Справа № 2а-3911/10/13/0170
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/50072/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Джанкойської об'єднаної державної
податкової інспекції в Автономній
Республіці Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 11.06.2010 та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 11.07.2011

у справі № 2а-3911/10/13/0170

за позовом Джанкойської об'єднаної
державної податкової інспекції в
Автономній

Республіці Крим

до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості у
сумі 17615,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Джанкойська об'єднана державна
податкова інспекція в Автономній
Республіці Крим звернулась до
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим з позовом
до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості у сумі 17615,44 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 11.06.2010 у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 11.07.2011

постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 11.06.2010 залишено без
змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
позивач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст.9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, що
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом відповідач є
спадкоємцем ОСОБА_4. Відповідач отримав
спадкове майно, яке складається цілого
житлового будинку з будівлями та
спорудами; права на земельну частку
(пай) у землі, яка перебуває у
колективній власності КСППП
"Дубровське" Красногвардійського
району АР Крим розміром 7,02 га. без
визначення меж цієї частки в натурі (на
місцевості), що належало спадкодавцю на
підставі сертифікату серії КМ № 0306379;
грошових внесків з відсотками
загальною вартістю 117795,41 грн.

Матеріали справи встановлено, що
відповідачем до позивача надана
декларація про доходи 30.03.2007, одержані з
1 січня по 31 грудня 2006 року, де до складу
суми оподаткованого доходу вартості
отриманої їм спадщини у розмірі 135503,41
грн.

У зв'язку з прийняттям позивачем
спадщини, Джанкойської об'єднаної
державної податкової інспекції в
Автономній Республіці Крим було
прийняте податкове повідомлення 30.03.2007
податкове повідомлення форми "Ф"
№/0 на суму 17615,44 1грн.

14.05.2007 та 24.07.2007 Джанкойською
об'єднаною державною податковою
інспекцією в Автономній Республіці
Крим були надіслані відповідно перша
та друга податкові вимоги.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходили з того,
що майно, яке відповідач прийняв у
спадок від ОСОБА_4., оподатковується за
нульовою ставкою як спадкування
першого ступеня споріднення, з
урахуванням того, що право на земельну
частку (пай) - це майнове право, яке з
метою оподаткування не можна
розглядати як об'єкт комерційної
власності, а також зважаючи на те, що в
Законі України «Про податок з доходів
фізичних осіб»наведено вичерпний
перелік того, що належить до групи
об'єктів комерційної власності, серед
якої не зазначено «майнові права», а
тому донарахування відповідачу
спірним податковим повідомленням
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних є неправомірним.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 17 Розділу X
«Перехідні положення»Земельного
кодексу України сертифікати на право
на земельну частку (пай), отримані
громадянами, вважаються
правовстановлюючими документами при
реалізації ними права вимоги на
відведення земельної частки (паю) в
натурі (на місцевості) відповідно до
законодавства. Сертифікати на право на
земельну частку (пай) є дійсними до
виділення власникам земельних часток
(паїв) у натурі (на місцевості)
земельних ділянок та видачі їм
державних актів на право власності на
землю.

Відповідно до пункту 2 статті 9
Закону України «Про колективне
сільськогосподарське підприємство»
пай є власністю члена підприємства.
Право розпоряджатися своїм паєм за
власним розсудом член підприємства
набуває після припинення членства в
підприємстві. Пай може успадковуватися
відповідно до цивільного
законодавства України та статуту
підприємства.

Враховуючи те, що сертифікат на
право на земельну частку (пай) є
правовстановлюючим документом, що
засвідчує право володіння,
користування та розпорядження
земельною часткою (паєм) та є дійсним до
виділення власнику земельної частки
(паю) у натурі (на місцевості) земельної
ділянки та видачі йому державного акта
на право власності на землю, а також
зважаючи на те, що до припинення
членства частка майна члена
колективного сільськогосподарського
підприємства є частиною майна цього
підприємства, яке у статуті визначає
принципи формування спільної
власності та права членів щодо неї і
через свої органи здійснює право
власності (володіння, користування,
розпорядження), суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, безвідносно мотивів такого
висновку, про те, що майнові права, які
вони засвідчують, не відносяться до
об'єктів спадщини, які визначені в
підпункті «в»підпункту 13.2.1 пункту 13.2
статті 13 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», а тому
донарахування відповідачу податкового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб оспорюваним податковим
повідомленням є неправомірним.

Посилання скаржника на те, що
майнові права, які засвідчує
сертифікат на право на земельну частку
(пай), є тотожними корпоративним правам
в розумінні Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»є
безпідставними, оскільки відповідно до
частини 1 статті 167 Господарського
кодексу України корпоративні права - це
права особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Джанкойської об'єднаної державної
податкової інспекції в Автономній
Республіці Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 11.06.2010 та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 11.07.2011 у
справі № 2а-3911/10/13/0170 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Джанкойської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Автономній Республіці Крим
відхилити.

Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 11.06.2010 та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 11.07.2011 у
справі № 2а-3911/10/13/0170 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко