Справа № 813/1798/13а
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
Справа №
876/9632/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання -
Рак Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Тропік" до
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова
(правонаступник - Державна податкова
інспекція у Личаківському районі
м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області) про
визнання протиправними дій,-

в с т а н о в и
в :

07 березня 2013 року позивач - ТОВ «Тропік»
звернулося в суд з позовом до
відповідача - ДПІ у Личаківському
районі м.Львова Львівської області ДПС,
в якому просило (з врахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, том III,
а.с.126-130) визнати протиправними дії ДПІ
у Личаківському районі м. Львова в
частині внесення змін в систему АС
«Аудит», програмний продукт «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань і податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України стосовно ТОВ
«Тропік» щодо відкоригованого
(зменшеного) податкового зобов'язання
та податкового кредиту з податку на
додану вартість всього у сумі 287999,00
грн.; визнати протиправними дії ДПІ у
Личаківському районі м. Львова в
частині зменшення в обліковій картці
позивача значення по р.26 декларації з
податку на додану вартість за жовтень
2010 року на суму 2405003,00 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2013
року адміністративний позов
задоволено повністю. Визнано
протиправними дії державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби в частині
внесення змін в систему АС «Аудит»,
програмний продукт «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань і податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України стосовно ТОВ
«Тропік» щодо відкоригованого
(зменшеного) податкового зобов'язання
та податкового кредиту з податку на
додану вартість всього на суму 287999,00
грн. Визнано протиправними дії
державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби в частині зменшення
в обліковій картці позивача значення
по р.26 декларації з податку на додану
вартість за жовтень 2010 року на суму 2 405
003,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що ТОВ «Торпік» задекларувало у
податковій звітності господарсткі
операції з контрегентом ТОВ
«Клепсідра», які фактично не відбулися,
оскільки на підставі наданих для
перевірки документів щодо
взаємовідносин ТОВ «Тропік» з ТОВ
«Клепсідра» дослідити ланцюг
постачання товару до виробника
неможливо. Вказані умови свідчать про
необхідність відповідного коригування
податкової звітності позивача. Просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Представник апелянта - Мельник А.В. у
судовому засіданні підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі, вважає
висновки суду першої інстанції
неправильними та необгрунтовними,
просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове судове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Представник позивача - Якимів О.М.
подала заперечення на апеляційну
скаргу (вх.№К-10820/14 від 07.04.2014 р.), у
судовому засіданні не погодилася з
доводами апеляційної скарги і вважає,
що вони не спростовують висновків суду
першої інстанції, який ухвалив законне
та обґрунтоване рішення, просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін з
наступних підстав.

Витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців №371308 серії АЖ
стверджується, що ТОВ «Тропік»
зареєстроване виконавчим комітетом
Львівської міської ради як юридична
особа 03 вересня 1996 року (а.с. 58-60, том І).
Основними видами діяльності є:
овочівництво, декоративне садівництво
та вирощування продукції розсадників,
роздрібна торгівля фруктами та
овочами, оптова торгівля фруктами та
овочами.

На момент виникнення спірних
правовідносин ТОВ «Тропік» перебувало
на обліку в ДПІ в Личаківському районі
м.Львова як платник ПДВ, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію платником ПДВ №18053215 від 04
липня 1997 року.

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 03 по 16 грудня 2010 року ДПІ у
Личаківському районі м.Львова
проведено виїзну позапланову
перевірку ТОВ «Тропік» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань за жовтень 2010 року, якою
встановлено факт зайвого включення ТОВ
«Тропік» до складу податкового
зобов'язання суми ПДВ з продажу робіт
по безтоварних операціях, чим порушено
п.1.3, п.1.7, п. 1.8 ст.1, пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.4.1 п.7.4
ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість», що призвело до
завищення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту жовтня 2010
року на суму ПДВ 287999,00 грн.; завищення
значення рядку 26 за жовтень 2010 року на
2405003,00 грн.

За результатами перевірки складено Акт
№ 670/23-4/20831737 від 23 грудня 2010 року.

На підставі вказаного акту ДПІ у
Личаківському районі м.Львова внесла
зміни у систему АС «Аудит», програмний
продукт «Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань і
податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
стосовно ТОВ «Тропік» щодо
відкоригованого (зменшеного)
податкового зобов'язання та
податкового кредиту з податку на
додану вартість всього на суму 287999,00
грн.; та зменшила в обліковій картці
позивача значення рядку 26 з декларації
з податку на додану вартість за жовтень
2010 року на суму 2405003, 00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
висновок щодо правильності (або
недостовірності) задекларованих
платником податків даних податкового
обліку як для підстави внесення змін до
Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України може
бути зроблений податковим органом
після визначення платникові
податкових зобов'язань та їх
узгодженості у встановленому законом
порядку. В матеріалах справи відсутні
винесені на підставі складеного за
результатами перевірки акта податкові
повідомлення-рішення про визначення
позивачеві сум грошових зобов'язань,
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість. Таким чином,
відповідач діяв з порушенням вимог
чинного податкового законодавства, а
тому внесення податковим органом змін
до єдиної автоматизованої системи
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України про
зменшення значення податкового
кредиту, сформованого позивачем по
господарських операціях з ТОВ
«Клепсідра» та дії в частині
відповідних зменшень в обліковій
картці платника ПДВ є протиправними.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильними, виходячи з наступного.

