Справа № 826/9380/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9380/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Пащенко К.С.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Епель О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ардіс» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04.09.2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ардіс» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві, Головного
інспектора Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів Калюжи О.І. про
визнання нечинним та скасування
рішення та картки, повернення та
стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ардіс» (далі - ТОВ
«Ардіс» або позивач) звернулося до суду
з позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів (далі - відподвіач-1),
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
(далі - відповідач-2), Головного
інспектора Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів Калюжи О.І. (далі -
відповідач-3) про визнання
неправомірними дій Калюжі О.І. -
інспектора Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів під час оформлення
належного позивачу товару; скасування
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів від 27.05.2013 року
№100270000/2013/410278/2 про коригування митної
вартості та картку відмови в прийняті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 27.05.2013 року
№100270000/2013/10305; повернення позивачу з
відповідного рахунку Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
через Головне управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
суми переплати податку на додану
вартість у розмірі 32105,93 грн. та суми
митного збору у розмірі 14593,61 грн.;
стягнення з Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів на користь позивача
додаткових витрати, які поніс позивач
на суму у розмірі 13155,73 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
04.09.2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.
При цьому, суд першої інстанції
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог виходив з того, що відповідачем
прийнято рішення про визначення митної
вартості товару за другорядним
(резервним) методом - послідовно, з
обґрунтуванням неможливості
застосування попередніх методів.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, ТОВ «Ардіс» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції оскільки вважає, що вона є
необґрунтованою та винесена без
з'ясування обставин справи, що мають
значення для справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу
позивач зазначив, що суддя недостатньо
дослідив всі належні в матеріалах
справи докази та прийшов до
необґрунтованого висновку, що на
порушення вимог ч. 3 ст. 53 Митного
кодексу України позивач не надав
належних документів, які
витребовувались Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів.
Наголошує, що відповідач не довів у
судовому засіданні та не надав
позивачу жодних належних та допустимих
доказів того, що подані ТОВ «Ардіс»
основні та додаткові документи не
дозволяють митному органу у належний
спосіб перевірити числове значення
складових митної вартості товарів та
відомості щодо їх ціни.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційних скарг та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 2 ч. 1 ст. 202
КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи та судове рішення ухвалено без
додержання норм матеріального і
процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та як свідчать матеріали справи, 27.05.2013
року Київською регіональною митницею
складено картку відмови в прийняті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №100270000/2013/10305 та прийнято
рішення №100270000/2013/410278/2 про коригування
митної вартості товарів, імпортованих
ТОВ «Ардіс», яким підвищено митну
вартість частин до велосипедів,
зокрема:

181MM*14G UCP спиця з ніпелем 12 мм - 150 гросс;
l85MM*14G UCP спиця з ніпелем 12 мм - 150 гросс;
l95MM*14G UCP спиця з ніпелем 12 мм - 25 гросс;
236MM*14G UCP спиця з ніпелем 12 мм - 775 гросс;
232MM*14G UCP спиця з ніпелем 12 мм - 775 гросс;
238MM*14G UCP спиця з ніпелем 12 мм - 500 гросс;
240MM*14G UCP спиця з ніпелем 12 мм - 25 гросс;
294ММ*11G UCP спиця з ніпелем 12 мм - 25 гросс;
218MM*14G UCP спиця з ніпелем 12 мм - 2000 гросс;
222MM*14G ED спиця з ніпелем 12 мм - 2000 гросс;
223MM*14G ED спиця з ніпелем 12 мм - 1300 гросс;
225MM*14G ED спиця з ніпелем 12 мм - 2000 гросс;
229MM*14G ED спиця з ніпелем 12 мм - 200 гросс;
231MM*14G ED спиця з ніпелем 12 мм - 200 гросс;
243MM*14G ED спиця з ніпелем 12 мм - 900 гросс;
247MM*14G ED спиця з ніпелем 12 мм - 700 гросс;
249MM*14G ED спиця з ніпелем 12 мм - 2300 гросс;
253MM*14G ED спиця з ніпелем 12 мм - 460 гросс;
254MM*14G ED спиця з ніпелем 12 мм - 460 гросс;
259MM*14G ED спиця з ніпелем 12 мм - 175 гросс;
260MM*14G ED спиця з ніпелем 12 мм - 175 гросс;
виробник: JIANGSU MEILE VEHICLE WHEEL HUB CO., LTD; країна
виробництва: CH, з 1,88 доларів США за
кілограм до 2,45 доларів США за кілограм;

