Справа № 759/3080/14-а
Суддя: Борденюк В. В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/138/14
ун. № 759/3080/14-а
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року Святошинський
районний суд м.Києва У складі:

головуючого-судді -
Борденюка В.В.

при секретарі -
Трегубенку М.В.,

розглянувши заяву представника
відповідача, ОСОБА_1, про залишення
позову без розгляду у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі міста Києва до
ОСОБА_2 про стягнення суми переплати
пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач у вересні 2011 року звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення
суми переплати пенсії у розмірі 1166,87
грн..

Постановою Святошинського районного
суду м.Києва від 30 січня 2014 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2013 року даний позов було
задоволено.

Водночас, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 30
січня 2014 року вказані судові акти було
скасовано, а справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції.

У межах судового засідання, у ході
повторного розгляду даної справи,
представником відповідача було в усній
формі заявлено клопотання про
залишення даного адміністративного
позову без розгляду на підставі
частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у зв'язку із пропуском
позивачем строку позовної давності.

Представник позивача проти
задоволення даної заяви заперечував,
посилаючись в усних і письмових
поясненнях на поважність причин
пропуску позовної давності при
зверненні із даним позовом.

Вислухавши пояснення сторін і
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про наявність підстав
для залишення даного позову без
розгляду на підставі частини 1 статті 100
КАС України, виходячи із такого.

Підставою для скасування судом
касаційної інстанції постанови
Святошинського районного суду м.Києва
від 30 січня 2014 року і ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2013 року стало те, що
позивачем, при заявленні даного позову,
було пропущено визначений частиною 2
статті 99 КАС України строк позовної
давності. Так, в ухвалі від 30 січня 2014
року Вищим адміністративним судом
України було вказано на те, що право на
звернення до суду із цим позовом у
позивача виникло з травня 2010 року,
водночас до суду Управління звернулось
лише у вересні 2011 року; при цьому при
первинному розгляді даного спору
судами не встановлювалось поважність
причин пропуску такого строку і не
виносилась ухвала про його поновлення.

Так, під час нового розгляду даного
спору, представником позивача, з метою
обґрунтування поважності причин
пропуску троку позовної давності і у
заперечення проти заяви відповідача
про залишення позову без розгляду,
вказувалось на те, що 18.02.2010 року
Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
підвідомчості справ, пов'язаних із
соціальними виплатами» N 1691-VI було
встановлено, що справи щодо спорів з
приводу призначення, обчислення,
перерахунку, здійснення, надання,
одержання пенсійних виплат, соціальних
виплат непрацездатним громадянам,
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням та
інших соціальних виплат, соціальних
послуг, допомоги, захисту, пільг,
речового майна, пайків або грошової
компенсації замість них, розглядаються
в порядку цивільного судочинства.
Згідно норм Цивільного процесуального
кодексу України управління при поданні
позовної заяви повинно було сплачувати
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення та надавати відповідні
копії квитанцій про сплату таких
витрат. У зв'язку з неможливістю сплати
таких витрат, позов не подавався.
Рішенням Конституційного суду України
від 09.09.2010 року № 1-40/10 було визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним), пункт 2
частини першої статті 15 Цивільного
процесуального кодексу України в
редакції Закону України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо підвідомчості справ,
пов'язаних із соціальними виплатами"
від 18 лютого 2010 року. Дана причина
являється поважною, бо лише після
даного рішення в Управління з'явилася
реальна змога звернутися до суду.

Водночас, наведені причини пропуску
строку позовної давності суд поважними
визнати не може, оскільки рішення
Конституційного суду України, на яке
посилається позивач, було прийнято
09.09.2010 року, а із даним позовом він
звернувся лише через рік - 16.09.2011 року.

Відтак, навіть після усунення причин,
які могли перешкоджати зверненню до
суду, позивач пропустив шестимісячний
строк подання адміністративного
позову суб'єктом владних повноважень,
визначений абзацом 2 частини 2 статті 99
КАС України. При цьому, встановлення
шестимісячного строку на звернення
суб'єкта владних повноважень із
адміністративним позовом було
закріплено законодавцем відповідними
змінами до Кодексу адміністративного
судочинства від 07.07.2010 року.

Із викладеного вбачається відсутність
поважних причин пропуску позивачем
строку позовної давності для звернення
із даним позовом, що свідчить про
наявність підстав для задоволення
заяви відповідача про залишення позову
без розгляду на підставі частини 1
статті 100 КАС України.

На підставі викладеного і керуючись
статей 99, 100, 101, 107 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі міста Києва до
ОСОБА_2 про стягнення незаконно
отриманої суми переплати пенсії
залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку, протягом п'яти
днів із дня отримання її повного
тексту.

Суддя: