Справа № 2а-15476/11/2670
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/43257/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Мироненка О.В., Сороки
М.О., при секретарі:Головко О.В., за
участю представників: позивача
відповідача Кісельової Л.В., Лахтунової
О.С.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу товариства
з обмеженою відповідальністю «Ардіс»
на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 червня 2012
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Ардіс» до
Головного управління земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), третя особа:
закрите акціонерне товариство «Атек»,
про зобов'язання вчинити певні дії, - в с
т а н о в и л а:Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ардіс» звернулось
до суду з позовом до Головного
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), третя особа: закрите
акціонерне товариство «Атек», про
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
грудня 2011 року позов задоволено.

Зобов'язано Головне управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
скасувати в базі даних Державного
земельного кадастру запис про
землекористувача Закритого
акціонерного товариства «Атек», код
ділянки 75:300:002, адреса ділянки: вул.
Стеценка, 3 (площею ділянки 18 806,09 кв.м.).

Відшкодовано товариству з обмеженою
відповідальністю «Ардіс» за рахунок
Державного бюджету України, в особі:
Головного управління земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) судові
витрати в розмірі 3 (три) грн. 40 коп.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 червня 2012
року постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
грудня 2011 року скасовано та
постановлено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням апеляційного суду,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Ардіс» звернулось
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просить
оскаржуване рішення апеляційного суду
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю «Ардіс» є
власником цілісного майнового
комплексу, розташованого за адресою: м.
Київ, вул. Берковецька, 1 у
Святошинському районі м. Києва,
загальною площею 8 196,2 кв.м на підставі
рішення постійно діючого Третейського
суду при Громадській організації
«Всеукраїнське авторське товариство»
від 29 жовтня 2007 року, ухвали
Броварського міськрайонного суду
Київської області та виконавчого листа
Броварського міськрайонного суду
Київської області, згідно з
реєстраційним посвідченням Київського
міського бюро технічної
інвентаризації про реєстрацію права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 02 грудня 2007 року №033842.

У липні 2008 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Ардіс» звернулось
до Київської міської ради з
пропозицією укласти договір оренди
земельної ділянки, розташованої за
адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 1,
який підписаний не був.

Позивач звернувся до Господарського
суду м. Києва з позовом про визнання
права товариства з обмеженою
відповідальністю «Ардіс» на земельну
ділянку для будівництва, експлуатації
та обслуговування
виробничо-складських будівель та
адміністративно-сервісного корпусу на
вул. Берковецькій, 1 у Святошинському
районі м. Києва згідно з проектом
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та висновками, які містяться в
ньому; визнання укладеним договору
оренди земельної ділянки для
будівництва, експлуатації та
обслуговування виробничо-складських
будівель та
адміністративно-сервісного корпусу на
вул. Берковецькій, 1 у Святошинському
районі м. Києва між ТОВ «Ардіс» та
Київською міською радою в
запропонованій позивачем редакції;
зобов'язання Головного управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
зареєструвати вищевказаний договір у
встановленому порядку.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 18 серпня 2008 року визнано укладеним
між Київською міською радою та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Ардіс» договір
оренди земельної ділянки на вул.
Берковецькій, 1 у Святошинському районі
м. Києва.

На виконання рішення Господарського
суду м. Києва, Головним управлінням
земельних ресурсів 10 жовтня 2008 року
зареєстровано договір оренди вказаної
земельної ділянки та внесено
інформацію до Державного земельного
кадастру.

В подальшому рішення Господарського
суду м. Києва від 18 серпня 2008 року було
скасовано, зміни до Державного
земельного кадастру щодо визнання
нечинним або розірвання
вищезазначеного договору оренди не
вносились.

При цьому згідно з матеріалами
кадастрової справи ЗАТ «Атек»
користувачем земельної ділянки по вул.
Стеценка, 3 в м. Києві, площею 8552,98 кв.м є
ЗАТ «Атек» код ділянки 75:300:002, дані
відомості внесено до бази даних
земельного кадастру на підставі
технічного звіту по встановленню
зовнішніх меж землекористування від 2008
року, що розроблений землевпорядною
організацією. При цьому правових
підстав користування ЗАТ «Атек»
земельною ділянкою по вул. Стеценка, 3 в
базі даних Державного земельного
кадастру не зазначено.

