Справа № 805/3770/14
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2014-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 р.
Справа № 805/3770/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд в складі головуючого судді
Тарасенка І.М., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки до Центрально-Міського
відділу державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції про визнання бездіяльності
незаконною та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А
Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки звернулось до суду з позовом
до Центрально-Міського відділу
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції про визнання бездіяльності
незаконною та зобов'язання вчинити
певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що у провадженні відповідача
знаходяться на примусовому виконанні
постанови про накладення
адміністративного штрафу № 229 від
16.12.2009 року, № 36 від 17.03.2010 року, № 65 від
14.04.2010 року, які видані Управлінням
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки про стягнення з ОСОБА_1 на
користь Управління штрафу у сумі 10200
грн.

Відповідно до протоколу ознайомлення
зі станом реалізації виконавчого
провадження від 13.03.2014 року позивачем
встановлено, що державним виконавцем у
порушення ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», не в повному
обсязі виконуються заходи щодо
примусового виконання вищевказаних
виконавчих документів.

Таким чином, державним виконавцем у
порушення ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» не приймаються
заходи з примусового виконання
вищевказаного виконавчого документа,
не вчиняються у повному обсязі
виконавчі дії.

У зв'язку з чим, позивач звернувся до
суду із даним позовом за захистом своїх
прав та інтересів.

Позивач через канцелярію суду 04.04.2014
року за Вх. №11892/14 надав заяву,
відповідно до якої, просить розглянути
справу без участі представника в
порядку письмового провадження,
позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином. Через канцелярію суду
надав заперечення, відповідно до якої
просить відмовити у задоволенні
позовних вимог та розглянути справу
без участі представника Відділу.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

За таких обставин, суд вважає за
можливим розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

У відповідності до вимог ст. 2 Закону
України «Про виконавче провадження» №
606-XIV від 21 квітня 1999 року (надалі Закон)
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Згідно ч. 3 ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Тобто, з урахуванням приписів
вищезазначеної норми відповідачем у
даній адміністративній справі є саме
Центрально-Міський відділ державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
державним виконавцем 13.02.2010 року
відкрито виконавче провадження ВП
№42095659, 05.05.2010 року - ВП №42095681, 31.05.2010
року - ВП №21843539, 25.02.2011 року - ВП №24722391 з
примусового виконання постанов про
накладання адміністративного штрафу №
229 від 16.12.20109 року, № 36 від 17.03.2010 року, №
65 від 14.04.2010 року, що видані Управлінням
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки про стягнення з ОСОБА_1 на
користь Управління штрафу у сумі 10200
грн. (а.с. 69, 71, 73,75).

08.06.2010 року та 07.03.2011 року державним
виконавцем Центрально-Міського
відділу державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції прийняті постанови про
приєднання виконавчих проваджень
№42095681, №42095659,№21843539, №24722391 до
зведеного виконавчого провадження
№42843780.

Разом з тим, з матеріалів справи,
зокрема з відповіді ДПІ № від
19.07.2013 року на запит
Центрально-Міського відділу державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції боржник не
має доходу.

З відповіді Управління державної
автоінспекції ВРЕР м. Горлівка при УДАІ
ГУМВСУ в Донецькій області зо
боржником зареєстрований транспортний
засіб: HYUNDAI ТUCSON 2.05MT4, AH0945OC,
дв.:G4GC7018249,к.:KMHJN81ВР8U775862,ш.:0, 2007р., вип..,
СІРИЙ (а.с.65-66).

Також, з матеріалів справи вбачається,
що 04.03.2011 року та 16.05.2011 року
відповідачем були зроблені запити до
КП «Горлівське міське БТІ», проте
відповіді отримано не було.

Стосовно посилань позивача щодо не
виходу відповідача за адресою
боржника для встановлення майнового
стану суд зазначає наступне.

Так, відповідно до акту від 25.04.2014 року
державним виконавцем було здійснено
вихід за адресою боржника, а саме: 84600, м.
Горлівка, пр. Леніна, 148/41 для
встановлення майнового стану, проте
двері ніхто за вказаною адресою не
відчинив, про що державним виконавцем
було складено акт, також була залишена
повістка про виклик до відділу (а.с. 32).

З матеріалів справи вбачається, що з
моменту зведено виконавчого
провадження, державним виконавцем не
було вчинено достатніх дій для
примусового стягнення з ОСОБА_1 суми
штрафів у розмірі 10200 грн., з огляду на
наступне.

У відповідності до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку визначаються Законом України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV від
21.04.1999 (із змінами та доповненнями) (далі
- Закон № 606).

Так, у відповідності до Закону № 606
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону № 606,
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 25 Закону № 606, у постанові
державний виконавець вказує про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 27 Закону № 606, у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Згідно із ст. 52 Закону, звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів.

Готівкові кошти, виявлені у боржника,
вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.
Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. Черговість стягнення на
кошти та інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження. У разі якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню
за виконавчим провадженням, не
перевищує десяти розмірів мінімальної
заробітної плати, звернення стягнення
на єдине житло боржника та земельну
ділянку, на якій розташоване це житло,
не здійснюється. У такому разі
державний виконавець зобов'язаний
вжити всіх заходів для виконання
рішення за рахунок іншого майна
боржника.

Згідно зі ст. 57 Закону, арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом:

винесення постанови про арешт коштів
та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження;

проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Як вже було зазначено вище, державним
виконавцем 13.02.2010 року було відкрито
виконавче провадження ВП №42095659, 05.05.2010
року - ВП №42095681, 31.05.2010 року - ВП №21843539,
25.02.2011 року - ВП №24722391 з примусового
виконання постанов про накладання
адміністративного штрафу № 229 від
16.12.20109 року, № 36 від 17.03.2010 року, № 65 від
14.04.2010 року,які видані Управлінням
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки про стягнення з ОСОБА_1 на
користь Управління штрафу у сумі 10200
грн., а постановами державного
виконавця від 08.06.2010 року та 07.03.2011 року
були приєднані до зведеного
виконавчого провадження №№42843780.

З матеріалів справи вбачається, що з
примусового виконання постанов про
накладання адміністративного штрафу №
229 від 16.12.20109 року, № 36 від 17.03.2010 року, №
65 від 14.04.2010 року з боку відповідача не
приймаються у повному обсязі заходи та
не вчиняються у повному обсязі дії
направлені на примусове виконання
вищезазначених постанов.

Отже, приймаючи до уваги час з якого
фактично відповідачем розпочато
примусове виконання, відповідачем не
вчиняються у повному обсязі дії
направлені на примусове виконання
постанов про накладання
адміністративного штрафу, суд вважає
таку бездіяльність з боку відповідача
незаконною.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 30
Закону, державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а з
виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк.

Отже, відповідачем не було здійснено
необхідних заходів передбачених
Законом щодо своєчасного і повного
виконання вищевказаних постанов про
накладання адміністративного штрафу, а
також не було прийнято відповідних
заходів з їх примусового виконання у
встановлений Законом строк.

Крім того, в матеріалах виконавчого
провадження відсутні докази щодо
звернення відповідача до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України
до виконання зобов'язання.

Таким чином, приймаючи до уваги
вищенаведене, суд вважає, що з боку
Центрально-Міського відділу державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиціїпри
примусовому виконанні постанов про
накладання адміністративного штрафу №
229 від 16.12.20109 року, № 36 від 17.03.2010 року, №
65 від 14.04.2010 року, які видані
Управлінням Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки про стягнення з ОСОБА_1 на
користь Управління штрафу у сумі 10200
грн., була допущена бездіяльність, яка є
незаконною.

Разом з тим, суд вважає, що визнання
бездіяльності незаконною та
зобов'язання відповідача виконати дії
передбачені статтею 11 Законом України
«Про виконавче провадження» є
достатнім способом захисту прав
позивача.

Таким чином, суд частково задовольняє
позовні вимоги, у зв'язку з чим визнає
бездіяльність Центрально-Міського
відділу державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції незаконною та зобов'язує
вчинити заходи, передбачені Законом
України «Про виконавче провадження»
для виконання постанов про накладання
адміністративного штрафу № 229 від
16.12.20109 року, № 36 від 17.03.2010 року, № 65 від
14.04.2010 року, які видані Управлінням
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки про стягнення з ОСОБА_1 на
користь Управління штрафу у сумі 10200
грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 8, 9, 10, 11, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 158, 159, 160, 161,
162, 163, 164, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И
В:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки до Центрально-Міського
відділу державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції про визнання бездіяльності
незаконною та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність
Центрально-Міського відділу державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції при
примусовому виконанні постанов про
накладання адміністративного штрафу №
229 від 16.12.20109 року, № 36 від 17.03.2010 року, №
65 від 14.04.2010 року, які видані
Управлінням Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки про стягнення з ОСОБА_1 на
користь Управління штрафу у сумі 10200
грн. незаконною.

Зобов'язати Центрально - Міський відділ
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції вчинити заходи, передбачені
статтею 11 Законом України «Про
виконавче провадження» для виконання
постанов про накладання
адміністративного штрафу про
стягнення з ОСОБА_1 на користь
Управління штрафу у сумі 10200 грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Донецького апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Тарасенко І.М.