Справа № 2а-2853/11/0970
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
Справа
№ 9104/47391/12 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Калуської об'єднаної державної
податкової інспекції
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 03
січня 2012 року в адміністративній
справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Калуської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Івано-Франківській області
про визнання неправомірними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

встановив:

У вересні 2011 року позивач ФОП
ОСОБА_2 звернулась в суд із
адміністративним позовом до
відповідача Калуської ОДПІ в
Івано-Франківській області, в якому
просила визнати неправомірними і
скасувати податкові
повідомлення-рішення : - № від
12.05.2011 року про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
податок на добавлену вартість у
розмірі 13898 грн., в тому числі 11118 грн.
основного платежу та 2780 грн. штрафних
(фінансових) санкцій; - № від
12.05.2011 року про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
земельний податок з фізичних осіб у
розмірі 39125,26 грн., в тому числі 31300,21 грн.
основного платежу та 7825,05 грн. штрафних
(фінансових) санкцій; - № від
25.07.2011 року про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
податок на добавлену вартість у
розмірі 12041 грн., в тому числі 9633 грн.
основного платежу та 2408 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Відповідач позову не визнав, у
суді першої інстанції подав
заперечення, просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
03.01.2012 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано
податкове повідомлення-рішення
Калуської ОДПІ в Івано-Франківській
області № від 25.07.2011 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
за платежем податок на добавлену
вартість у розмірі 12041 грн.. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

З цією постановою суду не погодився
відповідач і оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає апелянт,
що постанова суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог
прийнята при неповному з'ясуванні
обставин справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
а тому постанова суду підлягає
скасуванню з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт зазначає, що оскаржене
податкове повідомлення-рішення №
від 25.07.2011 року про збільшення
позивачу суми грошового зобов'язання
за платежем податок на добавлену
вартість у розмірі 12041 грн. було
прийнято за результатами проведеної
відповідачем планової перевірки
позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2009 року по
31.12.2010 року, та за результатами
адміністративного оскарження
позивачем ППР № від 12.05.2011 року.
Суд першої інстанції безпідставно не
врахував висновків Акту перевірки №
438/17-02/НОМЕР_3 від 20.04.2011 року та рішення
ДПА в Івано-Франківській області №
1557/10/25-019/172/447 від 05.07.2011 року про
порушення позивачем п.п.7.2.1, п.п.7.2.6 п.7.2
ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість», в результаті чого
занижено суму ПДВ в загальному розмірі
9633 грн., у тому числі за серпень 2009 року
-1342 грн., за вересень 2009 року - 3315 грн., за
жовтень 2009 року - 3178 грн., за листопад 2009
року - 663 грн., за грудень 2009 року - 1165
грн.. Вказуває апелянт, що проведеною
податковою перевіркою було
встановлено, що до податкового кредиту
позивачем безпідставно включено суми
ПДВ згідно виписаних продавцями ТзОВ
«Метро Кеш Енд Кері Україна», ДП
«Савсервіс Карпати», ПП «Перламутр», ПП
«Баядерка», СПД ОСОБА_5 податкових
накладних, які не відповідають вимогам
Закону України «Про податок на додану
вартість», а саме, відсутні реквізити:
податковий номер платника податку
(покупця), місце розташування юридичної
(фізичної) особи, номер свідоцтва про
реєстрацію платника ПДВ. На думку
апелянта суд першої інстанції надав
перевагу доводам позивача, не
прийнявши до уваги доводів відповідача
і цим порушив принцип змагальності
адміністративного процесу.

За результатами апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати постанову
суду першої інстанції від 03.01.2012 р. в
частині задоволення позовних вимог та
прийняти нову постанову, якою повністю
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Суд апеляційної інстанції враховує, що
постанова Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
03.01.2012 року оскаржується лише
відповідачем Калуською ОДПІ в частині
задоволення позовних вимог про
визнання протиправним і скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 25.07.2011 року. В іншій частині,
зокрема, щодо відмови у задоволенні
позовних вимог про визнання
протиправними і скасування податкових
повідомлень-рішень № від 12.05.2011
року і № від 12.05.2011 року постанова
суду від 03.01.2012 року не оскаржується і
тому не являється предметом перевірки
суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
таку апеляційну скаргу слід залишити
без задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що в період з 31.03.2011
року 13.04.2011 року відповідачем Калуською
ОДПІ в Івано-Франківській області було
проведено документальну планову
виїзну перевірку позивача ФОП ОСОБА_2 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року. За
результатами перевірки складено Акт №
438/17-02/НОМЕР_3 від 20.04.2011 року, у якому
зазначено, що позивачем порушено,
зокрема, вимоги п.п.7.2.1, п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
суму ПДВ в загальному розмірі 11118 грн.
за серпень 2009 р. - березень 2010 р.. (а.с. 13-52
Т.1).

На підставі вказаного вище Акта
перевірки від 20.04.2011 року відповідачем
винесено відносно позивача податкове
повідомлення-рішення № від 12.05.2011
року про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
добавлену вартість у розмірі 13898 грн., в
тому числі 11118 грн. основного платежу та
2780 грн. штрафних (фінансових) санкцій
(а.с. 53-54 Т.1).

За результатами адміністративного
оскарження рішенням ДПА в
Івано-Франківській області №
1557/10/25-019/172/447 від 05.07.2011 року скасовано
вказане вище ППР від 12.05.2011 року в
частині визначення суми гошового
зобов'язання по ПДВ у розмірі 1485 грн. та
застосованої штрафної санкції в сумі 372
грн. (а.с. 60-62 Т.1).

З врахуванням результатів
адміністративного оскарження
відповідачем винесено відносно
позивача податкове
повідомлення-рішення № від 25.07.2011
року про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
добавлену вартість у розмірі 12041 грн., в
тому числі 9633 грн. основного платежу та
2408 грн. штрафних (фінансових) санкцій
(а.с. 57 Т.1, 75 Т.2).

Із змісту Акту податкової перевірки та
доводів відповідача видно, що висновки
податкового органу про порушення
позивачем вимог Закону України «Про
податок на додану вартість»
ґрунтуються на тому, що до податкового
кредиту позивачем безпідставно
включено суми ПДВ згідно виписаних
продавцями ТзОВ «Метро Кеш Енд Кері
Україна», ДП «Савсервіс Карпати», ПП
«Перламутр», ПП «Баядерка», СПД ОСОБА_5
податкових накладних, які не
відповідають вимогам Закону, а саме,
відсутні реквізити: податковий номер
платника податку (покупця), місце
розташування юридичної (фізичної)
особи, номер свідоцтва про реєстрацію
платника ПДВ, в результаті цього
позивачем занижено суму ПДВ в
загальному розмірі 9633 грн., у тому числі
за серпень 2009 року -1342 грн., за вересень
2009 року - 3315 грн., за жовтень 2009 року - 3178
грн., за листопад 2009 року - 663 грн., за
грудень 2009 року - 1165 грн..

Суд апеляційної інстанції
погоджується із висновками суду першої
інстанції щодо безпідставності
тверджень Калуської ОДПІ про порушення
позивачем вимог Закону України «Про
податок на додану вартість» та щодо
протиправності винесеного податкового
повідомлення-рішення № від 25.07.2011
року, з врахуванням наступного.

Пунктом 1.7 ст.1 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в редакції
на час розглядуваних правовідносин),
визначено, що податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідноі до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7
вказаного Закону, датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Згідно п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 цього Закону,
зокрема, податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту, згідно п.п.7.4.5 п.7.4
ст.7 даного Закону, суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», зокрема статтею 9, визначено,
що підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення, можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати визначені обов'язкові
реквізити.

Судом першої інстанції вірно
враховано, що вимоги, які ставляться до
податкової накладної визначені
підпунктом 7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість».

Згідно з п.п. 7.2.6 ст.7 цього Закону, у разі
відмови з боку постачальника товарів
(послуг) надати податкову накладну або
при порушенні ним порядку її
заповнення, отримувач таких товарів
(послуг) має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву зі скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум цього податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку
внаслідок придбання таких товарів
(послуг). Своєчасно подана заява є
підставою для включення до податкового
кредиту суми податку на додану
вартість, сплачену у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг).

Матеріалами справи підтверджується, що
в ході перевірки не встановлено
невідповідності розглядуваних
податкових накладних виписаних ТзОВ
«Метро Кеш Енд Кері Україна» (а.с. 132-153,
159-164, 173-224 Т.1, 1-61 Т.2), ДП «Савсервіс
Карпати» (а.с. 128-131, 154-156 Т.1), ПП
«Перламутр» (а.с. 157-158, 169 Т.1), ПП
«Баядерка» (а.с. 165-168 Т.1), СПД ОСОБА_5 (а.с.
127) фактичним обставинам. Позивач
придбавав товари для використання в
своїй господарській діяльності, що не
заперечуються відповідачем. Недоліки в
заповненні податкових накладних не
робили їх недійсними, не свідчили про
їх неналежність та недопустимість як
доказів, оскільки у сукупності з іншими
доказами дозволили зробити висновок
про можливість ідентифікувати як
продавця так і покупця, перевірити
фактичність здійснення операцій,
сплату податку на додану вартість та
його сум. Тому у позивача не було
підстав для звернення зі скаргами до
податкового органу щодо вказаних
податкових накладних.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
безпідставність тверджень відповідача
щодо допущення позивачем порушень
п.п.7.2.1, п.п.7.2.6., п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» та про неправомірність
оспореного ППР № від 25.07.2011 року.

Відповідно до ст. 71 ч.2 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З врахуванням наведених вище норм
законодавства та фактичних обставин
справи, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при розгляді
адміністративної справи всебічно і
об'єктивно встановлено обставини
справи, висновки суду відповідають
обставинам справи, постанова суду в
частині її апеляційного оскарження
винесена з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Калуської об'єднаної
державної податкової інспекції в
Івано-Франківській області - залишити
без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 03
січня 2012 року в адміністративній
справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Калуської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Івано-Франківській області
про визнання неправомірними та
скасування податкових
повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Н.В. Ільчишин

Т.І. Шинкар