Справа № 2а-4530/11
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
Справа
№ 54296/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів
Матковської З.М., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 15 липня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О
В И В :

15.07.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області (далі УПФУ)
в якому просить поновити строк
звернення до суду; визнати
неправомірними дії відповідача щодо
відмови у підвищенні розміру пенсії як
дитині війни, зобов'язати відповідача
нарахувати недораховану, як дитині
війни, щомісячну державну соціальну
допомогу та забезпечити її виплату за
період починаючи з 01.01.2006 року і
продовжувати надалі виплачувати
надбавку до пенсії відповідно до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» (30 % мінімальної пенсії за
віком) з урахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Ухвалою Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 15
липня 2011 року адміністративний позов
ОСОБА_1 до УПФУ про визнання
неправомірними дій УПФУ щодо невиплати
підвищеного розміру пенсії як дитині
війни та стягнення недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги в частині вимог за період з
01.01.2006 року по 15.01.2011 року включно
залишено без розгляду.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив
позивач, який просить скасувати
оскаржувану ухвалу та своєю постановою
задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на ч. 2 ст. 87 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
відповідно до якої нараховані суми
пенсії, не отримані з вини органу, що
призначає і виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

В силу вимог ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Відповідно до ст. 102 Кодексу
адміністративного судочинства України
пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Згідно матеріалів справи, предметом
спору в даній адміністративній справі
є визнання неправомірності дій та
зобов'язання нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії відповідно до
вимог Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» починаючи з 01.01.2006
року. Разом з тим, як вбачається із
вхідного штампу канцелярії суду,
позовна заява подана лише 15.07.2011 року,
тобто з пропуском шестимісячного
строку звернення до адміністративного
суду в частині позовних вимог за період
з 01.01.2006 року по 15.01.2011 року.

Колегія суддів вважає безпідставним
покликання апелянта на застосування до
спірних правовідносин положення ст.ч. 2
ст. 82 Закон України «Про пенсійне
забезпечення», так як згідно наведеної
норми за минулий час виплачується лише
нарахована пенсія. Оскільки стосовно
ненарахованих пенсій ніякими
нормативно-правовими актами, крім
Кодексу адміністративного судочинства
України, не визначено строк звернення
до суду, то під час вирішення спорів,
які виникають із вказаних
правовідносин слід застосовувати
шестимісячний строк звернення до суду.

Відтак, зважаючи на те, що позовну заяву
позивачем подано із пропуском
встановленого КАС України
шестимісячного строку, клопотання про
поновлення строку звернення до
адміністративного суду не доводить
належним чином поважності пропуску
звернення до суду за захистом
порушених прав, свобод та інтересів,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про необхідність залишення
такої позовної заяви без розгляду,
прийнявши законне та обґрунтоване
рішення з дотриманням норм
процесуального права. Апеляційна
скарга висновків суду першої інстанції
не спростовує, відтак задоволенню не
підлягає.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.
ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205,
ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Надвірнянського
районного суду Івано-Франківської
області від 15 липня 2011 року про
залишення позовної заяви без розгляду
в адміністративній справі за № 2-а-4530/11 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.М. Каралюс

суддя
З.М. Матковська

суддя
В.С. Затолочний