Справа № 816/6112/13-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 р.Справа № 816/6112/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання
Дудка О.А,

представника позивача Килимника О.С.

представника відповідача Скабук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дизаж" на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.11.2013р.
по справі № 816/6112/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дизаж"

до Полтавської митниці Міндоходів
Міністерства доходів і зборів України
, Управління Державного
казначейства України у місті Полтава

про скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ "Дизаж звернулося до суду першої
інстанції позовом, в якому просило
скасувати рішення Полтавської митниці
про коригування митної вартості
№806010000/2013/000058/2 від 30.04.2013 р., повернути з
Державного бюджету на користь ТОВ
"Дизаж" надмірно сплачений податок на
додану вартість у розмірі 61 900,02 грн

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 25.11.2013 р. у
задоволенні позову відмовлено.

ТОВ "Дизаж (далі - позивач), не
погодившись з судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
25.11.2013 р. та винести нову постанову, якою
позов задовольнити.

В обґрунтування вимог посилається на
порушення норм матеріального та
процесуального права, а саме: ст.ст. 53, 54
Митного кодексу України, ст.ст. 7, 10, 11, 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

ТОВ «Дизаж» зазначає, що рішення від
30.04..2013 року №806010000/2013/000058/2 про
коригування митної вартості товарів
прийнято відповідачем незаконно,
оскільки всі документи, необхідні для
підтвердження митної вартості товару,
були додані до митної декларації. При
цьому, витребування додаткових
документів може мати місце тільки у
випадку наявності обґрунтованих
сумнівів у достовірності поданих
декларантом відомостей. Разом з тим,
застосовуючи другорядний метод
визначення митної вартості товарів,
митний орган не зазначив, які саме
обставини не підтверджені позивачем,
та не надав доказів того, що документи,
подані позивачем для митного
оформлення товару, є недостатніми чи
такими, що у своїй сукупності
викликають сумнів у достовірності
наданої інформації

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив їх
задовольнити з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому
засідання заперечував проти вимог
апеляційної скарги, вважає рішення
суду першої інстанції законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
рішення суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши докази
по справі, вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України
оскаржувана постанова переглянута в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що 29.01.2013 р. між позивачем та
Black Red White S.A. (Польща) (продавець)
укладено контракт № 1/2013 за умовами
якого позивач придбав меблі дерев'яні,
з ДСП ламінованих, МДФ, з елементами зі
скла, металу, пластику у розібраному
стані (в комплекті з монтажними
аксесуарами згідно інструкцій по
монтажу) для житлових кімнат.

Відповідно до п.2. контракту ціна
товару зазначається в специфікації,
оплата кожної партії товару
здійснюється на підставі виданого
продавцем рахунку-фактури , шляхом 100%
передоплати за кожну партію. Згідно п.5.2
контракту умови поставки товару EXW- Mielek
Zamosc,Bilgoraj.

Відповідно до п.2.1,6.2.4 контракту ціна
товару установлюється по оптовим цінам
EXW виробника, покупець зобов'язаний
забезпечити вірне та швидке оформлення
реклами власних клієнтів відносно
товарів продавця власними силами та за
власний рахунок без можливості
оскарження у Продавця.

23.04.2013 р. позивачем подано до митного
органу митну декларацію №806010000/2013/004786,
за якою задекларовано меблі дерев'яні,
з ДСП ламінованих, МДФ, з елементами зі
скла, металу, пластику у розібраному
стані (в комплекті з монтажними
аксесуарами згідно інструкцій по
монтажу) для житлових кімнат (далі
Товар ). Митна вартість визначена
позивачем за ціною угоди.

Для митного оформлення було подано
наступні документи: декларацію митної
вартості №806010000/2013/004786 від 23.04.2013 року,
контракт № 1/2013 від 29.01.2013 та
специфікацію №1 від 28.03.2013 р. до
контракту, рахунки - фактури
№2013/РЕ2СМ7/000008, №2013РЕ2СМ11/000035,
№2013/РЕ2С21/000144 від 11.04.2013 р., №2013/РЕ2С21/000042
від 25.03.2013 р., меморіальний валютний
ордер №3 від 08.04.2013 р., документ про
вартість перевезення оцінюваних
товарів 18.04/01 від 18.04.2013 р.

До митного оформлення не було надано
рахунки -проформи, про оплату яких
зазначено в меморіальному ордері від
08.04.2013р., також надана специфікація до
контракту, та митна декларація
визначала інші умови поставки- зокрема
FSA.

Відповідачем поставлено під сумнів
митну вартість, визначену позивачем,
запропоновано декларанту в межах
митних консультацій надати додаткові
документи для її підтвердження,
позивачем додатково надано прайс-лист
польською мовою.

30.04.2013 р. Полтавською митницею винесено
картку відмови в прийняті митної
декларації, митному оформленні випуску
та пропуску транспортних засобів
комерційного призначення № 806010000/2013/10048
та прийнято рішення № 806010000/2013/000058/2,
якою для визначення митної вартості
Товару застосовано 6 (резервний) метод.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, при
коригуванні митної вартості товару
відповідач діяв в межах наданих
повноважень, на підставі, в порядку та у
спосіб, передбачені законом.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позов, виходячи з такого.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України

Відповідно до ст. 49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно ч. 2, 3 ст. 53 МК України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;рахунки про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом);рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту);виписку з
бухгалтерської
документації;ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних
товарів;каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення;висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1, 2, 5, 6 ст. 54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі зокрема:

невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

невідповідності обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу;

Згідно ч. 2-8 ст. 57 МК України основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно ст. 64 МК України у разі якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT).

