Справа № 810/1936/14
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2014 року 810/1936/14
приміщення суду за адресою: м. Київ, бул.
час прийняття постанови : 14 год. 20
Київський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді
за участю представників сторін,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 до Ірпінської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
в с т а н о в и в:Позивач - Фізична
особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до відповідача -
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що на підставі пункту
77.1, пункту 77.2, пункту 77.4 статті 77
Податкового Кодексу України,
відповідно до направлення від 31.01.2014р.
№ 38, виданого Ірпінською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області,
контрольно-перевірочної роботи
доходів і зборів з фізичних осіб
управління доходів і зборів з фізичних
осіб Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області Сахнюком Сергієм
Олександровичем проведено
документальну планову виїзну
перевірку фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2012р. по
Перевіркою встановлені порушення:
підпункту «а» пункту 176.1 статті 176
Податкового кодексу України в частині
неналежного ведення книги обліку
доходів та витрат (форма № 10) за період
з 01.07.2009р. по 31.12.2011р.; пункту 193.1 статті
193, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України в частині
включення до складу податкового
кредиту сум податку в розмірі 3950грн., не
підтвердженими податковими накладними
та включення до податкового кредиту
сум ПДВ, що призвело до заниження
грн.; пункту 138.4, пунктів 138.6 - 138.9,
підпунктів 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пункту 138.11 статті 138, підпункту 139.1.5
пункту 139.1 статті 139, пункту 177.2, пункту
177.4 статті 177 Податкового кодексу
України в частині включення до валових
витрат суми амортизації та витрат на
придбання транспортних засобів в сумі
342269,88 грн., що призвело до заниження
податку на доходи фізичних осіб в сумі
та подання податковими агентами
податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку і сум утриманого з
них податку, затвердженого наказом ДПА
України від 24.12.2010 № 1020,
зареєстрованого в Міністерстві
підпункту «а» пункту 176.2 статті 176
Податкового кодексу України; пункту 11
статті 25 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» в частині
заниження суми чистого доходу на 342269,88
грн., що призвело до заниження єдиного
За результатами проведеної перевірки
Ірпінською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області було складено Акт
від 19.02.2014 р. № 122/173/НОМЕР_5.
Розглянувши подані платником
заперечення на Акт перевірки,
податковим органом було надано
відповідь від 03.03.2014 р. № 314/Г/173, згідно
із якою висновки Акту перевірки про
порушення позивачем вимог податкового
законодавства викладені в наступній
редакції: підпункту «а» пункту 176.1
статті 176 Податкового кодексу України в
частині неналежного ведення книги
обліку доходів та витрат (форма № 10) за
період з 01.07.2009р. по 31.12.2011р.; пункту 198.3,
пункту 198.6 статті 198 розділу V
Податкового кодексу України в частині
включення до складу податкового
кредиту суми ПДВ в розмірі 1282,50 грн., яка
не підтверджена податковою накладною
та включення до податкового кредиту
сум ПДВ за придбані транспортні засоби,
що призвело до заниження податку на
138.4, пунктів 138.6 - 138.9, підпунктів 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пункту 138.11 статті 138,
підпункту 139.1.5 пункту 139.1 статті 139,
пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177
Податкового кодексу України в частині
включення до складу валових витрат
призвело до заниження податку на
доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності на суму
4741,57 грн.; пункту 3 Порядку заповнення та
подання податковими агентами
податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку і сум утриманого з
них податку, затвердженого наказом ДПА
України від 24.12.2010 № 1020,
зареєстрованого в Міністерстві
підпункту «а» пункту 176.2 статті 176
Податкового кодексу України в частині
подання не у повному обсязі та з
недостовірними відомостями
податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку і сум утриманого з
них податку за встановленою формою №
1ДФ; пункту 11 статті 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» в частині
грн., що призвело до заниження єдиного
Заступником керівника Ірпінської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Київській області були
повідомлення-рішення: від 04.03.2014р. №
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування в розмірі 7112,36
грн. (основний платіж - 4741,57 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 2370,79 грн.); від
збільшено грошове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування за
штрафними (фінансовими) санкціями в
яким платнику збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) в розмірі 141537,00
збільшено грошове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування за
штрафними (фінансовими) санкціями в
яким платнику збільшено грошове
зобов'язання за платежем для фізичних
осіб-підприємців, у тому числі які
обрали спрощену систему оподаткування
та осіб, які проводять незалежну
(фінансові) санкції - 3685,68 грн.).
Позивач вважає, що оскаржувані
