Справа № 2а/2570/1217/2012
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/2570/1217/2012
Головуючий у 1-й інстанції: Заяць О.В.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Ключковича В.Ю., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Коропському районі Чернігівської
області на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 20
квітня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Коропському районі Чернігівської
області про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до
Чернігівського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Коропському районі Чернігівської
області, в якому просила:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо не виплати їй
грошової допомоги в розмірі 10
посадових окладів в розмірі 10730,00 грн.,

- зобов'язати відповідача виплатити їй
грошову допомогу в розмірі 10730,00 грн.,

- допустити негайне виконання
постанови суду та стягнути з
відповідача судові витрати в сумі 107,30
грн.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2012
року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в Коропському
районі Чернігівської області щодо не
виплати ОСОБА_2 грошової допомоги в
розмірі 10 посадових окладів 10730 (десять
тисяч сімсот тридцять) грн. 00 коп.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Коропському районі
Чернігівської області виплатити
ОСОБА_2 грошову допомогу в розмірі 10730
(десять тисяч сімсот тридцять) грн. 00
коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким повністю відмовити в
задоволенні вимог даного позову.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
наказом Управління Пенсійного фонду
України в Коропському районі
Чернігівської області від 30.08.2011 року №
2-о (а. с. 9) ОСОБА_2 було звільнено з
посади провідного спеціаліста відділу
з виплати пенсій Управління Пенсійного
фонду України в Коропському районі
Чернігівської області за п. 1 ст.40 КЗпП
України, у зв'язку з скороченням
чисельності працівників.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Коропському районі Чернігівської
області, отримує пенсію за віком (а. с. 18)
та має стаж державної служби - 20 років, 9
місяців, 11 днів, що підтверджується
протоколом 351023 від 20.03.2012 року (а. с. 19).

За твердженням позивача, УПФУ в
Коропському районі Чернігівської
області в порушення вимог Закону
України «Про державну службу» не
виплатило їй грошову допомогу в
розмірі 10 посадових окладів в сумі 10
730,00 грн.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Суспільні відносини, які охоплюють
діяльність держави щодо створення
правових, організаційних, економічних
та соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу, визначаються Законом України
«Про державну службу» від 16 грудня 1993
року № 3723-XII.

Згідно частини 2 статті 37 Закону
України «Про державну службу», на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Відповідно до частини 13 статті 37 Закону
України «Про державну службу»,
державним службовцям у разі виходу на
пенсію при наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Зазначена норма не містить жодних
застережень, який вид пенсії буде
отримувати особа після досягнення
пенсійного віку державного службовця,
а містить лише імперативний припис
щодо того, що для отримання грошової
допомоги необхідно: по-перше -
звільнення у зв'язку з виходом на
пенсію, по-друге - наявність стажу
державної служби не менше 10 років.

Основні засади державної політики щодо
ветеранів праці, інших громадян
похилого віку, визначаються Законом
України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» від 16 грудня 1993 року № 3721-XII.

Відповідно до статті 21 вказаного
Закону, особам передпенсійного віку,
трудовий договір з якими було
розірвано з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у зв'язку зі
змінами у організації виробництва і
праці, а також у зв'язку з виявленою
невідповідністю працівника за станом
здоров'я, гарантується право на
достроковий вихід на пенсію за півтора
року до встановленого законодавством
строку, якщо вони мають страховий стаж
для чоловіків - 25 років, для жінок - 20
років, а для осіб, які мають право на
пенсію на пільгових умовах - стаж
роботи що дає право на даний вид пенсії.

Як було вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач ОСОБА_2 звільнена з
посади провідного спеціаліста відділу
з виплати пенсій Управління Пенсійного
фонду України в Коропському районі
Чернігівської області на підставі п. 1
ст.40 КЗпП України.

Під час призначення пенсії до позивача
було застосовано положення статті 21
Закону України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні», якою передбачено додаткову
соціальну гарантію з боку держави для
певної категорії громадян, а саме:
право на достроковий вихід на пенсію за
півтора року до встановленого
законодавством строку за певних умов.

Згідно рішення Конституційного Суду
України від 26 листопада 2013 року №
11-рп/2013 у справі за конституційним
зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо
офіційного тлумачення положення
частини тринадцятої статті 37 Закону
України «Про державну службу» в
системному зв'язку з положеннями
пункту 2 частини першої, частини другої
статті 40 Кодексу законів про працю
України, статті 21 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні», у разі
дострокового виходу на пенсію
державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного в частині першій статті 37
Закону України «Про державну службу».

Отже, зважаючи на вищевикладені норми
чинного законодавства та беручи до
уваги те, що Законом України «Про
державну службу» не ставиться у
залежність право державного службовця
на отримання грошової допомоги від
формулювання причини звільнення, а
лише зазначає необхідність наявності
стажу державної служби не менше 10 років
та факт виходу державного службовця на
пенсію, колегія суддів приходить до
висновку про наявність правових
підстав для задоволення вимог даного
позову.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 05 грудня 2013 року у справі №
К/9991/25759/12.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що постановлене у справі
рішення суду першої інстанції
ґрунтується на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень матеріального і
процесуального закону, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи, доводи викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Коропському
районі Чернігівської області -
залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків В.Ю. Ключкович І.Й.
Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Петрик І.Й.