Справа № К/9991/36007/11-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/36007/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги
С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
прокуратури Березівського району
Одеської області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 19 листопада 2010 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 травня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
прокуратури Березівського району
Одеської області, Березівського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області,
Головного управління Державного
казначейства України в Одеській
області про визнання дії та
бездіяльності неправомірними,
стягнення моральної шкоди та судових
витрат,-

встановила:

У квітні 2006 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Березівського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області,
прокуратури Березівського району
Одеської області, Головного управління
Державного казначейства України в
Одеській області про визнання дій та
бездіяльності неправомірними,
стягнення моральної шкоди, судових
витрат, компенсації за втрачений
заробіток та витрат, пов'язаних із
розглядом справи у суді.

Справа неодноразово розглядалася
судами різних інстанцій.

Постановою Березівського районного
суду Одеської області від 31 травня 2006
року, залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Одеської області від
27 вересня 2006 року, позов задоволено.

Визнано неправомірними дії та
бездіяльність прокуратури
Березівського району Одеської області
та Березівського районного відділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області щодо залишення без розгляду та
без перевірки заяв від 31 жовтня 2005 року
і 02 листопада 2005 року.

Зобов'язано провести перевірку
вказаних заяв у відповідності до вимог
Закону.

В задоволені решті позову відмовлено.

Окремою ухвалою Березівського
районного суду Одеської області від 29
листопада 2007 року, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 жовтня 2008
року, в порядку статті 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України було встановлено судовий
контроль за виконанням судових рішень.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 07 липня 2010 року скасовано в
частині відшкодування моральної шкоди,
направлено справу на новий судовий
розгляд в цій частині. В частині
задоволених позовних вимог щодо
визнання протиправними дій та
бездіяльності відповідачів під час
розгляду звернень позивача - судові
рішення залишені без змін.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 травня 2011
року, позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто з Березівського районного
відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області на користь ОСОБА_2
моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Стягнуто з прокуратури Березівського
району Одеської області на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 компенсацію за
втрачений заробіток та витрати,
пов'язані із прибуттям до суду у
розмірі 85,43 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями
по справі, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, прокуратура Березівського
району Одеської області просить
рішення судів скасувати та прийняти
нове рішення про відмову позивачу у
задоволенні позову в частині позовних
вимог про відшкодування моральної
шкоди.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій щодо правильності
застосування ними норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Даний спір розглядався Одеським
окружним адміністративним судом на
підставі винесеної Вищим
адміністративним судом України ухвали
від 07 липня 2010 року, якою в частині
визнання протиправними дій та
бездіяльності відповідачів під час
розгляду звернень позивача постанова
Березівського районного суду Одеської
області від 31 травня 2006 року залишена
без змін. Касаційний суд погодивася з
висновком суду про те, що Березівським
РВ УМВС України в Одеській області
письмові відповіді на заяви від 31
жовтня та від 02 листопада 2005 року
ОСОБА_2 не були надані, будь-яких
заходів за результатами їх перевірки
вжито не було, прокуратурою
Березівського району Одеської області
відповідь на заяву від 22 листопада 2005
року ОСОБА_2 була надана не по сутті
порушених питань останньою та
правильно зобов'язав відповідачів
усунути допущені порушення прав
заявника в спосіб, який сприяє повному
відновленню порушених прав позивача.

В частині стягнення відшкодування
моральної шкоди - судові рішення та
окрема ухвала суду скасовані, а справа
була направлена до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про те, що відсутні підстави для
винесення окремої ухвали відносно
Березівського РВ ГУМВС України в
Одеській області та прокуратури
Березівського району Одеської області
для вжиття заходів щодо усунення
причин та умов, що сприяли порущенню
закону, оскільки позовні вимоги щодо
дій та бездіяльності прокуратури
Березівського району Одеської області
та Березівського РВ ГУМВС України в
Одеській області розглянуто
Березівським районним судом Одеської
області та відповідно до постанови від
31.05.2006 року дії та бездіяльність
визнано протиправними і у такий спосіб
права позивача були захищені.

Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995
року № 4 у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

Зі змісту уточненої позовної заяви
вбачається, що ОСОБА_2 просила
відшкодувати відповідачами по 10 тисяч
моральної шкоди з кожного , компенсацію
за втрачений заробіток та витрати
пов'язані із прибуттям до суду.

Відповідно до пункту 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31.03.1995 року № 4 Розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

У випадках, коли межі відшкодування
моральної шкоди визначаються у
кратному співвідношенні з
мінімальним розміром заробітної плати
чи неоподатковуваним мінімумом
доходів громадян, суд при вирішенні
цього питання має виходити з такого
розміру мінімальної заробітної плати
чи неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, що діють на час
розгляду справи.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, суд
повинен наводити в рішенні відповідні
мотиви.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в результаті
неправомірної бездіяльності
відповідачів щодо не проведення
перевірки за заявами в порядку ст. 97 КПК
України, затягування часу при
вирішенні по суті питань та ненадання
відповідей заявнику, призвело до
порушення прав позивача, що мало
наслідком спричинення їй моральної
шкоди, яка виразилася у приниженні
честі, гідності, підриву ділової
репутації та авторитету позивача, як
вчителя навчального закладу, порушенні
стосунків з оточуючими та погіршенню
нормальної трудової діяльності.

Крім того, внаслідок неправомірних дій
та бездіяльності посадових осіб
прокуратури Березівського району
Одеської області та Березівського РВ
ГУМВС України в Одеській області
спричинені негативні наслідки
пов'язані з її чисельними зверненнями
до відповідачів щодо отримання
результатів розгляду її заяв,
зверненнями та поїздками до суду,
пов'язаними з розглядом даної справи,
які вона змушена була робити для
відновлення свого порушеного права.

Враховуючи обставини справи, ступінь
моральних страждань позивача, колегія
суддів вважає, що суди дійшли
обґрунтованого висновку, про те що
відшкодуванню підлягає моральна шкода
у розмірі 2000 грн. кожним з відповідачів.
Такі рішення судів, по переконанню
колегії суддів, є справедливими,
відповідають принципам розумності та
виваженості.

Відповідно до положень частини 1 ст. 94
КАС України, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Таким чином, судами вірно стягнуто на
користь позивача компенсацію за
втрачений заробіток та витрати,
пов'язані із прибуттям до суду в сумі
85,43 грн.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права.

Постановлені у справі судові рішення є
законними та обґрунтованими, підстави
для їх зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокуратури
Березівського району Одеської області
залишити без задоволення, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 19 листопада 2010 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 травня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
прокуратури Березівського району
Одеської області, Березівського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області,
Головного управління Державного
казначейства України в Одеській
області про визнання дії та
бездіяльності неправомірними,
стягнення моральної шкоди та судових
витрат - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.Загородній