З матеріалів справи вбачається, що при
здійсненні поставки товару за
зовнішньоекономічним контрактом № 1/2013
від 29.01.2013 року у наданих до митного
оформлення документах, а саме в
меморіальному ордері міститься
посилання на оплату рахунків-профом
№РР2013/РЕ2С21/042, №2013/2АМІЖЕХР/901, № /861,
№2013/2І2КЕИС/06, специфікація та митна
декларація містять зазначення інших
умов поставки ніж визначено
контрактом..

Однак, рахунки проформи, та докази
зміни умов поставки контракту
позивачем до митного органу не надані.

Натомість подані позивачем до митниці
рахунки-фактури №2013/РЕ2СМ7/000008,
№2013РЕ2СМ11/000035, №2013/РЕ2С21/000144 від 11.04.2013
р., №2013/РЕ2С21/000042 від 25.03.2013 р. (а.с. 64-80).
Вказані рахунки не підтверджують
заявлену митну вартість товару, тому як
не ідентифікують підставу оплати,
визначену в меморіальному валютному
ордері.

Тобто, подані до митного оформлення
товаросупровідні документи містять
розбіжності щодо вартості
імпортованого ТОВ «Дизіж» товару.

Крім того, відповідно до п. 2.1 та п. 5.2
контракту №1/2013 від 29.01.2013 р. поставка
товару має здійснюватися на умовах ЕХW
(а.с. 58, 59).

В митній декларації позивачем
заявлено, що поставка відбувається
згідно умов FCA Mielec (а.с. 19).

Тобто, задекларовані дані суперечать
умовам контракту, що є підставою для
обґрунтованого сумніву контролюючого
органу з приводу достовірності
заявленої митної вартості за першим
методом.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що декларантом при
первісному поданні документів до
Полтавської митниці з метою митного
оформлення товару, що поставляється за
зовнішньоекономічним контрактом № 1/2013
від 29.01.2013 року, та при наданні
відповіді на запит митного органу, не у
повному обсязі документально
підтверджена митна вартість товару.

Доводи апеляційної скарги щодо не
витребування відповідачем у позивача
додаткових документів під час
здійснення митного оформлення товарів,
зокрема рахунків проформи, колегія
суддів вважає помилковими, оскільки
відповідно до вимог Митного кодексу
України це є правом митниці. Проте
обов'язком позивача є надання всіх
документів, що підтверджують митну
вартість товару.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 58 Митного
кодексу України метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Отже, колегія суддів погоджується із
твердженням суду першої інстанції, що у
митного органу виникли обґрунтовані
сумніви щодо правомірності
застосування у даному випадку
основного (першого) методу визначення
митної вартості товару.

Необхідно зауважити на те, що у разі
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом
застосовуються другорядні методи.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності (частина
четверта статті 57 Митного кодексу
України).

З матеріалів справи вбачається, що з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
імпортованих товарів за іншим методом,
між митним органом і декларантом
проведено консультацію, про що
зроблено відповідний запис на
зворотному боці митної декларації. При
цьому, декларантом власноручно вчинено
запис: "Консультацію проведено.
Підстави узгоджено".

Відповідно до ст. 59 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями ст. 58
цього Кодексу, за основу для її
визначення береться вартість операції
з ідентичними товарами, що продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: фізичні характеристики;
якість та репутація на ринку; країна
виробництва; виробник.

Як встановлено судом, відповідач
визначив митну вартість товару на
раніше визнаній митній вартості
товару, оформленого по ВМД
№100270000/2013/194811 від 25.02.2013 р., №206050000/3/3116
від 19.04.2013 р., №100250000/3/48303 від 25.02.2013 р.,
№125130000/3/205937 від 29.01.2013 р., №40050000/5/1871 від
12.03.2013 р. та №305020402/3/157 від 12.04.2013 р,
оскільки товари, імпортовані за цими
ВМД, мають ті ж характеристики, як і ті,
що подані до митного оформлення ТОВ
"Дизаж".

Доводи апеляційної скарги про
безпідставне застосування
відповідачем резервного методу на
противагу п'яти іншим методам,
передбаченим МК колегія суддів
відхиляє.

Так, згідно п. 1.2 контракту №1/2013 від
29.01.2013 р. сторони погодили, що покупець
може здійснювати перепродажу товару на
території України, тобто, позивач не
може використати товар інакше, як те
погоджено в договорі.

За таких умов, відповідач не мав
можливості застосувати 1-5 метод, з
огляду на наявність цього договірного
обмеження прав позивача як сторони по
контракту, і, враховуючи, що відомості в
МД, контракті та інших документах є
суперечливими, а подані декларантом
документи не підтверджують числові
значення складової митної вартості
товарів.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що рішення № 806010000/2013/000058/2 від 30.04.2013 р.
про коригування митної вартості
прийнято відповідачем на підставі, в
межах повноважень та у спосіб,
встановлених законодавством.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що зважаючи на
неможливість застосування першого
методу визначення митної вартості,
Полтавська митниця прийняла
обґрунтоване рішення про коригування
митної вартості товарів від 30.04.2013 р. за
другорядним методом, а тому рішення
прийняте митним органом є законним та
обґрунтованим.

З огляду на викладене, також не
підлягають задоволенню і позовні
вимоги ТОВ «Дизаж» про стягнення з
Державного бюджету України суми
надмірно сплаченого ПДВ у розмірі 61 900,02
грн., оскільки є похідними від
первісної вимоги.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують з підстав,
наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції підтверджує, що
постанова суду першої інстанції
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
а тому посилання позивача в
апеляційній скарзі на порушення судом
ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дизаж"
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.11.2013р. по
справі № 816/6112/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Русанова
В.Б.Судді(підпис) (підпис) Курило Л.В.
Присяжнюк О.В. Повний текст ухвали
виготовлений 31.03.2014 р.