Справа № 2а-104/10
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/49195/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього
А.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ромнах та Роменському районі
Сумської області на постанову
Роменського міськрайонного суду
Сумської області від 25 січня 2010 року та
ухвалу Апеляційного суду Сумської
області від 21 червня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в Роменському
районі Сумської області про стягнення
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Ромнах та
Роменському районі Сумської області
про стягнення щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни.

Постановою Роменського
міськрайонного суду Сумської області
від 25 січня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Апеляційного суду Сумської
області від 21 червня 2012 року, позовні
вимоги задоволені частково.

Зобов'язано відповідача зробити ОСОБА_2
перерахунок пенсії з підвищенням її на
30 % мінімальної пенсії за віком та
провести відповідні виплати з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по
31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з
01.01.2010 року по 25.01.2010 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення судів
першої та апеляційної інстанції не
ґрунтується на положеннях зазначеної
норми, оскільки прийняте по
недостатньо з'ясованим і перевіреним
обставинам справи, що мають значення
для її правильного вирішення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України ( редакції чинній на час
звернення позивача з позовом до
суду)адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 100 КАС
України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Якщо суд визнає причину пропущення
строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Позовні заяви приймаються до розгляду
адміністративним судом незалежно від
закінчення строку звернення до
адміністративного суду.

Ця норма права була самостійною
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову, тобто за
своєю правовою природою була нормою
матеріального права.

Аналіз частини першої статті 100 КАС дає
підстави вважати, що суд не мав
можливості самостійно, на свій розсуд
застосувати наслідки пропуску строку
звернення до суду. Право вимагати
застосування строку звернення до суду
належало сторонам і у випадку, якщо
така заява не надходила до суду і
наслідки пропущення строків звернення
до адміністративного суду не могли
бути застосовані судом.

Пропущення строків звернення до
адміністративного суду і заява сторони
про застосування наслідків пропущення
строків звернення до
адміністративного суду не може бути
безумовною підставою для відмови у
задоволенні позову, оскільки суд може
визнати причину пропуску таких строків
поважною і в такому випадку справа
розглядається і вирішується в порядку,
встановленому КАС.

Обставини, з якими сторона повязує
поважність причин пропуску строків
звернення до суду, доводяться стороною
і встановлюються судом тільки у
випадку, якщо заявлена вимога про
застосування цих строків.

Відповідно до пункту 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставою для скасування
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
судів попередніх інстанцій у справі
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Під час нового розгляду
справи необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ромнах та
Роменському районі Сумської області
задовольнити частково.

Постанову Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 25 січня 2010
року та ухвалу Апеляційного суду
Сумської області від 21 червня 2012 року
скасувати, а справу ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Роменському районі Сумської області
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф. Загородній