обід велосипедний НВ-2 20X1.75 TT/CP(7um)14X28H Т:
1,2мм dia 422мм±1 - 380 шт.; обід велосипедний
НВ-2 26X1.75 CP(3um)14X36H T: 1,2мм - 2500 шт.; обід
велосипедний НВ-17 20X1.75 14G 28Н білого
кольору - 500 шт.; обід велосипедний НВ-17
20X1.75 14G 36Н білого кольору - 500 шт.; обід
велосипедний НВ-17 24X1.75 14G 36Н білого
кольору - 6100 шт.; обід велосипедний SS-8B 28
11GX36H TTCP(7um) з накаткою 640мм ±1 - 500 шт.;
виробник: JIANGSU MEILE VEHICLE WHEEL HUB CO., LTD; країна
виробництва: CH, з 1,23 доларів США за
одиницю до 2,15 доларів США за одиницю.

Так, митну вартість зазначеного товару
позивач визначив виходячи з ціни
контракту, тобто за першим (основним)
методом, встановленим ч. 1 ст. 57 Митного
кодексу України.

Водночас під час здійснення контролю
за правильністю визначення ТОВ «Ардіс»
митної вартості вищевказаного товару,
який переміщувався позивачем через
митний кордон України на підставі МД
від 16.05.2013 року №100270000/2013/246503, у
посадових осіб Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
виникли сумніви стосовно
достовірності наданих декларантом до
митного оформлення відомостей, у
зв'язку зі спрацюванням системи
аналізу ризиків (АСАУР) та
встановленням, що документи, подані до
митного оформлення для підтвердження
митної вартості товару містять
розбіжності, а саме: платіжне доручення
від 29.04.2013 року № 162 не узгоджується з
іншими товаросупровідними
документами: транспортним документом
Bill of landing від 30.03.2013 року №PCSH13ILI03063,
інвойсом на поставку від 30.03.2013 року
№ML-1301-Ardis, експортною декларацією
країни відправлення від 25.03.2013 року
№10259067 - товар був відвантажений
раніше ніж проведена оплата за даний
вантаж, що суперечить умовам контракту.

Зокрема відповідно до пункту 3.2 розділу
3 «Умови оплати» контракту від 17.01.2013
року №2013 ML-UA-01 за яким придбаний
позивачем товар переміщувався через
митний кордон України на підставі МД
від 16.05.2013 року №100270000/2013/246503, оплата за
товари здійснюється покупцем на умовах
100%-ої передоплати шляхом банківського
переводу грошових коштів на протязі 15
(п'ятнадцяти) робочих днів після
надання продавцем копій наступних
документів: копій інвойсу
(комерційного інвойсу), в якому
зазначеного точну кількість
відвантаженого товару, копій
пакувального листа, копій сертифіката
походження (форми А), копій коносамента,
копій митної експортної декларації
країни відправлення.

При цьому, відповідно до п. 4.5 розділу 4
«Умови поставки» контракту після
отримання оплати за відвантажений
товар продавець направляє покупцю
шляхом кур'єрської пошти оригінали
наступних документів на вантаж:
коносамент - 3 оригінали; пакувальний
лист - 2 оригінали; інвойс (комерційний
інвойс) - 3 оригінали; сертифікат
походження (форми А) - 1 оригінал; копію
митної експортної декларації країни
відправлення - 2 екземпляра.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що подана митна
декларації країни відправлення від
25.03.2013 року №0259067 складена
китайською мовою, тобто всупереч
вимогам ст. 254 Митного кодексу України
декларантом не забезпечено переклад
вказаної митної декларації та не
подано митному органу.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що відповідачем, під час
прийняття спірного рішення, проведено
консультації з декларантом з метою
обґрунтованого вибору другорядного
методу визначення митної вартості на
підставі інформації, яка наявна в
декларанта та в митному органі, під час
якої ТОВ «Ардіс», на підставі ч. 3 ст. 53
Митного кодексу України, зобов'язано
протягом 10 календарних днів надати
такі додаткові документи: платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження; прайс-лист від виробника
товару.

Листом від 17.05.2013 року № 137/05 позивач
повідомив відповідачу, що надав всі
документи для підтвердження заявленої
митної вартості товару, а також просив
надати обґрунтовані підстави про
причини неможливості визначення такої
вартості за першим методом.

У відповідь на вказаний лист,
відповідач повідомив позивача
електронним листом, копія якого наявна
в матеріалах справи, про неточності
наданих декларантом документів,
зокрема, проплата згідно п/д №162 від
29.04.2013 (проведено банком 30.04.2013 року) -
надана в якості бухгалтерського
документу, що підтверджує вартість
товару - не містить дати коли вона
приймалась і на який період діє, а також
зазначено, що позивачу також було
запропоновано надати висновок про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження; прайс-лист фірми
виробника товару.

В подальшому, листом від 24.05.2013 року №
156/05 позивач надав відповідачу висновок
ДП «Держзовнішінформ» від 24.05.2013 року
№12/199, прайс-лист виробника б/н від
21.01.2013 року, а також калькуляцію б/н від
01.04.2013 року.

За результатами розгляду вказаного
листа, відповідач електронним листом,
копія якого наявна в матеріалах справи,
повідомив позивачу, що експертом ДП
«Держзовнішінформ» проводився
вартісний аналіз на підставі
товаросупровідних документів, наявних
у митному органі, інформації з мережі
Інтернет щодо діяльності
компанії-постачальника (виробника
товару) та зроблено висновок про
відповідність рівню відпускних цін
компанії-виробника на даний товар при
поставці в Україну без врахування
кон'юнктури ринку та біржових
котирувань вартості сировини, яка є
основною складовою при виробництві
товару, а також, що до наданого
прайс-листа не надається переклад, тому
його не має можливості розглянути, в
наданій калькуляції підпис директора
відрізняється від підпису ОСОБА_3, в
інших документах, тому незрозуміло хто
завірив цей документа, у зв'язку з чим
надані документи лише взяті до уваги
митним органом.

Фактичні обставини справи
підтверджуються матеріалами справи та
сторонами не оспорюються.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог та надаючи
аналіз законодавчим актам, що
регулюють спірні правовідносини
дійшов до висновку, зокрема, що сумніви
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів стосовно достовірності
наданих ТОВ «Ардіс» до митного
оформлення відомостей є
обґрунтованими. Також, судом першої
інстанції встановлено, що митниця може
вимагати, а суб'єкт господарювання має
надати лише належні документи для
перевірки та підтвердження
правильності зазначеної митної
вартості товару. Надання неналежних
документів не може вважатися
виконанням вимог Митниці щодо
підтвердження митної вартості товарів.

Колегія суддів не може погодитись з
такими висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 49-50 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, визначається відповідно до
глави 9 «Методи визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування» Митного кодексу України.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1-2 ст. 53 Митного
кодексу України, у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Як вбачається із матеріалів справи та
сторонами не спростовується, що
позивачем були подані передбачені ч. 2
ст. 53 МК України документи.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу
України у разі якщо документи, які
підтверджують митну вартість товару,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до частин 2-7 ст. 54 Митного
кодексу України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний: 1)
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 2) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана; 3) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування; 4)
випускати у вільний обіг товари, що
декларуються: у разі визнання митним
органом заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю; у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345-354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

За правилами Митного кодексу України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Відповідно до частини 5 ст. 55 Митного
кодексу України декларант може
провести консультації з митним органом
з метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в митному
органі.

