Справа № 217/2413/13-а
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/217/8/2014
Єдиний унікальний номер 217/2413/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2014 року Авдіївський міський
суд Донецької області у складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

при секретарі судового засідання
Грищенко В.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Колесника
С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засідання у залі суду в місті Авдіївка
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Авдіївської міської ради про визнання
відмови у наданні інформації
противоправною, зобов'язання вчинити
певні дії та відшкодувати упущену
вигоду, -

В С Т А Н О В И В :

11 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до виконавчого комітету
Авдіївської міської ради, з
урахуванням уточнень просив визнати
противоправними дії відповідача щодо
відмови в задоволенні запиту на
інформацію про результати поточного
технічного огляду та сезонного
технічного (періодичного) огляду після
закінчення зимового сезону вулиці
Некрасова у місті Авдіївка; зобов'язати
відповідача письмово надати позивачу
запитувану інформацію; стягнути з
відповідача на користь позивача
грошову суму у розмірі 40 000 грн. У позові
посилається на наступні обставини:

19.08.2013 р. позивач, діючий на підставі
довіреності від імені ОСОБА_3,
звернувся до відповідача в порядку
Закона України „Про доступ до
публічної інформації" з двома
інформаційними запитами, в яких просив
надати інформацію про результати
поточного технічного огляду та
сезонного технічного (періодичного)
огляду після закінчення зимового
сезону вулиці Некрасова у місті
Авдіївка.

23.08.2013 р. до відповідача надійшли листи
виконавчого комітету Авдіївської
міської ради, в яких зазначено, що
виконавчі органи такою інформацією не
володіють та не зобов'язати володіти,
вказано, що такою інформацією володіє
комунальне підприємство „Служба
єдиного замовника" Авдіївської міської
ради.

Позивач зазначає, що між ним та ОСОБА_3
був укладений договір доручення,
відповідно до якого ОСОБА_3
зобов'язався виплатити повіреному
винагороду у розмірі 20 000 грн. за
отримання відповіді за кожний
інформаційний запит.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, надав суду пояснення,
аналогічні викладеним у позові.
Позивач наполягав на порушені
відповідачем Закону України „Про
доступ до публічної інформації" та
просив суд задовольнити позов у
повному обсязі.

У судовому засіданні представник
відповідача заперечував проти позову
та просив у задоволені позову
відмовити повністю.

Вислухавши учасників справи,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлені наступні обставини і
правовідносини:

19 серпня 2013 року ОСОБА_1, що мешкає у
місті Донецьку, звернувся до
виконавчого комітету Авдіївської
міської ради зі запитом, у якому з
посиланням на норми Закону України
„Про доступ до публічної інформації"
просив надати інформацію про
результати поточного технічного
огляду вулиці Некрасова в м. Авдіївка.
Цього ж дня позивач звернувся до
виконавчого комітету Авдіївської
міської ради зі аналогічним по змісту
запитом про надання публічної
інформації про результати сезонного
технічного (періодичного) огляду після
закінчення зимового сезону вулиці
Некрасова в м. Авдіївка.

В запитах ОСОБА_1 зазначив, що діє на
підставі довіреності від імені
мешканця Донецьку ОСОБА_3 До кожного з
запитів ОСОБА_1 надав копію
нотаріально посвідченої довіреності
від 30.07.2013 р. та копію витягу про
реєстрацію довіреності у єдиному
реєстрі довіреностей.

На підставі довіреності, посвідченої
30.07.2013 р. приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу, зареєстрованої в реєстрі за №
1483, ОСОБА_3, зареєстрований за адресою
АДРЕСА_1, уповноважив ОСОБА_1 бути його
представником в органах державної
виконавчої служби, державної влади,
місцевого самоврядування, в усіх
судових установах. ОСОБА_3 надав ОСОБА_1
право подавати від його імені заяви та
документи в установи та організації,
одержувати довідки та документи.

З тексту нотаріально посвідченої
довіреності встановлено, що
довіреність була видана ОСОБА_3 на
підставі попереднього усного договору
доручення з ОСОБА_1

Як наполягає позивач між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 16 серпня 2013 року укладений
договір доручення, відповідно до якого
ОСОБА_1 зобов'язався від імені і за
рахунок довірителя отримати
інформацію про результати сезонного
технічного (періодичного) огляду після
зимового сезону вилиці Некрасова в м.
Авдіївка, в порядку подання
інформаційного запиту до виконавчого
комітету Авдіївської міської ради.

З пояснень позивача встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є студентами денної
форми навчання економіко-правового
факультету Донецького національного
університету.

З аналізу тексту нотаріально
посвідченої довіреності, у якої
зазначено про її видачу на підставі
усного договору доручення, суд
встановив, що ОСОБА_1, звертаючись від
імені ОСОБА_3 до виконавчого комітету
Авдіївської міської ради, діяв на
підставі усного договору доручення, а
не на підставі укладеного у письмової
формі договору доручення від 16.09.2013 р.

21 серпня 2013 року за підписом
Авдіївського міського голови на ім'я
ОСОБА_1 направлені листи про розгляд
запитів. У відповідях зазначено, що
виконавчі органи Авдіївської міської
ради, до яких звернувся запитувач
інформації, такою інформацією не
володіють і не зобов'язані володіти за
своїм статусом, на підставі ч. 3 ст. 22
Закону України „Про доступ до
публічної інформації" запити
направлені для розгляду до КП „СЄЗ"
Авдіївської міської ради. До кожної
відповіді відповідач додав копію
відповідного листу про направлення
запиту до КП „СЄЗ" Авдіївської міської
ради.

22 серпня 2014 року за підписом т.в.о.
директора КП «СЄЗ» Авдіївської міської
ради на ім'я ОСОБА_1 направлені листи за
№ 01-08/1015П та № 01-08/1014П про результати
розгляду запитів від 19.08.2012 р. про
надання інформації про результати
сезонного та поточного технічного
огляду. У листах заявника було
повідомлено, що 26.03.2012 р. комісією КП
«СЄЗ» було проведено сезонне технічне
обстеження вулиці Некрасова в м.
Авдіївка, за результатами якого
комісія прийняла рішення вулицю
Некрасова внести до плану ремонту
доріг (відсипка) на 2012 рік; 28.03.2013 р.
комісією КП «СЄЗ» було проведено
поточне технічне обстеження дороги по
вулиці Некрасова в м. Авдіївка,
складено протокол, де повідомляється,
що по дорозі проведена відсипка.

Зазначені відповіді на запити були
направлені заявнику ОСОБА_1
рекомендованим поштовим відправленням
23.08.2013 р., та отримані особисто ОСОБА_1
28.08.2013 р., що підтверджується копіями
повідомлень про вручення, наявними у
матеріалах справи. На підставі
зазначеного суд встановив, що ОСОБА_1
отримав запитану інформацію про
поточний та сезонний огляд вулиці
Некрасова у місті Авдіївка.

Оцінивши докази, які наявні у
матеріалах справи, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд
вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню на підставі
наступного:

Предметом спору у цієї справі є доступ
ОСОБА_3 та його повіреного ОСОБА_1 до
інформації.

Визначення поняття «публічна
інформація» наведено у статті 1 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації». Так, відповідно до частини
першої цієї статті публічна інформація
- це відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Отже, визначальним для публічної
інформації є те, щоб вона була
заздалегідь готовим, зафіксованим
продуктом, отриманим або створеним
суб'єктом владних повноважень у
процесі виконання своїх обов'язків.

У своїх запитах ОСОБА_1 посилався на
норми Закону України „Про
автомобільні дороги", відповідно до
яких органи місцевого самоврядування
здійснюють управління функціонуванням
та розвитком вулиць і доріг міста,
відповідають за їх стан, на норми
Закону України „Про благоустрій
населених пунктів", відповідно до яких
місцеві ради визначають на конкурсних
засадах підприємства, відповідальні за
благоустрій, а також на норми Порядку
проведення ремонту та утримання
об'єктів благоустрою населених
пунктів, Технічних правил ремонту і
утримання вулиць та доріг населених
пунктів, Порядку підготовки до
вимірювань, оброблених даних і
оформлення результатів вимірювань,
оброблення даних і оформлення
результатів вимірювання параметрів
транспортно-експлуатаційного стану
вулиць та доріг.

При цьому у преамбулі Порядку
проведення ремонту та утримання
об'єктів благоустрою населених
пунктів, затвердженому наказом
Держжитлокомунгоспу
України від 23.09.2003 N 154, зазначено, що
вимоги цього Порядку обов'язкові для
всіх організацій незалежно від їх
відомчої належності та форм
власності, які займаються ремонтом та
утриманням об'єктів благоустрою
населених пунктів.

Крім цього на підставі п. 1.1. Технічних
правил ремонту і утримання вулиць та
доріг населених пунктів, затверджених
наказом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України 14.02.2012 № 54, зазначені Технічні
правила є обов'язковими для суб'єктів
господарювання незалежно від їх форми
власності, які виконують роботи з
ремонту і утримання вулиць та доріг.
При цьому за змістом розділу 3
Технічних умов під час планування
робіт з ремонту та утримання вулиць та
доріг повинна враховуватись оцінка
стану вулиць та доріг, яка виконується
таким підприємством при проведенні
технічних оглядів.

З урахуванням такого нормативного
регулювання суд приходить до висновку,
що виконавчий комітет, до якого зі
запитами про технічний та сезонний
огляди звернувся ОСОБА_1, не проводить
роботи з ремонту та утриманню вулиць, у
зв'язку з чим і не виконує технічний
огляд таких об'єктів. Зазначеними
нормативними актами виконавчий
комітет не зобов'язаний виконувати
технічний огляд.

