Справа № 815/1891/14
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1891/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Потоцької Н.В.

за участю секретаря
Загрійчук О.В.

сторін:

представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до відділу
Держземагенства в Овідіопольському
районі Одеської області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду із
зазначеним позовом до відділу
Держземагенства в Овідіопольському
районі Одеської області, в якому
просить:

- визнати протиправною відмову за №
18-Ж-4/120 від 19 березня 2014 року начальника
Відділу Держземагенства в
Овідіопольському районі Одеської
області, Іноземцева Є.П. анулювати, як
нікчемний, Державний акт на право
приватної власності на землю Серії ЯГ
№ 911205, виданий на ім'я ОСОБА_4, стосовно
земельної ділянки площею 0,1 га, за
адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати начальника Відділу
Держземагенства в Овідіопольському
районі Одеської області Іноземцева Є.П.
анулювати, як нікчемний, Державний акт
на право приватної власності на землю
Серії ЯГ № 911205, виданий на ім'я ОСОБА_4,
стосовно земельної ділянки площею 0,1
га, за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своєї правової позиції
позивач зазначив, що 6 березня 2014 року
звернувся до відповідача з вимогою
анулювати Державний акт на право
приватної власності на землю Серії ЯГ
№ 911205, виданий ОСОБА_4, як нікчемний.

Всупереч ст. 186, 188, 189 Земельного Кодексу
України, відповідно до яких розгляд і
затвердження землевпорядної
документації, державний контроль за
використанням та охороною земель в смт.
Таїрове Овідіопольського району
Одеської області віднесено до
компетенції відповідача листом за №
18-Ж-4/120 від 19 березня 2014 року позивачу
безпідставно відмовлено у задоволені
законної вимоги, що і стало підставою
для звернення до суду.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав заявлені позовні
вимоги з підстав, викладених в
адміністративному позові та наданих в
судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідач в судове
засідання не з'явився. Про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся у
встановленому законом порядку, що
підтверджується матеріалами справи.

Також, слід зазначити, що згідно вимог
статті 122 КАС України адміністративна
справа має бути розглянута і
вирішена протягом розумного строку,
але не більше місяця з дня відкриття
провадження у справі, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Згідно приписів статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, визначено, що кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справ упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, якій вирішить
спір щодо його прав та обов'язків.

При цьому вжиття заходів для
прискорення процедури розгляду справ є
обов'язком не тільки для держави, а й
осіб, які беруть участь у справі. Так,
Європейський суд з прав людини в
рішенні від 21 грудня 2006 року у справі
«Мороз та інші проти України» зазначив,
що розумність строку проваджень
повинна оцінюватись у світлі обставин
справи та з урахуванням наступних
критеріїв: складність справи,
поведінка заявників і відповідних
органів державної влади та того, яку
важливість для заявників мало питання,
що розглядалося.

Крім того, суд вважає за необхідне
наголосити, на тому, що саме
національним судам належить функція
керування провадженнями таким чином,
щоб вони були швидкими та ефективними
(рішення Європейського суду з прав
людини від 21 грудня 2006 року справа
«Мороз та інші проти України»).

Така функція знайшла своє відображення
і в Законі України «Про судоустрій і
статус суддів», який встановлює
обов'язок судді вживати заходи щодо
розгляду справи протягом строку,
встановленого Законом.

Отже, суд вважає, що вжив всі залежні
від нього заходи для повідомлення
відповідача належним чином про час і
місце розгляду судової справи з його
участю для реалізації ним права
судового захисту своїх прав та
інтересів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
дослідивши обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги,
перевіривши їх доказами, судом
встановлено наступне.

На підставі рішення сесії Таїровської
селищної Ради народних депутатів
Овідіопольського району Одеської
області від 4 лютого 2003 року за № 105,
ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність
передана земельна ділянка площею 0, 10
га для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 (а/с. 11).

На підставі цього рішення, виданий
Державний акт на право приватної
власності на землю Серії Р1 № 477764,
згідно якого ОСОБА_2 належить на праві
приватної власності земельна ділянка,
площею 0,1 та, за адресою: АДРЕСА_1 (а/с.
12-13).

Рішенням № 20 3-ї сесії V скликання
Таїровської селищної Ради народних
депутатів Овідіопольського району
Одеської області від 8 червня 2006 року
передано безоплатно у приватну
власність ОСОБА_4 земельну ділянку
площею 0, 10 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а/с. 15).

Рішенням № 244-У 5-ї сесії V скликання
Таїровської селищної Ради народних
депутатів Овідіопольського району
Одеської області від 14 грудня 2006 року,
відмінено п. 2 рішення Таїровської
селищної ради від 08.06.2006 року № 20 та
анульовано Державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку Серії ЯГ № 911205 на ім'я
ОСОБА_4(а/с. 16).

6 березня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
Таїровської селищної ради
Овідіопольського району Одеської
області з вимогу анулювати Державний
акт на право приватної власності на
землю Серії ЯГ № 911205, виданий ОСОБА_4 на
земельну ділянку площею 0,1 га, за
адресою: АДРЕСА_1.

