Справа № 2а-480/11
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/57097/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 23 травня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Державного казначейства в
П'ятихатському районі Головного
управління Державного казначейства
України у Дніпропетровській області,
Головного управління Державного
казначейства України у
Дніпропетровській області, треті особи
- Контрольно-ревізійний відділ в
П'ятихатському районі
Дніпропетровської області,
прокуратура П'ятихатського району
Дніпропетровської області, про
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Управління Державного казначейства в
П'ятихатському районі Головного
управління Державного казначейства
України у Дніпропетровській області,
Головного управління Державного
казначейства України у
Дніпропетровській області, треті особи
- Контрольно-ревізійний відділ в
П'ятихатському районі
Дніпропетровської області,
прокуратура П'ятихатського району
Дніпропетровської області, про
зобов'язання повернути позивачеві
грошові кошти в розмірі 68 948,53 грн. як
помилково сплачені до бюджету.

В обґрунтування позову зазначено, що за
результатами проведеної
Контрольно-ревізійним відділом у
П'ятихатському районі
Дніпропетровської області ревізії
прокуратурою П'ятихатського району
порушено кримінально справу відносно
ОСОБА_2 за вчинення злочину,
передбаченого частиною другою статті
364, частиною другою статті 366
Кримінального кодексу України. Під час
досудового слідства слідчий
прокуратури, який проводив досудове
слідство, рекомендував позивачеві до
закінчення досудового слідства
погасити заподіяну державі шкоду у
розмірі 68 948,53 грн., яка завдана ПП
"Ремонтник", директором якого є позивач,
у зв'язку з чим позивачем за платіжним
дорученням від 10.02.2011 №1 на суму 65 742,21
грн. та платіжним дорученням від 11.02.2011
№2 на суму 3 206,32 грн. було погашено суми
збитків на користь держави. У
подальшому постановою П'ятихатського
районного суду Дніпропетровської
області від 05.05.2011 позивача звільнено
від кримінальної відповідальності, у
зв'язку з чим позивач вважає, що кошти у
розмірі 68 948,53 грн., є помилково
сплаченими.

Постановою П'ятихатського районного
суду Дніпропетровської області від 03
серпня 2011 року позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 травня 2012 постанову
П'ятихатського районного суду
Дніпропетровської області скасовано;
прийнято нову, якою у задоволенні
позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати оскаржувані рішення
суду апеляційної інстанції та залишити
в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з безпідставності
сплати позивачем коштів у розмірі 68 948,53
грн. та, відповідно, обґрунтованості
вимог щодо їх повернення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з недоведеності з боку
позивача наявності факту порушення
його прав та законних інтересів з боку
відповідача у сфері публічно-правових
відносин. Зазначена позиція суду
апеляційної інстанції ґрунтується на
тому, що кошти у розмірі 68 948,53 грн.,
перераховані згідно з платіжними
дорученнями від 10.02.2011 №1 та від 11.02.2011
№2, сплачені не позивачем, а приватним
підприємством "Ремонтник".

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
вказаними висновками суду апеляційної
інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною першою статті 6
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач звернувся до
суду із позовом про зобов'язання
повернути грошові кошти в розмірі 68 948,53
грн. як помилково ним сплачені до
бюджету.

У той же час, судом апеляційної
інстанції встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що згідно з
платіжними дорученнями від 10.02.2011 №1 та
від 11.02.2011 №2, на які позивач
посилається як на підтвердження
обставин, якими він обґрунтовує
позовні вимоги, кошти у розмірі 68 948,53
грн. до державного бюджету
перераховані приватним підприємством
"Ремонтник", а не позивачем у справі.

За вказаних обставин, колегія суддів
погоджується із висновком суду
апеляційної інстанції щодо
недоведеності з боку позивача
наявності факту порушення його прав та
інтересів у сфері публічно-правових
відносин, у зв'язку з чим вказує на
обґрунтованість позиції суду щодо
відсутності підстав для задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судом апеляційної інстанції
дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваного судового
рішення судом не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: