Справа № К/9991/21916/11-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/21916/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги
С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Кагарлицької об'єднаної державної
податкової інспекції в Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31 березня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Кагарлицької
об'єднаної державної податкової
інспекції в Київській області, третя
особа - начальник Кагарлицької
об'єднаної державної податкової
інспекції в Київській області Циганок
Л.М. про визнання незаконним
переміщення та стягнення різниці в
заробітній платі, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Кагарлицької ОДПІ в
Київській області про скасування
наказу відповідача від 03 квітня 2006 року
№ 5-к про прийняття позивача на роботу
до Кагарлицької ОДПІ в Київській
області в порядку переведення з
Обухівської ДПІ Київської області,
наказу від 10 квітня 2006 року № 9-о, наказу
від 08 червня 2006 року № 21-к про
переміщення позивача на посаду
головного державного податкового
інспектора відділу оподаткування
юридичних осіб, про поновлення на
посаді головного державного
податкового інспектора відділу
оподаткування юридичних осіб,
стягнення недоотриманого грошового
забезпечення.

Справа неодноразово переглядалася
судами різних інстанцій.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 18 червня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року, позов задоволено.

Визнано незаконним переміщення
позивача на посаду головного
державного податкового інспектора
відділу оподаткування юридичних осіб
Кагарлицької ОДПІ в Київській області
на підставі наказу від 08 червня 2006 року
№ 21-к. Стягнуто з відповідача на
користь позивача різницю в заробітку
за час виконання нижчеоплачуваної
роботи у зв'язку з незаконним
переміщенням за період з 09 серпня 2006
року по 08 вересня 2008 року у сумі 7083,39
грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судом першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначені судові
рішення та ухвалити нове судове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 прийнято на
роботу до Кагарлицької ОДПІ в
Київській області на посаду
виконуючого обов'язки начальника
відділу контрольно-перевірочної
роботи в порядку переведення з
Обухівської ДПІ Київської області та
встановлено посадовий оклад згідно із
штатним розписом на підставі наказу
від 03 квітня 2006 року № 5-к.

Наказом Кагарлицької об'єднаної
державної податкової інспекції в
Київській області від 08 червня 2006 року
№ 21-к з 09 липня 2006 року позивача
переміщено на посаду головного
державного податкового інспектора
відділу оподаткування юридичних осіб з
посадовим окладом і надбавками згідно
із штатним розписом на підставі ст. 32
Кодексу законів про працю України.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суди попередніх інстанцій вірно
послалися на наступне.

У відповідності до положень статті 32
КЗпП України переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації, а також
переведення на роботу на інше
підприємство, в установу, організацію
або в іншу місцевість, хоча б разом з
підприємством, установою,
організацією, допускається тільки за
згодою працівника, за винятком
випадків, передбачених у статті 33 цього
Кодексу та в інших випадках,
передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу
роботу і не потребує згоди працівника
переміщення його на тому ж
підприємстві, в установі, організації
на інше робоче місце, в інший
структурний підрозділ у тій же
місцевості, доручення роботи на іншому
механізмі або агрегаті у межах
спеціальності, кваліфікації чи посади,
обумовленої трудовим договором.
Власник або уповноважений ним орган не
має права переміщати працівника на
роботу, протипоказану йому за станом
здоров'я.

У зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці допускається зміна
істотних умов праці при продовженні
роботи за тією ж спеціальністю,
кваліфікацією чи посадою. Про зміну
істотних умов праці - систем та
розмірів оплати праці, пільг, режиму
роботи, встановлення або скасування
неповного робочого часу, суміщення
професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше
ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не
може бути збережено, а працівник не
згоден на продовження роботи в нових
умовах, то трудовий договір
припиняється за пунктом 6 статті 36
цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивача переміщено на
нижчу посаду із меншим посадовим
окладом та при відсутності змін в
організації виробництва і праці. При
цьому, таке переміщення пов'язано із
неналежним виконанням позивачем
службових обов'язків.

Таким чином судами зроблено правильний
висновок, що переміщення ОСОБА_2 на іншу
посаду на підставі наказу від 08 червня
2006 року № 21-к є таким, що не відповідає
положенням Кодексу законів про працю
України, та фактично є переведенням на
іншу посаду без згоди позивача.

В подальшому наказом Кагарлицької ОДПІ
в Київській області від 08 вересня 2008
року № 33-о позивача звільнено із
займаної посади на підставі п. 2 ст. 30
Закону України «Про державну службу» у
зв'язку із недотриманням пов'язаних із
проходженням державної служби вимог.

На підставі вищевикладеного, суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного та обґрунтованого
висновку про стягнення з відповідача
різниці в заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи за період з 09
серпня 2006 року по 08 вересня 2008 року,
оскільки така різниця не була отримана
позивачем внаслідок протиправних дій
відповідача.

За приписами статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення суду першої
та апеляційної інстанцій постановлені
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводами
касаційної скарги не спростовуються
висновки, викладені в судових рішеннях,
підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Кагарлицької
об'єднаної державної податкової
інспекції в Київській області залишити
без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 18 червня 2010
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Кагарлицької об'єднаної державної
податкової інспекції в Київській
області, третя особа - начальник
Кагарлицької об'єднаної державної
податкової інспекції в Київській
області Циганок Л.М. про визнання
незаконним переміщення та стягнення
різниці в заробітній платі- без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.Загородній