Частинами 7 та 8 ст. 55 Митного кодексу
України встановлено, що у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів митний орган за зверненням
декларанта або уповноваженої ним особи
випускає товари, що декларуються, у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу Х цього Кодексу. Строк дії
таких гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Тобто, з аналізу наведених норм
законодавства з питань митної справи
вбачається, що право митного органу на
витребування від декларанта
додаткових документів виникає лише у
разі наявності обґрунтованого сумніву
у повноті та/або достовірності
відомостей про митну вартість товарів,
однією з підстав виникнення якого є
виявлення розбіжностей у поданих
декларантом документах і такі
розбіжності мають впливати саме на
числове значення складових митної
вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи,
митний орган вказав на певні
розбіжності в поданих декларантом
документах, які на його думку, дають
підстави для обґрунтованого сумніву у
достовірності відомостей про митну
вартість товарів. Зокрема, митним
органом встановлено розбіжності у
змісті договору на підставі якого,
позивачем визначену митну вартість
товару, а саме, згідно договору оплата
за товари здійснюється покупцем на
умовах 100%-ої передоплати шляхом
банківського переводу грошових коштів
на протязі 15 (п'ятнадцяти) робочих днів
після надання продавцем копій
наступних документів: копій інвойсу
(комерційного інвойсу), в якому
зазначеного точну кількість
відвантаженого товару, копій
пакувального листа, копій сертифіката
походження (форми А), копій коносамента,
копій митної експортної декларації
країни відправлення.

Водночас колегія суддів надаючи оцінку
визначеним Митницею недолікам,
зазначає, що вказаний пункт контракту
жодним чином не ставить під сумнів саме
ціну поставляємого товару та додані до
митної декларації документи містять
достатні дані, що піддаються
обчисленню, та підтверджують ціну
товару. Окремо колегія суддів звертає
увагу на те, що термін оплати товару
ніяким чином не може вплинути на його
ціну, враховуючи, що поставка вже
здійснюється.

При цьому колегія суддів зазначає, що
поданні до Митниці основні та
додаткові документи не могли вплинути
на можливість визначити задекларовану
позивачем митну вартість товару,
оскільки оплата за контрактом на час
подання декларації вже здійснена.

Разом з тим, судова колегія, звертає
увагу на те, що позивачем на
підтвердження визначеної вартості
товару на вимогу відповідача було
додатково надано висновок ДП
«Держзовнішінформ» від 24.05.2013 року
№12/199, прайс-лист виробника б/н від
21.01.2013 року та калькуляцію б/н від 01.04.2013
року. Проте, суд першої інстанції
надаючи аналіз вказаним документам
дійшов висновку, що такі документи лише
можуть бути взяті до уваги митним
органом, проте не можуть бути належними
доказами.

Водночас колегія суддів не може
погодитись з такими висновками суду
першої інстанції.

Так, як вбачається з висновку ДП
«Держзовнішінформ» від 24.05.2013 року
№12/199 при експортному аналізі
розглядалися копії документів:
контракт від 17.01.2013 року №2013 ML-UA-01;
інвойс №ML-1301-Ardis від 30.03.2013 року,
інформація з мережі Інтернет щодо
діяльності компанії Jiangsu Meile Vehicle Wheele Hub
Co Ltd (Китай); інформація з мережі
Інтернет щодо вартості аналогічної
продукції; цінова пропозиція від фірми
виробника Jiangsu Meile Vehicle Wheele Hub Co Ltd (Китай)
отримана на запит ДП
«Держзовнішінформ» каналами
електронної пошти.

Тобто, висновок здійснено у
урахуванням кон'юнктури ринку, в тому
числі вивченням інформації з мережі
Інтернет щодо вартості аналогічної
продукції на вільному ринку.

Крім того, в матеріалах справи, а саме в
додатках до позовної заяви, міститься
переклад наданого позивачем
прайс-листа від 25.01.2013 року, що, в свою
чергу, спростовує доводи суду першої
інстанції про ненадання митному органу
такого перекладу, зокрема останнім
доводів протилежного суду не надано.

Щодо посилань митного органу на те, що
підпис директора здійснений на
калькуляції відрізняється від підпису
ОСОБА_3, колегія суддів звертає увагу,
на таке.

Візуально схожий підпис на той, що
міститься на калькуляції від 01 квітня
2013 року, міститься також і на інших
документах наявних в матеріалах
справи, зокрема на акті надання послуг
№ТАА3693 від 27.05.2013 року. Водночас
документи наявні в матеріалах справи,
які підписані директором ТОВ «Ардіс»
ОСОБА_3, містять в собі підписи які
візуально відрізняються один від
одного. Таким чином, колегія суддів
вважає, що без відповідного
експертного висновку, митний орган був
позбавлений можливості встановити
правильність підпису ОСОБА_3 Натомість,
судова колегія відзначає, що
калькуляція від 01.04.2013 року містить в
собі підпис головного бухгалтера та
печатку підприємства ТОВ «Ардіс», яке в
свою чергу, жодних претензій до
затвердження даного документа не
уповноваженими на те особами претензій
не має.

