Справа № 812/2203/14
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 квітня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2203/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Пляшкова К.О.,
розглянувши в м. Луганську в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Лисичанську Луганської області до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
доплаті до мінімального страхового
внеску у сумі 1743,80 грн., -

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов позов управління Пенсійного
фонду України в м. Лисичанську
Луганської області до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по доплаті до
мінімального страхового внеску у сумі
1743,80 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1
зареєстрований як платник страхових
внесків в управління Пенсійного фонду
України в м. Лисичанську Луганської
області.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.17, п.6 ст.20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
страхувальники зобов'язані
нараховувати, обчислювати і сплачувати
у встановлені строки та в повному
обсязі страхові внески до ПФУ не
пізніше, ніж через 20 календарних днів
із дня закінчення базового звітного
періоду.

Але у порушення вказаних норм Закону,
відповідач не сплачує страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, за відповідачем
утворилась заборгованість у розмірі
1743,80 грн., у зв'язку з чим позивачем
відповідачу направлена вимога Ф-5197 від
05.12.2013.

Відповідач вимогу отримав, у
встановленому законодавством порядку
не оскаржив.

Ухвалою від 31 березня 2014 року відкрито
провадження за вказаним
адміністративним позовом та
призначено до розгляду у скороченому
провадженні. Одночасно запропоновано
відповідачу у 10 денний строк з дня
одержання ухвали про відкриття
провадження надати на адресу
Луганського окружного
адміністративного суду заперечення
проти позову та необхідні документи
або письмову заяву про визнання позову.
Копію ухвали надіслано сторонам.

04 квітня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
повернулося поштове відправлення,
направлене на адресу ОСОБА_1 із
зазначенням причини повернення - «за
зазначеною адресою не проживає» (а.с.14).

Відповідно до ч.11 ст.35 КАС України, у
разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

З урахуванням вищевикладеного, суддя
вважає, що ухвалу про відкриття
провадження та призначення справи до
розгляду вручено відповідачу належним
чином.

Перевіривши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов
до такого.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», яким
запроваджено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування як
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, та визначені
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Згідно з абзацом 5 пункту 7 розділу VIII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України від 08 липня 2010 року №
2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом 6 пункту 7 розділу VIII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України від 08 липня 2010 року №
2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
на період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
відповідно до статей 14, 15 Закону
України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції, що діяла до 01
січня 2011 року) є платником страхових
внесків (страхувальником) на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Лисичанську Луганської області з
15.06.1994 (а.с.6).

Згідно із пунктом 6 частини 2 статті 17
Закону України від 09 липня 2003 року
№ 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редаціїї, що діяла до 01 січня 2011 року)
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
повинен нараховувати, обчислювати і
сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Відповідно до частини 12 статті 20 Закону
України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редаціїї, що діяла до 01
січня 2011 року) страхові внески
підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових
внесків. У разі наявності у платника
страхових внесків одночасно із
зобов'язаннями зі сплати страхових
внесків зобов'язань із сплати податків,
інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами зобов'язання
із сплати страхових внесків
виконуються в першу чергу і мають
пріоритет перед усіма іншими
зобов'язаннями, крім зобов'язань щодо
виплати заробітної плати (доходу).

Частиною 6 статті 20 Закону України від 09
липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редаціїї, що діяла до 01
січня 2011 року) передбачено, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Згідно з ч. 3 ст. 20 Закону України
від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редаціїї, що діяла до 01
січня 2011 року) обчислення страхових
внесків територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених цим Законом, здійснюється
на підставі складених актів перевірки
правильності нарахування та сплати
страхових внесків, звітності, що
подається страхувальником,
бухгалтерських та інших документів, що
підтверджують суму заробітної плати
(доходу), на які відповідно до цього
Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески обчислюються
територіальним органом Пенсійного
фонду в порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, за непрямим методом
виходячи з оцінки валового доходу та
витрат страхувальника, кількості осіб,
які перебувають з ним у трудових
відносинах, обсягу виробленої
(реалізованої) продукції (послуг), суми
сплачених ним податків, інших
обов'язкових платежів, передбачених
законодавством, у разі: ухилення
страхувальника чи його посадових осіб
від надання територіальному органу
Пенсійного фонду звітності чи інших
документів про сплату страхових
внесків; неведення страхувальником
бухгалтерського обліку чи відсутності
в нього відповідних первинних
документів; якщо сума страхових
внесків, нарахована страхувальником,
не підтверджується документами.
Обчислення територіальними органами
Пенсійного фонду сум страхових внесків
за минулі періоди провадиться виходячи
з розміру страхового внеску, що діяв на
день нарахування виплат (доходу), на які
відповідно до цього Закону
нараховуються страхові внески.