Ч.1.7 ст.1 Закону України "Про податок на
додану вартість" передбачено, що
податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Згідно з п.7.4 ст.7 вказаного Закону
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті), послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при імпорті, з метою подальшого
використання у виробництві та/або
поставки товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п.п.7.2.6 цього пункту). Податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Таким чином, законодавець чітко
визначив необхідні умови для
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість- наявність
належним чином оформленої податкової
накладної або іншого документа,
передбаченого п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Відповідно до вимог Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" обґрунтування
відображення господарських операцій в
податковому обліку здійснюється на
підставі даних бухгалтерського обліку.

Згідно з п.1 ст.9 вказаного Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дату і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (п.
2 ст. 9 цього Закону).

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами також визначена п.п. 1.2 п. 1,
п.п. 2.1 п. 2 Положення про документальне
збереження записів у бухгалтерському
обліку, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України № 88 від
24.05.1995 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за №168/704.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підтвердження реальності проведених
господарських операцій з ТОВ
«Клепсідра» за договором поставки
фруктів та овочів позивачем надано ряд
первинних документів, зокрема
податкові накладні, видаткові
накладні, рахунки-фактури та інші
документи, які не мали недоліків та
порядок заповнення яких відповідав
встановленим вимогам норм чинного
законодавства. Факт отримання
позивачем податкової накладної за
результатами придбання товару дає
право віднести суму сплаченого ПДВ до
податкового кредиту. Жодних додаткових
вимог до формування податкового
кредиту законодавство не встановлює. І
лише відсутність податкової накладної
безумовно позбавляє платника податку
права на включення до податкового
кредиту та валових витрат сплачених
(нарахованих) сум податків у звітному
періоді у зв'язку з придбанням товарів
(робіт, послуг). Інших обмежень щодо
включення до податкового кредиту та
валових витрат сум податку на додану
вартість, сплачених (нарахованих) при
придбанні товарів (робіт, послуг),
законодавчо не встановлено.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
правомірність включення до складу
податкового зобов'язання суми ПДВ по
господарських операціях з ТОВ
«Клепсідра», доводи апелянта в цій
частині є безпідставними.

Щодо покликань апелянта на недоліки
податкової правосуб'єктності ТОВ
«Клепсідра», то встановленню підлягає
статус постачальника товарів (послуг),
придбання яких є підставою для
формування податкового кредиту та/або
сум бюджетного відшкодування з податку
на додану вартість. Особа, що видає
податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість на момент вчинення
відповідної господарської операції. Як
встановлено в судовому засіданні, ТОВ
«Клепсідра» була і є платником ПДВ. При
цьому для висновків про наявність
порушень податкового законодавства в
діях платника податків у обов'язковому
порядку необхідно з'ясувати можливу
обізнаність такого платника щодо
дефектів у правовому статусі його
контрагентів (відсутність реєстрації
їх як платників податку на додану
вартість, відсутність у відповідних
посадових осіб чи інших представників
контрагента повноважень на складання
первинних, розрахункових документів,
податкових накладних тощо). Відповідні
обставини можуть бути з'ясовані,
зокрема, з використанням даних Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, а також
офіційно оприлюднених даних щодо
анульованих свідоцтв платника податку
на додану вартість. Відомості щодо
юридичної особи, її посадових осіб та
обмежень щодо представництва від імені
юридичної особи є відкритими і
загальнодоступними (ч.1 ст.20 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців"). При цьому, якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то вони вважаються
достовірними і можуть бути використані
у спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Сам лише факт
незнаходження за юридичною адресою
контрагента позивача жодним чином не є
пов'язаним з можливістю здійснення
господарських операцій.

Відповідно до положень ч.4 ст.70 КАС
України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Оскільки доказом відсутності
контрагентів позивача за юридичною
адресою є запис у ЄДРПОУ, інші докази,
зокрема дані податкового органу, які не
належить до передбачених ст.69 КАС
України доказів, цю обставини
підтвердити не можуть, а отже й не
можуть братися до уваги судом під час
вирішення справи.

Таким чином, покликання апелянта на
недоліки податкової правосуб'єктності
ТОВ «Клепсідра» є безпідставними та не
спростовують висновків суду першої
інстанції в цій частині.

Щодо покликань апелянта на завищення
ТОВ «Тропік» залишку невідшкодованого
від'ємного значення р.26 декларації з
ПДВ за жовтень 2010 року на суму 2405003 грн.,
колегія суддів вважає їх
безпідставними, виходячи з наступного.

