Справа № 2015/1870/2012
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2014-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 р.Справа № 2015/1870/2012Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бартош Н.С. , Мельнікової Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Пенсійного фонду України в
Харківській області на постанову
Золочівського районного суду
Харківської області від 10.12.2013р. по
справі № 2015/1870/2012

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Золочівському районі
Харківської області

про стягнення недоплаченої допомоги
дитини війни,

ВСТАНОВИЛА:

08.10.2008 року ОСОБА_1 (далі-позивач)
звернувся до суду з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області
(далі-відповідач) про зобов'язання
нарахувати недоплаченої,як дитині
війни,щомісячної державної соціальної
допомоги за 2006-2007 року в сумі 2733,30грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 27.08.2009 року
позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії
відповідача щодо не проведення
позивачу перерахунку та сплати пенсії
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру встановленого ч.1ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" за період часу з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року.

Зобов'язано відповідача провести
перерахунок та доплату до пенсії
позивачу відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру
встановленого ч.1ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування" за період часу з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року.

Відповідач не погодившись з рішенням
першої інстанції подав апеляційну
скаргу в якій просив рішення першої
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення,яким відмовити в задоволенні
позову.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суд від 10.12.2009 року
апеляційну скаргу залишено без
задоволення,а постанову без змін.

Відповідач не погодившись з рішенням
апеляційної інстанції подав касаційну
скаргу в якій просив рішення першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
прийняти нове рішення,яким відмовити в
задоволенні позову та вирішити питання
про поворот виконання постанови
Харківського окружного
адміністративного суду від 27.08.2009 року
та ухвали Харківського апеляційного
адміністративного суд від 10.12.2009 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 04.10.2012 року касаційну
скаргу задоволено частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 27.08.2009 року
скасовано.

Справу направлено до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 23.10.2012 року
справу передано до Золочівського
районного суду Харківської області.

Ухвалою Золочівського районного суду
Харківської області від 28.10.2013 року
замінено первинного відповідача
Головне управління Пенсійного фонду
України на належного відповідача
Управління Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Харківської
області.

Постановою Золочівського районного
суду Харківської області 10.12.2013 року
задоволено частково позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії
відповідача щодо не проведення
позивачу перерахунку та сплати пенсії
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру встановленого ч.1ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" за період часу з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року.

Зобов'язано відповідача провести
перерахунок та доплату до пенсії
позивачу відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру
встановленого ч.1ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування" за період часу з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року.

Відповідач не погодившись з рішенням
суду першої інстанції подав апеляційну
скаргу в якій просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення,яким відмовити в
задоволенні позову.

Ухвалою колегії суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17.02.2014 року апеляційну скаргу
залишено без задоволення,а постанову
суду без змін.

21.02.2014 року Головним управлінням
Пенсійного фонду України в Харківській
області було подано апеляційну скаргу
на вищезазначену постанову,в якій
апелянт просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення,яким у задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції,що позивач відповідно до ст.1
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" є дитиною війни та за
приписами ст.6 цього закону має право на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
(арк.с.5).

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
Рішення Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року за №6-рп2007, яким визнано
неконституційним положення п. 12 ст.71
Закону України "Про Державний бюджет на
2007 рік" щодо зупинення на 2007 рік дії ст.6
Закону України „Про соціальний захист
дітей війни".

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152
Конституції України та рішень
Конституційного Судому України,
обов'язок відповідача нарахувати та
сплатити позивачу доплату до пенсії,
передбачену ст.6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни", з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року,відсутній з підстав
ухвалення Конституційним Судом
України рішення щодо
неконституційності пункту 12 статті 71
Закону України „Про Державний бюджет
України".

З моменту ухвалення рішення
Конституційним судом України
відповідач повинен був діяти у
відповідності з діючою нормою ст.6
Закону України „Про соціальний захист
дітей війни" та здійснювати позивачеві
доплату до пенсії у розмірі,
встановленому зазначеною нормою
Закону. При цьому суд зазначив, що при
розмірі мінімальної пенсії за віком,
яка підлягає застосуванню при
розрахунку 30% доплати до пенсії дітям
війни, відповідач повинен виходити з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст.28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст.28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Колегія суддів, вважає безпідставним
посилання відповідача на відсутність
механізму та коштів щодо забезпечення
виплат зазначеної доплати до пенсії,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
механізму та коштів, як на підставу
невиконання своїх зобов'язань, які
встановлені ст.46 Конституції України
та зазначеною нормою Закону.

Пенсійний фонд України діє у
відповідності Положення „Про
Пенсійний фонд України" і здійснює свої
повноваження на підставі п.15
зазначеного положення через створені в
установленому порядку його
територіальні управління. Відповідно
до Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" рішення про призначення
та перерахунок пенсій приймаються
районними управліннями Пенсійного
фонду України за місцем проживання
пенсіонерів. Таким чином, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що обов'язок
по нарахуванню та виплаті доплати до
пенсії позивача, передбаченої ст.6
Закону України „Про соціальний захист
дітей війни" покладено саме на
управління пенсійного фонду України за
місцем проживання позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
доплати до пенсії та поклала виконання
цього обов'язку на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний фонд
України, який діє через свої місцеві
органи, що входять в систему його
органів, але вони не вчинили жодної дії
для нарахування цих коштів та їх
виплати, колегія суддів вважає, що вони
не виконали своїх повноважень без
поважних причини.

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано не взяв до
уваги положення ч.3 ст.28 зазначеного
Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування", щодо мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
абзацом 1 частини 1 цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсії,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії, встановленої
ст.46 Конституції України та права на
отримання доплати до пенсії,
передбаченої ст.6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни".

Тому підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення першої інстанції відсутні.

Заперечень вказаних обставин
апеляційна скарга не містить.

Крім цього,колегія суддів зауважує про
те що апелянт по справі, Головне
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області, ухвалою
Золочівського районного суду
Харківської області від 28.10.2013 року
було замінено на відповідача по справі
- Управління Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Харківської
області.

За результатами розгляду апеляційної
скарги на дане судове рішення воно
залишено без змін.

Колегія суддів вважає,що постанова
суду першої інстанції прийнята з
дотриманням норм чинного
законодавства,тому не підлягає
скасуванню,а апеляційна скарга
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення,а постанову суду-без
змін.

Отже колегія суддів дійшла висновку, що
постанова суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України
в Харківській області залишити без
задоволення.

Постанову Золочівського районного
суду Харківської області від 10.12.2013р.
по справі № 2015/1870/2012 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Донець Л.О.Судді
Бартош Н.С. Мельнікова Л.В.