту № 1 від
23.01.2013р. є поставка запасних частин до
автомобілів.

Внаслідок реалізації відповідачем
владної управлінської функції -
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів згаданим
територіальним органом доходів і
зборів було застосовано резервний
метод визначення митної вартості
товарів, у зв'язку з чим прийнято
рішення №807000003/2013/0011402/2 від 16.07.2013 року
"Про коригування митної вартості
товарів", яким скориговано митну
вартість товару.

Судом першої інстанції з'ясовано,що
подані позивачем документи, до митного
оформлення, повністю відповідали
вимогам ч.2 ст.58 Митного кодексу України
і не створювали підстав для виникнення
у відповідача сумнівів відносно не
підтвердженості чи невизначеності
кількісно і достовірно та/або
відсутності хоча б однієї із складових
митної вартості, яка є обов'язковою при
її обчисленні.

Приймаючи рішення про задоволення
позову,суд першої інстанції керувався
нормами Митного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.53 Митного кодексу
України передбачено, що документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є: 1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу
України право органу доходів і зборів
на висунення письмової вимоги про
надання додаткових документів виникає
лише у разі, коли 1) перелічені
документи містять розбіжності, 2)
перелічені документи містять ознаки
підробки, 3) перелічені документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, 4)
перелічені документи не містять
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Іноземний контрагент позивача -
резидент фірма Meritor Grrmany GmbH згідно з
поданими до митного оформлення
документами є продавцем імпортованого
товару.

Митний орган цієї обставини при
здійсненні митних процедур під сумнів
не поставив.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу
України передбачено, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.4 ст.53 Митного кодексу
України орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу
України основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу.

Під час таких консультацій орган
доходів і зборів та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать,що
відповідачем не надано даних, які б
засвідчували, що подані до митного
оформлення документи містять
розбіжності чи ознаки підробки, не
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів або
не містять відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Підставою для прийняття рішень суб'єкт
владних повноважень обрав положення
ст.ст. 54, 55, 58-63, 64 Митного кодексу
України, та фактичне судження суб'єкта
владних повноважень про не
підтвердження платником податків в
ході процедури консультацій підстав
для застосування основного методу
визначення митної вартості товару та
про наявність в розпорядженні митного
органу цінової інформації про інший
(вищий) рівень цін на товар що
імпортується.

Колегія судді зазначає, що митним
органом не було встановлено обставин,
які, згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України, є підставою для
витребовування додаткових документів.

Тому підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення першої інстанції відсутні.

Заперечень вказаних обставин
апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів вважає,що постанова
суду першої інстанції прийнята з
дотриманням норм чинного
законодавства,тому не підлягає
скасуванню,а апеляційна скарга
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення,а постанову суду-без
змін.

Отже колегія суддів дійшла висновку, що
постанова суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 17.01.2014р. по
справі № 820/13374/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.Судді
Бартош Н.С. Мельнікова Л.В. Повний
текст ухвали виготовлений 28.03.2014 р.