Справа № 2а-1202/11/1270
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/38481/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в Жовтневому
районі у м. Луганську на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 07.06.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02.06.2011

у справі № 2а-1202/11/1270

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової
інспекції в Жовтневому районі у м.
Луганську

про визнання нечинними
податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулась до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Луганського окружного
адміністративного суду від 07.06.2011 про
визнання нечинними податкових
повідомлень - рішень.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 07.06.2011
позовні вимоги задоволено частково.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02.06.2011
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 07.06.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем проведено виїзну
планову перевірку з питань дотримання
вимог податкового та іншого
законодавства фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 за період з
01.07.2009 по 30.09.2010, за результатами якої
складено акт № 02138/1710/НОМЕР_1 від 22.12.2010.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.п. «а» п. 19.1 ст. 19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб».; п.п. 7.4.1 та п.п. 7.4.5 п.7.4
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість».

На підставі вищезазначеного акту
відповідачем винесено податкове
повідомлення рішення № /0 від
30.12.2010, за порушення Закону України «Про
податок на додану вартість»; податкове
повідомлення-рішення № /0 від
30.12.2010 за порушення Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб».

Приймаючи спірні рішення,
відповідач виходив з того, що
позивачкою безпідставно сформовано
податковий кредит за рахунок ПДВ по
податковим накладним, отриманим від ПП
«РІГОРІО-ТЕЙЛ», що були включені до
складу податкового кредиту та реєстру
отриманих податкових накладних
підприємця у перевіряємому періоді на
загальну суму 1749388,43 грн., в тому числі
ПДВ 291564,74 з серпня 2009 року по квітень 2010
року, після анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість ПП
«РІГОРІО-ТЕЙЛ»

Матеріалами справи встановлено,
що постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 02.10.2009Ю яка
залишена без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
було задоволено позов ПП
«РІГОРІО-ТЕЙЛ» у справі № 2а-25674/09/1270 та
визнані дії Ленінської МДПІ у м.
Луганську щодо анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість
згідно акту № 263 від 11.08.2009 року
незаконними, визнане нечинним рішення
Лунінської МДПІ у м. Луганську щодо
винесення акту № 263 від 11.08.2009 року «Про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість»,
зобов'язано Ленінську МДПІ у м.
Луганську відновити свідоцтво
платника податку на додану вартість №
100155123 видане на бланку форми № 2 ПДВ
серія НБ № 246006. Відповідно до ч.2
ст.18 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" у разі, якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні. Третя особа не
може посилатися на них у спорі у разі,
якщо вона знала або могла знати про те,
що такі відомості є недостовірними.

На час здійснення господарських
операцій по договору контрагент
позивача був зареєстрован у Єдиному
державному реєстрі підприємств і
організацій України та являвся
платником податку на додану вартість.

Пунктом 1.7 ст.1 Закону України "Про
податок на додану вартість" визначено,
що податковий кредит -це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Відповідно до положень пп.7.4.1,
пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону №168/97ВР,
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку у звітному періоді у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(робіт, послуг) з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з пп. 7.2.6
цього пункту).

Як визначено пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону
№168/97ВР датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Враховуючи викладене та з огляду
на те, матеріалами справи підтверджено
факт здійснення господарської
діяльності позивача з ПП
«РІГОРІО-ТЕЙЛ» первинними матеріалами,
а саме: податковими накладними,
реєстром отриманих та виданих
податкових накладних, квитанціями до
прибуткового касового ордеру та товаро
- транспортними накладними, свідоцтво
платника податку на додану вартість ПП
«Рігоріо-Тейл» відновлене відповідно
судових рішень, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку,
що позовні вимоги про скасування
податкового повідомлення-рішення №
/0 від 30.12.2010 є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Жовтневому районі у м. Луганську на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 07.06.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02.06.2011 у
справі № 2а-1202/11/1270 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в Жовтневому
районі у м. Луганську відхилити.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 07.06.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02.06.2011 у
справі № 2а-1202/11/1270 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко