Справа № 2а-1970/3607/11
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
Справа
№ 9104/19921/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30 листопада
2011 року в адміністративній справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків,

встановив:

У листопаді 2011 року позивач УПФ України
в м. Тернополі звернувся до суду із
адміністративним позовом до
відповідача ФОП ОСОБА_1, в якому просив
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість зі сплати
страхових внесків в сумі 1732,80 грн..

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30 листопада
2011 року позов задоволено. Стягнено з
відповідача на користь позивача
заборгованість зі сплати страхових
внесків, за період з липня по грудень 2010
р. в загальній сумі 1732,80 грн..

З цією постановою суду не погодився
відповідач та оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає апелянт,
що оскаржена постанова суду першої
інстанції прийнята з невідповідністю
висновків суду обставинам справи, з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що суд
першої інстанції дійшов невірного
висновку про необхідність сплачувати
мінімальний страховий внесок
платниками фіксованого податку.
Зазначає апелянт, що відповідно до п.4 ч.
8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий порядок оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
придбання спеціального торгового
патенту) та члени сімей зазначених
фізичних осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, сплачують страхові внески
в порядку, визначеному цим Законом у
фіксованому розмірі. Отже, фіксований
розмір внесків має встановлюватися
окремим законом, а не законом про
Держбюджет чи Постановою уряду.

За наслідками апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати постанову
суду першої інстанції від 30.11.2011 року та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
та межі апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що відповідач ФОП
ОСОБА_1 зареєстрований як платник
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
перебуває на обліку в УПФУ в м.
Тернополі (а.с. 6).

Згідно повідомлення-розрахунку
відповідачу необхідно здійснити
доплату до мінімального страхового
внеску у 3-4 кварталі 2010 року, з
урахуванням частини сплачених сум
єдиного (фіксованого) податку, у сумі
1732,80 грн. (а.с. 7).

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з п.7 Розділу VIII Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (в редакції на
час розглядуваних правовідносин)
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Відповідно до пп.4 п.8 розділу XV Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) фізичні особи - це
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок), та члени сімей
зазначених осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом.

Сума страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому, сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перераховані до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний страховий
внесок - це сума коштів, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
страхового внеску, встановлених
законом на день отримання заробітної
плати (доходу).

Статтею 53 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
встановлено на 2010 рік мінімальну
заробітну плату: з 1 липня - 888 грн., з 1
жовтня - 907 грн., з 1 грудня - 922 грн.

Відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є, зокрема, фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які не використовують працю найманих
працівників, а також адвокати, їх
помічники, приватні нотаріуси, інші
особи, які не є суб'єктами
підприємницької діяльності і
займаються діяльністю, пов'язаною з
одержанням доходу. Для вищезазначених
осіб на обов'язкове державне пенсійне
страхування встановлюються ставки
збору в розмірі 33,2 відсотка.

Згідно ч. 6 ст. 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Базовим звітним періодом є для
страхувальників, зазначених у п.п.1, 2, 4
ст.14 наведеного Закону, є календарний
місяць; для страхувальників,
зазначених у п.5 ст.14 цього Закону, -
квартал.

Відповідно до ч.12 ст.20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» страхові внески
підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових
внесків.

Згідно Прикінцевих положень Закону
України «Про внесення змін до Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» до
внесення відповідних змін до порядку
здійснення відрахувань на державне
пенсійне страхування громадянами -
підприємцями, що сплачують фіксований
податок, 10 відсотків сум цього податку,
що надійшло до відповідного місцевого
бюджету, перераховуються до Пенсійного
фонду України, а 90 відсотків сум
фіксованого податку, що надійшли до
місцевого бюджету, спрямовуються на
потреби територіальної громади за
визначеними нею напрямами.

У відповідності до абз.6 п.4.7 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затв.
постановою правління Пенсійного фонду
України № 21-1 від 19.12.2003р., для
застрахованих осіб, визначених
підпунктами 2.2.3 - 2.2.5 пункту 2.2 цієї
Інструкції (зокрема, фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, у
тому числі ті, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок)) розмір
мінімального страхового внеску
визначається шляхом множення
мінімального розміру заробітної плати,
установленої законом на той час, за
який здійснюється розрахунок сум
страхових внесків, - на 33,2% з 01.01.2007 р. по
31.12.2010 р. включно.

Страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування не
входять до системи оподаткування, на
них не поширюється податкове
законодавство, а іншим законодавством
не встановлено пільги з нарахування і
сплати цих внесків або звільнення від
їх сплати.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено та взято до уваги, що
відповідач повинен сплачувати
страхові внески до Пенсійного фонду
України за визначений період.

Однак, всупереч вимогам зазначених
вище законодавчих положень відповідач
не здійснював сплату внесків до
Пенсійного фонду України, внаслідок
чого виникла заборгованість зі сплати
страхових внесків за період з 01.07.2010 р.
до 31.12.2010 р. на суму 1738 грн. 80 коп.

При цьому, суд приймає до уваги той
факт, що відповідач не надав суду
доказів погашення заборгованості з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції
ухвалена з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
з повним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим немає підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30 листопада
2011 року в адміністративній справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Н.В. Ільчишин

Т.І. Шинкар