Листом від 19.03.2014 р. № 18-Ж-4/120 «Щодо
надання інформації» на заяву від 06.03.2014
р. повідомлено.

У зв'язку зі змінами в земельному
законодавстві, які набрали чинності з
01.01.2013 року, Постанова Кабінету
Міністрів України від 9 вересня 2009 р. N
1021 «Про затвердження порядків ведення
Поземельної книги і Книги записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі» та Інструкція про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затверджена наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 04.05.1999 № 43, втратили чинність.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень регулюються Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» та проводяться органами
державної реєстрації прав.

Відповідно до ст. 6 зазначеного Закону,
систему органів державної реєстрації
прав становлять центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державної реєстрації прав, та
структурні підрозділи територіальних
органів Міністерства юстиції України,
які забезпечують реалізацію його
повноважень та є органами державної
реєстрації прав.

Крім того, вказано, що до вказаної заяви
не додано жодної юридичної підстави
для скасування державного акта
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам суд виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Позивач є власником земельної ділянки,
її права власника гарантовані державою
Україна положеннями ст. 41 Конституції
України.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України,
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно зі ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом

Державні акти на право власності на
земельні ділянки є документами, що
посвідчують право власності й
видаються на підставі відповідних
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень. У спорах, що
пов'язані з правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватись як зазначені рішення, на
підставі яких видано відповідні
державні акти, так і самі акти на право
власності на земельні ділянки. До того
ж, видача державного акта на право
власності на земельну ділянку без
визначеної законом (ч. 1 ст. 116
Земельного кодексу України) підстави є
неправомірною, а державний акт, виданий
з порушеннями вимог статей 116, 118 ЗК
України, - недійсним.

Крім того, це підтверджено рішеннями
Верховного Суду України, прийнятими за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України. А
саме, постановою Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 6 лютого 2013 р. у справі №
6-169цс12, в якій Верховний Суд послався на
норму статті 155 Земельного кодексу
України, згідно з якою, у разі видання
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування акта, яким
порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Судом встановлено, що Рішенням № 244-У 5-ї
сесії V скликання Таїровської селищної
Ради народних депутатів
Овідіопольського району Одеської
області від 14 грудня 2006 року, відмінено
п. 2 рішення Таїровської селищної ради
від 08.06.2006 року № 20 та анульовано
Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку Серії ЯГ
№911205, отже вказаний документ є
недійсним у розумінні приписів чинного
законодавства України.

Отже, дії відділу Держземагенства в
Овідіопольському районі Одеської
області щодо відмови в анулюванні
вказаного державного Акту є
протиправними і порушують право
позивачки.

Крім того, суд критично ставиться до
відповіді наданої відділом
Держземагенством в Овідіопольському
районі Одеської області за № 18-Ж-4/120 від
19.03.2014 р. оскільки, ОСОБА_2 роз'яснено про
те, що відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень регулюються Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» та проводяться органами
державної реєстрації прав.

Однак, в своєму зверненні ОСОБА_2
ставила питання про анулювання
Державного акту на право приватної
власності.

З урахування урахуванням викладеного,
суд приходить до висновку про
необхідність зобов'язання відділу
Держземагенства в Овідіопольському
районі Одеської області анулювати
Державний акт на право приватної
власності на землю Серії ЯГ № 911205 на
право власності на земельну ділянку в
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4, виданого на
підставі п. 2 рішення Таїровської
селищної ради № 20 від 08.06.2006 року.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 128, 158-163, 167, 186, 254
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними дії відділу
Держземагенства в Овідіопольському
районі Одеської області щодо відмови в
анулюванні державного Акту серії ЯГ №
911205 на право власності на земельну
ділянку в АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4,
виданого на підставі п. 2 рішення
Таїровської селищної ради № 20 від
08.06.2006 року.

Зобов'язати відділ Держземагенства в
Овідіопольському районі Одеської
області анулювати Державний акт на
право приватної власності на землю
Серії ЯГ № 911205 на право власності на
земельну ділянку в АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_4, виданого на підставі п. 2
рішення Таїровської селищної ради № 20
від 08.06.2006 року.

Постанова набирає законної сили в
порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС
України.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з моменту отримання копії
постанови з одночасним поданням її
копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя
Потоцька Н.В.

Визнати протиправними дії
відділу Держземагенства в
Овідіопольському районі Одеської
області щодо відмови в анулюванні
державного Акту серії ЯГ № 911205 на
право власності на земельну ділянку в
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4, виданого на
підставі п. 2 рішення Таїровської
селищної ради № 20 від 08.06.2006 року.

Зобов'язати відділ Держземагенства в
Овідіопольському районі Одеської
області анулювати Державний акт на
право приватної власності на землю
Серії ЯГ № 911205 на право власності на
земельну ділянку в АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_4, виданого на підставі п. 2
рішення Таїровської селищної ради № 20
від 08.06.2006 року.

08 квітня 2014 року.