податкові повідомлення - рішення
прийняті відповідачем з порушенням
норм матеріального права та не
відповідають вимогам закону, висновки
податкового органу відносно факту
вчинення правопорушень є помилковими.
В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_6 підтримав позовні
вимоги та просив суд позов
задовольнити, підтвердив обставини,
викладені у позовній заяві, від
відшкодування судових витрат
Представник відповідача Харченко Р.І. у
судовому засіданні позов не визнав,
заперечив проти позовних вимог, з
підстав зазначених у письмових
запереченнях на позовну заяву, просив
відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
вислухавши представника позивача та
представника відповідача, суд вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2 13.12.2004 року був зареєстрований
як Фізична особа - підприємець
Виконавчим комітетом Ірпінської
міської ради Київської області, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця Серії НОМЕР_6 та Витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
Серії АА №472704.
Позивач зареєстрований як платник
податку на додану вартість, що
підтверджується Свідоцтвом НОМЕР_7
про реєстрацію платника податку на
додану вартість від 14 квітня 2001 року .
Станом на 17.10.2011 року ОСОБА_2 перебував
на загальній системі оподаткування,
основним видом діяльності позивача є
діяльність автомобільного вантажного
транспорту, крім того, видами
діяльності позивача є: технічне
обслуговування та ремонт
автотранспортних засобів, роздрібна
та оптова торгівля деталями та
приладам для автотранспортних засобів,
організація перевезення вантажів,
надання інших комерційних послуг.
У період з 31.01.2014 року по 12.02.2014 року , на
підставі пункту 77.1, пункту 77.2, пункту 77.4
статті 77 Податкового Кодексу України,
відповідно до направлення від 31.01.2014р.
№ 38, виданого Ірпінською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області,
контрольно-перевірочної роботи
доходів і зборів з фізичних осіб
управління доходів і зборів з фізичних
осіб Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області Сахнюком Сергієм
Олександровичем проведено
документальну планову виїзну
перевірку фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2012 р. по
Перевіркою встановлені порушення:
підпункту «а» пункту 176.1 статті 176
Податкового кодексу України в частині
неналежного ведення книги обліку
доходів та витрат (форма № 10) за період
з 01.07.2009р. по 31.12.2011р.; пункту 193.1 статті
193, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України в частині
включення до складу податкового
кредиту сум податку в розмірі 3950грн., не
підтвердженими податковими накладними
та включення до податкового кредиту
сум ПДВ, що призвело до заниження
грн.; пункту 138.4, пунктів 138.6 - 138.9,
підпунктів 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пункту 138.11 статті 138, підпункту 139.1.5
пункту 139.1 статті 139, пункту 177.2, пункту
177.4 статті 177 Податкового кодексу
України в частині включення до валових
витрат суми амортизації та витрат на
придбання транспортних засобів в сумі
342269,88 грн., що призвело до заниження
податку на доходи фізичних осіб в сумі
та подання податковими агентами
податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку і сум утриманого з
них податку, затвердженого наказом ДПА
України від 24.12.2010 № 1020,
зареєстрованого в Міністерстві
підпункту «а» пункту 176.2 статті 176
Податкового кодексу України; пункту 11
статті 25 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» в частині
заниження суми чистого доходу на 342269,88
грн., що призвело до заниження єдиного
За результатами проведеної перевірки
Ірпінською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області було складено Акт
від 19.02.2014 р.№ 122/173/НОМЕР_5 «Про
результати документальної планової
виїзної перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 , реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_5 за період з 01.01.2012 року
по 31.12.2013 року» (Далі-Акт перевірки) .
Розглянувши подані позивачем
заперечення на Акт перевірки,
відповідачем було надано відповідь
від 03.03.2014 р. № 314/Г/173, згідно із якою
висновки Акту перевірки про порушення
позивачем вимог податкового
законодавства викладені в наступній
редакції: підпункту «а» пункту 176.1
статті 176 Податкового кодексу України в
частині неналежного ведення книги
обліку доходів та витрат (форма № 10) за
період з 01.07.2009р. по 31.12.2011р.; пункту 198.3,
пункту 198.6 статті 198 розділу V
Податкового кодексу України в частині
включення до складу податкового
кредиту суми ПДВ в розмірі 1282,50 грн., яка
не підтверджена податковою накладною
та включення до податкового кредиту
сум ПДВ за придбані транспортні засоби,
що призвело до заниження податку на
138.4, пунктів 138.6 - 138.9, підпунктів 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пункту 138.11 статті 138,
підпункту 139.1.5 пункту 139.1 статті 139,
пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177
Податкового кодексу України в частині
включення до складу валових витрат
призвело до заниження податку на
доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності на суму
4741,57 грн.; пункту 3 Порядку заповнення та
подання податковими агентами
податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку і сум утриманого з