За таких обставин колегія суддів
критично оцінює доводи суду першої
інстанції про те, на порушення вимог ч. 3
ст. 53 Митного кодексу України позивач
не надав належних документів, які
витребовувались Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів.

Відтак колегія суддів дійшла висновку,
що у відповідача були в наявності всі
документи необхідні для визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, а тому
митний орган безпідставно застосував
шостий (резервний) метод визначення
митної вартості товару.

З огляду на вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про те, що сумніви Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
стосовно достовірності наданих ТОВ
«Ардіс» до митного оформлення
відомостей є обґрунтованими. Відтак є
помилковим висновок суду першої
інстанції про правомірність дій
відповідача-3 під час оформлення
належного позивачу товару.

Крім того, не знайшли свого
підтвердження в ході апеляційного
розгляду також твердження відповідача
про те, що подана митна декларації
країни відправлення від 25.03.2013 року
№0259067 всупереч вимогам ст. 254
Митного кодексу України складена
китайською мовою.

Так, питання перекладу документів,
врегульовано ст. 254 Митного кодексу
України жодних вимог щодо оформлення
такого перекладу вказана стаття не
встановлює. Враховуючи зазначене, суд
вважає в цій частині висновку суду
першої інстанції безпідставними і
необґрунтованими.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що не знайшли свого
підтвердження доводи відповідача-1
щодо розбіжностей у поданих
декларантом документах, що вплинули на
рівень задекларованої митної вартості,
а також не встановлено застережень
щодо застосування основного методу
визначення митної вартості. За таких
обставин, у суду немає підстав вважати
задекларовану позивачем митну
вартість товарів заниженою чи
несправедливою.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
помилково прийшов до висновку про
прийняття спірних рішення про
коригування митної вартості від 27.05.2013
року №100270000/2013/410278/2 та картки відмови в
прийняті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 27.05.2013
року №100270000/2013/10305, в межах повноважень
та з дотриманням вимог чинного
законодавства. Відтак вказані рішення
підлягають скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
не підлягає задоволенню позовна вимога
про повернення позивачу надміру
сплачених коштів.

Так, відповідно до ст. 27 Митного кодексу
України якщо задоволення скарги на
рішення, дії або бездіяльність органів
доходів і зборів або їх посадових осіб
пов'язане з виплатою грошових сум, їх
виплата здійснюється за рахунок
державного бюджету органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, на
підставі рішення суду, органу чи
посадової особи щодо задоволення
скарги повністю або частково в порядку,
визначеному законом.

Водночас позивачем не була дотримана
процедура, передбачена розділом ІІІ
Порядку повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково або надміру
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митним
органом, затвердженого наказом
Державної митної служби України від
20.07.2007р. № 618, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за
№1097/14364, зокрема в частині поданні
відповідної заяви до відповідача-1 з
наданням підтверджуючих документів, а
тому колегія судів не вбачає
порушеного права позивача.

Також, не підлягає задоволенню позовна
вимога про стягнення з відповідача-1 на
користь позивача додаткових витрат,
оскільки останнім не надано належного
обґрунтування необхідності стягнення
таких сум.

Відповідно до пп. 1, 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги знайшли своє часткове
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи, через що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
з винесенням нового рішення про
часткове задоволення позову, шляхом
визнання дій відповідача-3
неправомірними та скасування рішення
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів від 27.05.2013 року
№100270000/2013/410278/2 про коригування митної
вартості та картки відмови в прийняті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 27.05.2013 року
№100270000/2013/10305.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ардіс»
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04.09.2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ардіс» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві, Головного
інспектора Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів Калюжи О.І. про
визнання нечинним та скасування
рішення та картки, повернення та
стягнення коштів, - скасувати та
ухвалити нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Калюжі О.І. -
інспектора Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів.

Скасувати рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
від 27.05.2013 року №100270000/2013/410278/2 про
коригування митної вартості.

Скасувати картку відмови в прийняті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 27.05.2013 року
№100270000/2013/10305.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Федотов І.В.

Судді:

Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.