Справа № 804/2949/14
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
08 квітня 2014 р. Справа № 804/2949/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Коренева А.О.,
при секретарі судового засідання -
представника позивача - ОСОБА_6,
представника відповідача - Кисельов,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську в
приміщенні Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі м.
Дніпропетровська про скасування
податкового повідомлення-рішення від
Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі м.
Дніпропетровська про скасування
податкового повідомлення-рішення від
вимог позивачем зазначено, що підстав
для нарахування йому спірним рішенням
земельного податку немає, оскільки
об'єктом оподаткування є земельна
ділянка відповідно до даних державного
земельного кадастру, а будь-яких
документів, що засвідчують право
позивача на відповідну земельну
ділянку не має. Крім того, позивачем
зазначено, що оскільки оформлення
документів задля переоформлення
Договору оренди земельної ділянки у
зв'язку з переходом права власності на
нерухоме майно на ній до нового
власника займає невизначений час, за
згодою з ОСОБА_3, був укладений
Договорів щодо відшкодування орендної
плати за землю від 12.01.10, в період з
12.10.2010 року ОСОБА_4 сплачував річну
орендну плату за земельні ділянки у
грошовій формі (гривнях), у мінімальної
ставки орендної плати, встановленої
Законом України «Про оренду землі», а
позивач в свою чергу відшкодовував
суму орендної плати відповідно до
Договору щодо відшкодування орендної
плати за користування земельною
ділянкою від 12.01.2010. В судовому
засіданні представник позивача на
задоволенні позовних вимог наполягав.
Представник відповідача, ДПІ у
Кіровському районі м.
Дніпропетровська, в судовому засіданні
просив відмовити в задоволені позову,
зазначивши, що позивач є платника
земельного податку, оскільки є
власником будівель та споруд,
розташованих за адресою АДРЕСА_1, право
власності на які набуті на підставі
Договору купівлі-продажу будівель та
споруд від 12.01.10.
Вивчивши доводи позову, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов та
заперечення, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд при
винесені постанови виходить з
наступних підстав та мотивів.
Матеріалами справи підтверджено,
сторонами визнано, що позивач на
підставі Договору купівлі - продажу
будівель та споруд від 12.01.10 придав у
ОСОБА_4 у приватну власність будівлі та
споруди, що знаходиться в АДРЕСА_1.
Вказаний Договір посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_5 12.01.10,
номер у реєстрі нотаріальних дій: 4.
Державна реєстрація права власності
позивача на відповідні будівлі та
споруди здійснена КП
«Дніпропетровським міжміським бюро
технічної інвентаризації» ДОР 12.0210 за
реєстраційним номером 3944527, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
Як встановлено судом, земельна ділянка,
яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, за
площею 0,0341 га, та за кадастровим
підставі Договорів оренди землі від
06.05.08 (строк дії 15 років) та від 01.10.08
(строк дії 5 років), укладених між
Дніпропетровською міською радою
(орендодавець) та ОСОБА_4 (орендатор),
перебувають в оренді у останнього.
Вказані Договори оренди землі
зареєстровані у ДМВ ДРФ «Центра» ДЗК,
про що у державному реєстрі земель
11.01.14 відповідачем прийнято спірне
податкове повідомлення-рішення №
НОМЕР_1, яким позивачу згідно з пп.54.3.3
п.54.3 ст.54. ПКУ та п.286.5.ст.286 ПКУ визначено
суму податкового зобов'язання з
земельного податку з фізичних осіб в
розмірі 88 334,06 грн. Як вбачається з
розрахунку до вказаного рішення,
періодом, за який здійснено
нарахування земельного податку, є 20.11.10
- 31.12.13, обсяг земельних ділянок: 0,0341 га
та 0,0684 га, кадастр не визначений
Перевіряючи спірний акт
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України,
проаналізувавши положення
законодавчих актів, якими врегульовані
спірні правовідносини, суд зауважує на
Відповідно до п.286.5 ст.286 Податкового
кодексу України (який набув чинності
01.01.11, далі - ПКУ), з посиланням на який
відповідачем прийнято спірне рішення,
нарахування фізичним особам сум
податку проводиться контролюючими
органами, які видають платникові до 1
липня поточного року податкове
повідомлення-рішення про внесення
податку за формою, встановленою у
порядку визначеному ст.58 цього Кодексу.
Згідно з пп.14.1.72. п.14.1 ст.14 ПКУ земельний
податок - обов'язковий платіж, що
справляється з власників земельних
ділянок та земельних часток (паїв), а
також постійних землекористувачів
(далі - податок для цілей розділу XIII
цього Кодексу); землекористувачі -
юридичні та фізичні особи (резиденти і
нерезиденти), яким відповідно до закону
надані у користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на умовах оренди (пп.14.1.73).