них податку, затвердженого наказом ДПА
України від 24.12.2010 № 1020,
зареєстрованого в Міністерстві
підпункту «а» пункту 176.2 статті 176
Податкового кодексу України в частині
подання не у повному обсязі та з
недостовірними відомостями
податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку і сум утриманого з
них податку за встановленою формою №
1ДФ; пункту 11 статті 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» в частині
грн., що призвело до заниження єдиного
На підставі Акту перевірки та за
результатами розгляду заперечень
позивача Заступником керівника
Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області були винесені
податкові повідомлення-рішення:
збільшено грошове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування в
розмірі 7112,36 грн. (основний платіж - 4741,57
грн., штрафні (фінансові) санкції - 2370,79
збільшено грошове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування за
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 510,00 грн.;
збільшено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) в розмірі 141537,00 грн. (основний
збільшено грошове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування за
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 510,00 грн.;
збільшено грошове зобов'язання за
платежем для фізичних
осіб-підприємців, у тому числі які
обрали спрощену систему оподаткування
та осіб, які проводять незалежну
(фінансові) санкції - 3685,68 грн.).
Позивач не погоджуючись з зазначеними
податковими повідомленнями - рішеннями
оскаржив їх до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що
склалися між сторонами, суд зазначає
Податкове повідомлення-рішення від
збільшено грошове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування в
розмірі 7112,36 грн. (основний платіж - 4741,57
грн., штрафні (фінансові) санкції - 2370,79
грн.) суд вважає протиправним у зв'язку
Підставою для прийняття вказаного
податкового повідомлення - рішення
став висновок відповідача про
порушення позивачем п.138.4, п.138.6-138.9,
п.п.138.10.2-138.10.4 п.138.10, п.138.11 ст.138 та п.п.139.1.5
п.139.1 ст.139, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. (із змінами
та доповненнями) в частині включення до
складу валових витрат суму амортизації
та витрати на придбання транспортних
засобів в сумі 342269,88 грн., що призвело до
заниження податку на доходи фізичних
Відповідач зазначає, що до складу
витрат фізичної особи - підприємця на
загальній системі оподаткування не
включається сума амортизації
За період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р. ФОП
ОСОБА_2 було включено до складу валових
витрат витрати на придбання
транспортних засобів, а саме:
автомобіль б/в «Peugeot BOXER» у TOB «IЛTA»
вартістю 100000,00 грн. з ПДВ згідно
накладної №599 від 24.10.2012р., договору
№1210С2-БО-114778 та акту прийняття - здачі
від 24.10.2012р.; автомобіль «Peugeot BOXER» у TOB
«ЯРДА» вартістю 112000,00 грн. з ПДВ згідно
накладної №28 від 31.01.2013р., договору
купівлі - продажу №2012/12/01 від 03.12.2012р.;
згідно накладної №756 від 27.02..2013р.,
договору купівлі - продажу №2013/02/01 від
27.02.2013р. та акту прийняття - здачі від
27.02.2013р.; автомобіль ГАЗ 3307 у ТОВ
договору купівлі - продажу №30-05/01 від
30.05.2013р.; автомобіль ГАЗ 3307 у ТОВ
договору купівлі - продажу №24-05/01 від
24.05.2013р.; автомобіль ГАЗ 3307 у ТОВ
договору купівлі - продажу №б/н від
11.03.2013р.; автомобіль FORD Tranzit у ТОВ «Фірма
згідно накладної №126 від 26.07.2013р., акту
прийняття - здачі від 26.07.2013р.;
автомобіль FORD Tranzit у ТОВ «Фірма
згідно накладної №120 від 26.07.2013р., акту
прийняття - здачі від 26.07.2013р.
Копії вказаних вище документів та
свідоцтв про реєстрацію транспортних
засобів наявні в матеріалах справи.
Як вбачається з матеріалів справи,
позивач 14 квітня 2011 року видав Наказ
Про організацію бухгалтерського та
податкового обліку фізичної особи -
підприємця , згідно якого позивач
вирішив податковий облік ПДВ
здійснювати на основі податкових
накладних щомісячним складанням
податкової звітності; податковий
облік з податку на доходи фізичних
осіб здійснювати у розрізі показників
Книги обліку доходів і витрат, на
основі первинних облікових
документів, які фіксують господарські
операції , податковий облік
«амортизаційних відрахувань
здійснювати на основі статей 144, 145, 146
Податкового Кодексу України , а також
П(с) БО №7 «Основні засоби» ,
нарахування амортизації по основним
засобам здійснювати за допомогою
прямолінійного методу.
Як вбачається з наданих до матеріалів
справи розрахунків амортизаційних
нарахувань за період з лютого 2013 року
по листопад 2013 року, роздруківки Книги
доходів і витрат за 2012 та 2013 року
позивач здійснював нарахування
амортизації та відносив до складу
валових витрат амортизаційні
відрахування правомірно.
Згідно із пунктом 177.2. статті 177
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування фізичних
осіб-підприємців є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та не грошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
Відповідно до пункту 177.4 статті 177
Податкового кодексу України до
переліку витрат фізичних
осіб-підприємців, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу («Податок на
прибуток підприємств»).
Тобто, норма пункту 177.4 статті 177
Податкового кодексу України є
відправною нормою, яка вказує на те, що
витрати суб'єкта господарювання, який
не є платником податку на прибуток, але
надає звітність про доходи від заняття
підприємницької діяльністю,
формуються у тому ж порядку як у
платників податку на прибуток.
Згідно із підпунктом 139.1.5 пункту 139.1
статті 139 розділу III Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати на придбання,
виготовлення, будівництво,
реконструкцію, модернізацію та інше
поліпшення основних засобів та
витрати, пов'язані з видобутком
корисних копалин, а також з придбанням
(виготовленням) нематеріальних
активів, які підлягають амортизації
згідно зі статтями 144 - 148 цього Кодексу,
з урахуванням пунктів 146.11, 146.12 статті
146 та пункту 148.5 статті 148 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 138.1 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті.
Відповідно до абзацу «в» підпункту
138.10.2 пункту 138.10 статті 138 Податкового
кодексу України до складу інших витрат
включаються адміністративні витрати,
спрямовані на обслуговування та
управління підприємством, зокрема, це
витрати на витрати на утримання
основних засобів, до яких відноситься і
Таким чином, з наведених норм
вбачається, що до складу витрат не
включаються витрати на придбання,
виготовлення, будівництво,
реконструкцію, модернізацію та інше
поліпшення основних засобів.
Разом з тим, вказані витрати підлягають
амортизації у порядку, визначному
статтями 144 -146 Податкового кодексу
України та включаються до валових
витрат у вигляді амортизаційних
Згідно із підпунктом 17.1.3 пункту 17.1
статті 17 Податкового кодексу України
платник додатків має право обирати
самостійно метод ведення обліку
Частиною третьою статті 2 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 № 996-ХІУ встановлено, що суб'єкти
підприємницької діяльності, яким
відповідно до законодавства надано
дозвіл на ведення спрощеного обліку
доходів і витрат, ведуть
бухгалтерський облік і подають
фінансову звітність у порядку,
встановленому законодавством про
спрощену систему обліку і звітності.
Таким чином, Закон України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» надає фізичній
особі-підприємцю право вести спрощений
облік доходів і витрат, при цьому не
позбавляє його права вести
бухгалтерський облік валових витрат
основних фондів, що підлягають
амортизації та витрат на утримання
основних засобів, придбання
пально-мастильних матеріалів.
Отже, висновок податкового органу про
відсутність у позивача права на
нарахування амортизації та включення
до валових витрат амортизаційних
відрахувань, є невірним.
Аналогічна правова позиція, також,
викладена в ухвалі Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20.08.2013р. у справі № 825/1422/13-а; ухвалі
Вищого адміністративного суду України
апеляційного адміністративного суду
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 14.11.2013р. у
Отже, податкове повідомлення - рішення
та підлягає скасуванню.
повідомлення-рішення від 04.03.2014 року №
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) в розмірі 141537,00
суд зазначає наступне.
У судовому засіданні встановлено, що
ФОП ОСОБА_2 було включено до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість суми за придбані
транспортні засоби, а саме: автомобіль
б/в «Peugeot BOXER» у TOB «ІЛTA» вартістю 100000,00
грн. з ПДВ згідно накладної №599 від
24.10.2012р., договору №1210С2-БО-114778 та акту
прийняття - здачі від 24.10.2012р.;
автомобіль «Peugeot BOXER» у TOB «ЯРДА»
вартістю 112000,00 грн. з ПДВ згідно
накладної №28 від 31.01.2013р., договору
купівлі - продажу №2012/12/01 від 03.12.2012р.;
накладної №756 від 27.02.2013р., договору
купівлі - продажу №2013/02/01 від 27.02.2013р. та
акту прийняття - здачі від 27.02.2013р.;
автомобіль ГАЗ 3307 у ТОВ
договору купівлі - продажу №30-05/01 від
30.05.2013р.; автомобіль ГАЗ 3307 у ТОВ
договору купівлі - продажу №24-05/01 від
24.05.2013р.; автомобіль ГАЗ 3307 у ТОВ
договору купівлі - продажу №б/н від
11.03.2013р.; автомобіль FORD Tranzit у ТОВ «Фірма
згідно накладної №126 від 26.07.2013р., акту
прийняття - здачі від 26.07.2013р.;
автомобіль FORD Tranzit у ТОВ «Фірма
згідно накладної №120 від 26.07.2013р., акту
прийняття - здачі від 26.07.2013р.
У зв'язку з чим, відповідач вважає, що
позивачем було порушено вимоги п.193.1
ст.193, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-VI та ст.325
Цивільного кодексу України №435-IV від
Порушення вимог податкового
законодавства в частині заниження
позивачем грошового зобов'язання з
податку на додану вартість відповідач
пов'язує з безпідставним включенням
платником до податкового кредиту сум
податку на додану вартість по
операціях з придбання транспортних
засобів, оскільки за висновком
відповідача платник податку має право
включати до податкового кредиту суми
податку на додану вартість по
операціях з придбання транспортних
засобів лише за умови їх реєстрації за
суб'єктом господарювання.
Відповідно до пункту 6 Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 07.09.1998 № 1388, транспортні засоби
реєструються за юридичними та
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділах Державтоінспекції. При
цьому транспортні засоби, що належать
фізичним особам-підприємцям,
реєструються за ними як за фізичними
Відповідно до статті 2, частини першої
статті 318 Цивільного кодексу України
суб'єктами права власності є
український народ, фізичні та юридичні
особи, держава Україна, Автономна
республіка Крим, територіальні
громади, іноземні держави та інші
суб'єкти публічного права.
Згідно із частиною першою статті 320
цього Кодексу власник має право
використовувати своє майно для
здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом, а у
відповідності до статті 325 Цивільного
кодексу України суб'єктами права
приватної власності є фізичні та
юридичні особи. Фізичні та юридичні
особи можуть бути власниками
будь-якого майна, за винятком окремих
видів майна, які відповідно до закону
не можуть їм належати. Склад, кількість
та вартість майна, яке може бути у
власності фізичних та юридичних осіб,
Законом може бути встановлено
обмеження розміру земельної ділянки,
яка може бути у власності фізичної та
Відповідно до підпункту 14.1.139 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
термін «особа» для цілей розділу V
цього Кодексу, зокрема, вживається в
такому значенні: фізична особа
(громадянин України, іноземець та особа
без громадянства), яка здійснює
діяльність, що належить згідно із
законодавством до підприємницької
(крім фізичних осіб, що знаходяться на
спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва відповідно до
законодавства), та/або ввозить товари
на митну територію України.
Позивач у даному випадку є фізичною
особою, яка здійснює підприємницьку
діяльність та зареєстрований у
встановленому порядку платником
податку на додану вартість, тому на
нього повною мірою поширюються норми
Податкового кодексу України, які
встановлюють порядок визначення
податкового кредиту, в тому числі від
здійснення операцій щодо основних
фондів з метою їх використання в
господарській діяльності.
Згідно із пунктом 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх звезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту є дата списання коштів з
банківського рахунка платника податку
на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Для операцій із
звезення на митну територію України
товарів датою виникнення права на
віднесення сум податку до податкового
кредиту є дата сплати (нарахування)
податку за податковими зобов'язаннями
згідно із пунктом 187.8 статті 187 цього
Кодексу, а для операцій з постачання
послуг нерезидентом на митній
території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.
Згідно із пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться До податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
Таким чином, особливих умов для
формування податкового кредиту та
визначення дати виникнення права на
податковий кредит для фізичних
осіб-суб'єктів господарювання,
зареєстрованих платниками податку на
додану вартість, Податковим кодексом
України не передбачено.
Визначальним фактором для формування
податкового кредиту фізичними особами
- суб'єктами господарювання,
зареєстрованими платниками податку на
додану вартість, при придбанні
транспортних засобів, інших основних
фондів та товарів є, як і для платників
податку на додану вартість - юридичних
осіб, подальше використання таких
товарів (основних фондів) в
оподатковуваних операціях у межах їх
господарської діяльності та наявності
належного документального оформлення
та підтвердження відповідних витрат та
відображення їх у бухгалтерському та
В матеріалах справи містяться копії
первинних документів, які надавались
під час перевірки і які підтверджують
використання позивачем транспортних
засобів у власній господарській
діяльності (видаткові та податкові
накладні, податкові декларації з
податку на додану вартість, квитанції,
виписки по рахунках, платіжні
доручення, договори , акти прийняття
передачі товарів, робіт та послуг,
рахунки - фактури , подорожні листи та
При цьому суд зазначає, що в
перевіряємому періоді основним видом
діяльності позивача за КВЕД був
вантажний автомобільний транспорт
(49.41), що підтверджується Витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. КВЕД
49.41 включає в себе всі види перевезень
вантажним автомобільним транспортом.
Отже, позивачем правомірно сформовано
податковий кредит з податку на додану
вартість за наслідками операцій з
придбання транспортних засобів, тому
висновки акту перевірки про заниження
позивачем податкового зобов'язання з
податку на додану вартість є
Аналогічна правова позиція викладена у
наступних судових рішеннях: ухвалі
Київського апеляційного
адміністративного суду від
16.10.2013р. у справі № 825/1314/13-а;
ухвалі Харківського апеляційного
адміністративного суду від
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10.12.2013р. у
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05.02.2013р. у
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 18.12.2013р. у
справі № 817/3188/13-а.
Отже, податкове повідомлення - рішення
підлягає скасуванню.
Щодо податкового повідомлення-рішення
збільшено грошове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування за
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 510,00 грн. суд зазначає наступне.
Як вбачається з Висновків Акту
перевірки, підставою для прийняття
вказаного податкового повідомлення -
рішення став висновок відповідача про
порушення позивачем підпункту «а»
пункту 176.1 статті 176 Податкового
кодексу України в частині неналежного
ведення книги обліку доходів та витрат
(форма № 10) за період з 01.07.2009р. по
31.12.2011р.

Відповідно до підпункту «а» п. 176.1 ст.
176 Податкового Кодексу України,
платники податку зобов'язані вести
облік доходів і витрат в обсягах,
необхідних для визначення суми
загального річного оподатковуваного
доходу, у разі якщо такий платник
податку зобов'язаний відповідно до
цього розділу подавати декларацію або
має право на таке подання з метою
повернення надміру сплачених податків,
у тому числі при застосуванні права на
податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його
ведення визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
фінансової політики

Судом встановлено, що податковим
органом було проведено документальну
планову виїзну перевірку
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання фізичною- особою
підприємцем ОСОБА_2 вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р. , доказів
проведення перевірки за період з 01.07.2009
року по 31.12.2011 року відповідачем суду
не надано.

Під час перевірки податковим органом
досліджувалась книга обліку доходів і
витрат, яку ведуть фізичні
особи-підприємці, крім осіб, що обрали
спрощену систему оподаткування, і
фізичні особи, які провадять незалежну
професійну діяльність № К//2/436 за
період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р., копія якої
також міститься в матеріалах справи.

Жодних порушень порядку заповнення
вказаної Книги , відповідачем
встановлено не було.

Отже, висновок відповідача про
порушення позивачем підпункту «а»
пункту 176.1 статті 176 Податкового
кодексу України в частині неналежного
ведення книги обліку доходів та витрат
(форма № 10) за період з 01.07.2009 по 31.12.2011 не
відповідає дійсності, оскільки питання
належного ведення книги обліку доходів
та витрат (форма № 10) за період з 01.07.2009
по 31.12.2011 року під час перевірки не
досліджувалось, як і не досліджувалась
книга обліку доходів та витрат за
вказаний період.