Проте як встановлено судом огляд
вулиці Некрасова в м. Авдіївки був
здійснений КП «СЄЗ» Авдіївської
міської ради. Після спрямування
виконкомом запитів ОСОБА_1, КП «СЄЗ» у
встановлений законом строк надало
відповіді на запити ОСОБА_1, зазначивши
дати проведених оглядів та їх
результати. За вказаних обставин
ОСОБА_1 своєчасно отримав запитувану
інформацію.

Суд не погоджується з позицією
позивача, щодо протиправності відмови
відповідача у отриманні інформації про
технічний огляд вулиці Некрасова, з
огляду на таке.

Інформаційний запит позивача до
виконавчого комітету міської ради
стосувався не питання компетенції
виконавчого комітету, а результатів
поточного та сезонного технічного
оглядів вулиці Некрасова, які
здійснюються КП «СЄЗ». На підставі ч. 1
ст. 19 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» запит на
інформацію - це прохання особи до
розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні. При цьому з урахуванням
змісту Порядку проведення ремонту та
утримання об'єктів благоустрою
населених пунктів, Технічних правил
ремонту і утримання вулиць та доріг
населених пунктів виконавчі комітети
не здійснюють технічний огляд вулиць. А
тому така інформація не знаходиться у
розпорядженні виконавчого комітету
Авдіївської міської ради.

З огляду на це відповідач на підставі п.
1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» мав право
відмовити запитувачу у наданні
інформації, тому що не володів цією
інформацією. Суд також звертає увагу,
що дії відповідача відповідали вимогам
ч. 3 цієї статті, на підставі якої
виконавчий комітет направив запит
позивача до компетентного
комунального підприємства «СЄЗ»
Авдіївської міської ради.

З огляду на зазначене не підлягають
задоволенню позовні вимоги про
визнання відмови відповідача у наданні
інформації про результати технічних
оглядів вулиці Некрасова у місті
Авдіївка протиправною та зобов'язання
надати запитувану інформацію.

Разом з цим, якщо позивач, або його
довіритель вважав, що виконавчий
комітет неналежним чином не виконує
своїх зобов'язань щодо благоустрою та
утримання території населеного
пункту, то належним способом захисту
мав бути позов, спрямований на
поновлення порушених прав шляхом
зобов'язання відповідальної особи
виконувати передбачені законом
обов'язки. Проте таких вимог позивачем
не заявлено.

Що стосується позовних вимог про
стягнення з відповідача 40 000, 00 грн., суд
виходить з того, що фактично ці вимоги є
вимогами про відшкодування шкоди у
вигляді упущеної вигоди. При цьому,
звертаючись до виконавчого комітету,
позивач діяв на підставі усного
договору доручення, належних та
допустимих доказів платного характеру
цього договору не надано. Крім цього у
зв'язку з тим, що судом не встановлено
порушень з боку відповідача у наданні
публічної інформації, а більш того
позивач своєчасно отримав запитувану
інформацію, відсутні підстави для
задоволення позовних вимог про
відшкодування упущеної вигоди.

У судовому засіданні позивачем
поставлено питання про повернення
судового збору, сплаченого у більшому
розмірі. При зверненні до суду позивач
сплатив 434, 41 грн. судового збору. При
цьому на підставі ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» за позовні вимоги
немайнового характеру сплачується
судовий збір у розмірі 0, 06 розміру
заробітної плати. У 2013 р. розмір
судового збору за позов немайнового
характеру відповідав 68, 82 грн. На
підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про судовий збір» судовий збір не
справляється за подання позовної заяви
про відшкодування шкоди, заподіяної
особі незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їх посадовою або
службовою особою. На підставі
наведеного при зверненні до суду
позивачу слід було сплатити судовий
збір у розмірі лише 68, 82 грн.

На підставі ч. 1 ст. 7 Закону «Про судовий
збір» сплачена сума судового збору
повертається в разі внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом. Згідно ст. 98 КАС
України суд має можливість вирішити
питання про судові витрати, до складу
яких відноситься судовий збір, при
ухваленні постанови. За таких обставин
позивачу слід повернути внесений в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом, судовий збір в розмірі 365, 59
грн.

На підставі ст.ст. 1, 13, 14, 16, 19, 20, 22 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», керуючись ст.ст. 1, 2, 6, 158, 159,
160, 161, 162, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Авдіївської
міської ради про визнання відмови у
наданні інформації противоправною,
зобов'язання вчинити певні дії та
відшкодування упущеної вигоди -
відмовити повністю.

Повернути ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) внесений
в більшому розмірі, ніж встановлено
законом, судовий збір в сумі 365 (триста
шістдесят п'ять) гривень 59 копійок,
сплачений ним ГУ ДКСУ у Донецькій
області на розрахунковий рахунок №
0014 за квитанцією№10804976 від 10
жовтня 2013 р.

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняти, складені і
підписані в нарадчій кімнаті та
проголошені у судовому засіданні 3
квітня 2014 року. Постанова у повному
обсязі складена 7 квітня 2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову
подається до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Авдіївський міської суд Донецької
області протягом десяти днів з дня її
проголошення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя: І.П. Соболєва