За змістом пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПКУ
земельний податок є формою плати за
землю (плата за землю -
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку або орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
Згідно зі ст.269 розділу ХІІІ ПКУ
платниками податку (тобто земельного
податку) є: - власники земельних
ділянок, земельних часток (паїв);
землекористувачі. Об'єкти
оподаткування: земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні; земельні частки (паї), які
перебувають у власності (ст.270 ПКУ).
Положеннями п. 286.1 ст.286 ПКУ визначено,
що підставою для нарахування
земельного податку є дані державного
земельного кадастру; центральні органи
виконавчої влади, що реалізують
державну політику у сфері земельних
відносин та у сфері державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно щомісяця, але не пізніше 10 числа
наступного місяця, а також за запитом
відповідного контролюючого органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. Відповідно до п. 289.1
ст. 289 ПКУ - для визначення розміру
податку та орендної плати
використовується нормативна грошова
оцінка земельних ділянок. Тобто
власники земельних ділянок та
землекористувачі обчислюють суму
плати за землю з урахуванням даних
державного земельного кадастру, який
відповідно до вимог пп. 14.1.42 п. 14.1 ст. 14
ПКУ містить сукупність відомостей і
документів про місце розташування та
правовий режим земельних ділянок, їх
оцінку, класифікацію земель, кількісну
та якісну характеристики, розподіл
серед власників землі та
землекористувачів, виготовлених
відповідно до закону.
Приписами п.287.1. ст.287 ПКУ визначено, що
власники землі та землекористувачі
сплачують плату за землю з дня
виникнення права власності або права
користування земельною ділянкою.
Відповідно до ст.125 Земельного кодексу
України (в редакції, винній на момент
виникнення спірних правовідносин)
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав. Згідно зі ст.125 ЗК
України право власності на земельну
ділянку посвідчується державним актом,
крім випадків, визначених частиною
другою цієї статті; право власності на
земельну ділянку, набуту у власність із
земель приватної власності без
зміни її меж, цільового призначення,
посвідчується: а) цивільно-правовою
угодою щодо відчуження земельної
ділянки, укладеною в порядку,
встановленому законом, у разі набуття
права власності на земельну ділянку за
такою угодою; б) свідоцтвом про право
на спадщину; право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державним актом на
право постійного користування
земельною ділянкою; право оренди
земельної ділянки посвідчується
договором оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону.
Враховуючи наведені законодавчі
положення, суд доходить до висновку, що
обов'язок зі сплати плати за землю
виникає у власника землі та
землекористувача з моменту
державної реєстрації права власності
на земельну ділянку, право постійного
користування або права оренди
земельної ділянки. Відповідно до ч.1
ст.120 ЗК України у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти; до особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду,
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у власності іншої особи,
переходить право власності на земельну
ділянку або її частину, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення. Разом з цим, аналіз
положень розділу ХІІІ ПКУ не дає
підстави для висновку, що особа, яка
набула право власності на будівлі або
споруди має сплачувати земельний
податок за площі під такими
будівлями/спорудами з дати державної
реєстрації права власності на нерухоме
Суд відмічає, що у Договорі
купівлі-продажу будівель та споруд від
12.01.10 не вказується, що попередній
власник мав право власності або право
постійного користування щодо
0,0684 га під такими будівлями/спорудами.
Доказів придбання у власність або у
користування позивачем таких
земельних ділянок в період з 20.11.10 по
31.12.13 до суду не надано, тоді як об'єктом
оподаткування є, як зазначено вище,
земельні ділянки, які перебувають у
власності або користуванні; земельні
частки (паї), які перебувають у
власності. Доказів наявності даних
земельного кадастру щодо права
власності або користування позивача на
земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1,
відповідачем також не надано, про
існування таких доказів не зазначено.
Окремо суд зважує на те, що Договори
оренди землі, укладені між
Дніпропетровською міською радою та
ОСОБА_4 відносно земельних ділянок за
0,0684 га, є, відповідно до п.288.1, п.288.2, п.288.3
ст.288 ПКУ, підставою для нарахування
такої форми плати за землю як орендна
плата, платником якої є орендар, тобто
ОСОБА_4, а об'єктом оподаткування є
земельні ділянки, надані в оренду,
тобто земельні ділянки за адресою:
Отже, за відсутністю у позивача права
власності або права користування
земельними ділянками за адресою
доходить до висновку про
безпідставність нарахування
відповідачем позивачу податкового
зобов'язання з земельного податку в
розмірі 88 334,06 грн. податковим
повідомленням-рішенням від 11.01.14
підлягають задоволенню, а спірне
рішення - скасуванню.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
від 11.01.14 №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2)
витрати по сплаті судового збору в сумі
182 грн. (сто вісімдесят дві гривні) 70 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами,
визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
згідно зі ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 11.04.14.

Суддя А.О. Коренев