Податковий орган зробив висновок про
завищення позивачем залишку
невідшкодованого від'ємного значення
ПДВ на підставі даних попередньої
проведеної позапланової виїзної
документальної перевірки ТОВ «Тропік»
з питань достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування ПДВ за період
серпень - вересень 2010 року, за
результатами якої складено акт №
622/23-4/20831737 від 30 листопада 2010 року. На
підставі вказаного акту ДПІ в
Личаківському районі м.Львова винесено
податкове повідомлення-рішення №
/0/30915 від 08 грудня 2010 року. Дане
податкове повідомлення-рішення було
оскаржене в судовому порядку.
Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2011
року у справі № 2а-258/11/1370 за позовом ТОВ
«Тропік» до ДПІ у Личаківському районі
м. Львова визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення № /0/30915 від 08
грудня 2010 року. Дана постанова набрала
законної сили (ухвала Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05 лютого 2013 року у справі №9104/11313/11).
Крім того, ухвалою Вищого
адміністративного суду від 27 січня 2014
року постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05 лютого 2013 року залишено без змін.

Таким чином, у відповідача в силу вимог
ч.1 ст.72 КАС України не було правових
підстав для врахування висновків
попередньої документальної перевірки,
оскільки прийняте за результатами
такої перевірки повідомлення-рішення є
неузгодженим.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що дії
податкового органу в частині зменшення
в обліковій картці ТОВ «Тропік»
значення по рядку 26 декларації з ПДВ за
жовтень 2010 року є протиправними, доводи
апелянта в цій частині є
безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає також
безпідставними покликання апелянта на
правомірність дій в частині внесення
змін в систему АС «Аудит», програмний
продукт «Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань і
податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
стосовно ТОВ «Тропік» щодо
відкоригованого (зменшеного)
податкового зобов'язання та
податкового кредиту з податку на
додану вартість всього на суму 287999,00
грн., виходячи з наступного.

Згідно з п.1.3 розділу 1 Методичних
рекомендацій щодо взаємодії між
підрозділами органів державної
податкової служби України при
організації та проведенні перевірок
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість (від'ємного значення
податку на додану вартість),
затверджених наказом ДПА України від 24
травня 2011 року № 306 для реалізації
вказаних Методичних рекомендацій
створені такі програмні продукти, у
тому числі система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України.

Відповідно до п.2.21 Методичних
рекомендацій підсумки перевірок за
результатами автоматизованого
співставлення податкової звітності з
податку на додану вартість на
центральному рівні відображаються в
додатку до акта перевірки (камеральної,
документальної невиїзної, планової,
позапланової перевірки) або довідки у
розрізі періодів та операцій з одним
контрагентом та фіксуються в АС
«Аудит». По мірі підписання актів
перевірки та узгодження податкових
зобов'язань, визначених податковим
повідомленням-рішенням, прийнятим за
результатами таких перевірок,
уточнюються результати
автоматизованого співставлення на
центральному рівні податкової
звітності з податку на додану вартість
за поданням підрозділу, яким завершено
процедуру такого узгодження та яким
прийнято таке повідомлення-рішення.

Таким чином, внесення змін до облікових
карток платника податків, що не
пов'язані із зміною податкового
навантаження (тобто, податкової
звітності, розшифровки результатів
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України) з податку на додану
вартість, можливе лише на підставі або
самостійно поданої декларації
платника податку на додану вартість
або прийнятого контролюючим органом
податкового повідомлення-рішення
після закінчення строків його
узгодження.

У матеріалах справи відсутні винесені
на підставі складеного за результатами
перевірки акта податкові
повідомлення-рішення про визначення
позивачеві сум грошових зобов'язань,
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що дії
апелянта в частині внесення змін в
систему АС «Аудит», програмний продукт
«Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань і
податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
стосовно ТОВ «Тропік» щодо
відкоригованого (зменшеного)
податкового зобов'язання та
податкового кредиту з податку на
додану вартість всього на суму 287999,00
грн. є протиправними.

Ч.2 ст.71 КАС України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

ДПІ в Личаківському районі м.Львова не
доведено правомірність внесення змін
до єдиної автоматизованої системи
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України про
зменшення значення податкового
кредиту, сформованого позивачем по
господарських операціях з ТОВ
«Клепсідра» та дій в частині
відповідних зменшень в обліковій
картці платника ПДВ. Разом з тим,
позивач довів факт дотримання ним
вимог чинного податкового
законодавства в частині достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість у зменшення податкових
зобов'язань та надав докази на
підтвердження своїх обґрунтувань.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів прийшла до переконання
про те, що доводи апеляційної скарги є
безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
підставність позовних вимог, правильно
і повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС
України апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

у х в а л
и в :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 12
червня 2013 року у справі № 813/1798/13а - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлений 11.04.2014
року.