Відповідно до статті 106 Закону України
від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редаціїї, що діяла до 01
січня 2011 року):

- суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій;

- територіальні органи Пенсійного
фонду за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату;

- протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та суми фінансових
санкцій;

- страхувальник у разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки, зазначеної
у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує
її з органами Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, а в разі неузгодження
вимоги із органами Пенсійного фонду
має право на оскарження вимоги в
судовому порядку;

- у разі якщо страхувальник, який
одержав вимогу територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки і
протягом десяти робочих днів після її
отримання не сплатив зазначену у
вимозі суму недоїмки разом з
застосованою до нього фінансовою
санкцією, включеної до вимоги, або не
узгодив вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив
вимогу в судовому порядку, а також у
разі якщо страхувальник узгодив
вимогу, але не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
після отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби. У
зазначених випадках орган Пенсійного
фонду також має право звернутися до
суду чи господарського суду з позовом
про стягнення недоїмки;

- строк давності щодо стягнення
недоїмки, пені та штрафів не
застосовується.

Згідно з підпунктом 4 пункту 8 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редаціїї Закону
України від 08 липня 2010 року № 2461-VІ «Про
внесення змін до законів України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» та
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування») фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок), та члени сімей
зазначених осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом. Сума страхового внеску
встановлюється зазначеними особами
самостійно для себе та членів їх сімей,
які беруть участь у провадженні такими
особами підприємницької діяльності та
не перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

З огляду на розмір мінімальної
заробітної плати у 2010 році, мінімальний
страховий внесок для даної категорії
осіб становить в липні-вересні по 294,82
грн., жовтні-листопаді по 301,12 грн. і у
грудні - 306,10 грн. щомісяця.

Судом встановлено, що управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Лисичанську Луганської області
самостійно визначено суму доплати до
мінімального страхового внеску за 2010
рік з урахуванням частки сплачених сум
єдиного (фіксованого) податку у розмірі
1743,80 грн., що підтверджується
повідомленням-розрахунком, який
направлений відповідачу, який
повернувся на адресу позивача із
зазначениям причини повернення «за
закінченням терміну зберігання»
(а.с.8-9).

Відповідно до вимог частини 3 статті 106
Закону України від 09 липня 2003 року №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» позивачем
відповідачу рекомендованим листом
була надіслана вимога від 05.12.2013 № Ф-5197
про сплату боргу на суму 1743,80 грн., яка
повернулась на адресу позивача із
зазначениям причини повернення «за
закінченням терміну зберігання» (а.с.9).

Зігдно Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України затвердженою постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1 вимога ввжається
врученою фізичній особі якщо її
надіслано листом з повідомленням про
вручення на її адресу місцемпроживання
або оснаннього відомого місця її
місцезнаходження.

Протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки
відповідач суму недоїмки у повному
обсязі не сплатив, вимогу про сплату
недоїмки з управлінням Пенсійного
фонду України в м. Лисичанську
Луганської області не узгодив та у
судовому порядку її не оскаржив.

Оскільки відповідач за час судового
розгляду справи у добровільному
порядку прострочену заборгованість зі
сплати страхових внесків у загальному
розмірі 1743,80 грн. не сплатив, позовні
вимоги позивача визнаються судом
обґрунтованими, доведеними і такими, що
підлягають повному задоволенню.

Враховуючи вимоги частини 4 статті 94
КАС України, а також те, що позивач
відповідно до пункту 18 частини 1 статті
5 Закону України від 08 липня 2011 року №
3674-VI «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільнений, судові
витрати у цій справі не підлягають
стягненню з відповідача, оскільки у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.17, 18, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст.ст.14, 17, 20, 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», п.7 «Прикінцевих
та перехідних положень» Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в м.
Лисичанську Луганської області до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
доплаті до мінімального страхового
внеску у сумі 1743,80 грн., - задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання:
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь управління
Пенсійного фонду України в м.
Лисичанську Луганської області
(місцезнаходження: 93113, Луганська
область, м. Лисичанськ, вул. Свердлова,
347, р/р 3 в ВАТ «Державний Ощадний
банк України», МФО 304665,
ідентифікаційний код 21792407) суму
заборгованості по доплаті до
мінімального страхового внеску за 2010
рік у розмірі 1743,80 грн. (одна тисяча
сімсот сорок три гривні вісімдесят
копійок).

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною та підлягає негайному
виконанню.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови з одночасним
поданням її копії до суду апеляційної
інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
К.О. Пляшкова