Таким чином, податкове повідомлення -
рішення від 04.03.2014 № є
протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 04.03.2014року № , яким платнику
збільшено грошове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування за
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 510,00 грн.

Підставою для винесення зазначеного
податкового повідомлення - рішення
став висновок відповідача про подання
не у повному обсязі та з недостовірними
відомостями податкового розрахунку
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платників податку і сум
утриманого з них податку за
встановленою формою № 1ДФ за період з
01.01.2012р. по 31.12.2013р., в частині не
включення до податкового розрахунку
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь фізичних осіб підприємців,
чим порушено вимоги п. 3 «Порядку
заповнення та подання податковими
агентами податкового розрахунку сум
доходу нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку і сум
утриманого з них податку "
затвердженого наказом ДПА України від
24.12.2010р. №1020, зареєстрованого в Мін'юсті
України 13.01.2011р. за №46/18784 та п.п. „а"
п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами та
доповненнями).

Як встановлено під час перевірки та не
заперечується відповідачем, ФОП
ОСОБА_2 при здійсненні
підприємницької діяльності за
перевіряємий період використовував
працю належним чином зареєстрованих
найманих осіб, у кількості - 6 осіб:
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 , ОСОБА_12,
ОСОБА_13 , ОСОБА_8 До загального
місячного оподаткованого доходу
найманих працівників в перевіряємому
періоді включались одержані за
місцем основної роботи доходи за
виконання трудових обов'язків.

Податок на доходи фізичних осіб з
оподаткованого доходу найманих
працівників утримувався з джерела
виплат згідно ст. 167 р. IV Податкового
Кодексу України від 02.12.2010 року за
ставкою 15% за період з 01.01.2012 року по
31.12.2013 року від об'єктів оподаткування.

Як зазначено на ст. 10 акту перевірки
«Перевіркою повноти і своєчасності
нарахування і перерахування до
бюджету утриманих сум податку на
доходи фізичних осіб із заробітної
плати найманих працівник працівників
за перевіряє мий період порушень не
встановлено».

Будь-яких пояснень з приводу того, в
чому саме полягає порушення
позивачем п. 3 «Порядку заповнення та
подання податковими агентами
податкового розрахунку сум доходу
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку і сум утриманого з
них податку " затвердженого наказом ДПА
України від 24.12.2010р. №1020,
зареєстрованого в Мін'юсті України
13.01.2011р. за №46/18784 та п.п. „а" п.176.2 ст.176
Податкового кодексу України
заперечення відповідача не містять, як
і не надано вказаних пояснень
представником відповідача у судовому
засіданні.

Відтак, висновок відповідача про
порушення позивачем пункту 3 Порядку
заповнення та подання податковими
агентами податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку і сум
утриманого з них податку та підпункту
«а» пункту 176.2 статті 176 Податкового
кодексу України не підтверджено
документально та не обґрунтовано.

Отже, податкове повідомлення - рішення
від 04.03.2014року № є протиправним
та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 04.03.2014 № , яким платнику
збільшено грошове зобов'язання за
платежем для фізичних
осіб-підприємців, у тому числі які
обрали спрощену систему оподаткування
та осіб, які проводять незалежну
професійну діяльність в розмірі 14654,52
грн. (основний платіж - 10968, 84 грн.,
штрафні (фінансові) санкції - 3685,68 грн.)
суд зазначає наступне.

Підставою для винесення зазначеного
податкового повідомлення - рішення
став пункту 11 статті 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» в частині
заниження суми чистого доходу на 31610,48
грн., що призвело до заниження єдиного
соціального внеску в сумі 10968,84 грн.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010р.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 1 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою убезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно із пунктом 6 частини першої
статті 1 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», недоїмка - сума
єдиного внеску, своєчасно не
нарахована та/або не сплачена у строки,
встановлені цим Законом, обчислена
органом доходів і зборів у випадках,
передбачених цим Законом.

Наказом Міністерства доходів і зборів
України від 09.09.2013 № 455 затверджено
Інструкцію про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, яка визначає
процедуру нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування
страхувальниками, визначеними Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», нарахування і
сплати фінансових санкцій, стягнення
заборгованості зі сплати страхових
коштів органами доходів і зборів.

Водночас, оскільки, як зазначено вище,
висновок податкового органу про
заниження позивачем суми чистого
доходу спростовується матеріалами
перевірки та даними податкової
звітності, а також та первинними
документами та документами
бухгалтерського обліку, збільшення
грошового зобов'язання за платежем для
фізичних осіб-підприємців, у тому числі
які обрали спрощену систему
оподаткування та осіб, які проводять
незалежну професійну діяльність є
протиправним.

Таким чином, податкове повідомлення
рішення від 04.03.2014 № є
протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, висновки
податкового органу про заниження
позивачем сум грошового зобов'язання з
податку на додану вартість, податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування та єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є
безпідставними, а тому збільшення
грошового зобов'язання із зазначених
податків та внеску і нарахування
штрафних (фінансових) санкцій, з огляду
на статтю 123 Податкового Кодексу
України , також є протиправним.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірності
прийнятих ним рішень.

Представником позивача надано
обґрунтовані пояснення та докази на їх
підтвердження, щодо заявлених позовних
вимог.

За таких обставин оспорювані податкові
повідомлення-рішення є безпідставними
і підлягають скасуванню як
протиправні, отже, позовні вимоги є
такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір. Доказів
понесення інших судових витрат позивач
суду не надав. Від відшкодування
судових витрат представник позивача
відмовився.

Таким чином, судові витрати стягненню з
державного бюджету на користь позивача
не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_2 до Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити.

Визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Ірпінської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Київській області від
04.03.2014р. № , № , №,
№ , № .

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 04 квітня 2014 р.