Крім того, матеріали кадастрової
справи містять і технічну документацію
по внесенню змін до технічного звіту по
встановленню зовнішніх меж
землекористування земельної ділянки,
що розташована за адресою м. Київ, вул.
Стеценка, 3 станом на 2004 рік, виконану

КП «Київський інститут земельних
відносин», відповідно до якої в базі
даних Державного земельного кадастру
станом на 2004 рік за ЗАТ «Атек»
містилась інформація про користування
земельною ділянкою за адресою м. Київ,
вул. Стеценка, 3, площею 18806,36 кв.м, код
ділянки 75:300:002, без зазначення будь-яких
правових підстав користування.

Отже до бази даних Державного
земельного кадастру внесено два записи
земельної ділянки за № 75:300:002 по вул.
Стеценка, 3, площею 18806,09 кв.м. та 8552,98
кв.м., землекористувачем якої є ЗАТ
«Атек».

Вважаючи запис в базі даних Державного
земельного кадастру про
землекористувача ЗАТ «Атек», код
ділянки 75:300:002, адреса ділянки: вул.
Стеценка, 3 (площею ділянки 18 806,09 кв.м.)
протиправним, позивач звернувся до
суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що запис у
базі даних Державного земельного
кадастру запис про землекористувача
закритого акціонерного товариства
«Атек», код ділянки 75:300:002, адреса
ділянки: вул. Стеценка, 3 (площею ділянки
18 806,09 кв.м.) є протиправним та підлягає
скасуванню.

Скасовуючи постановлене у справі
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи у задоволенні позову,
апеляційний суд послався лише на ті
обставини, що договір оренди земельної
ділянки по вул. Берковецькій, 1, в місті
Києві, укладений між позивачем та
Київською міською радою у 2008 році є
нечинним, а отже товариство з обмеженою
відповідальністю «Ардіс» не є належним
землекористувачем вищезазначеної
земельної ділянки, а отже його права,
свободи чи інтереси, як суміжного
землекористувача не порушені.

Відповідно до статті 120 Земельного
кодексу України у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Згідно зі статтею 124 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Відповідно до статті 193 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) Державний земельний
кадастр - це єдина державна система
земельно-кадастрових робіт, яка
встановлює процедуру визнання факту
виникнення або припинення права
власності і права користування
земельними ділянками та містить
сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
цих ділянок, їх оцінку, класифікацію
земель, кількісну та якісну
характеристику, розподіл серед
власників землі та землекористувачів.

Пунктом 1 Положення про порядок ведення
державного земельного кадастру,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 січня 1993 року
№ 15

(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що Державний
земельний кадастр призначений для
забезпечення Рад народних депутатів,
заінтересованих підприємств, установ,
організацій і громадян вірогідними і
необхідними відомостями про природний,
господарський стан та правовий режим
земель з метою організації
раціонального використання та охорони
земель, регулювання земельних
відносин, землеустрою, обгрунтування
розмірів плати за землю.

Згідно з пунктом 7 вищезазначеного
Положення до земельно-кадастрової
документації належать кадастрові
карти та плани (графічні і цифрові),
схеми, графіки, текстові та інші
матеріали, які містять відомості про
межі адміністративно-територіальних
утворень, межі земельних ділянок
власників землі і землекористувачів, у
тому числі орендарів, правовий режим
земель, що перебувають у державній,
колективній і приватній власності, їх
кількість, якість, народногосподаську
цінність та продуктивність по
власниках землі і землекористувачах,
населених пунктах, територіях
сільських, селищних, міських, районних
Рад народних депутатів, областях,
Республіці Крим та Україні в цілому.
Земельно-кадастрова документація
включає книги реєстрації державних
актів на право колективної, приватної
власності на землю, право постійного
користування землею, договорів на
тимчасове користування землею, в тому
числі на умовах оренди.

Земельно-кадастрова документація
ведеться згідно з інструкцією ведення
державного земельного кадастру,
затверджуваною Держкомземом.

Разом тим, постановляючи рішення у
справі, суди попередніх інстанцій не
перевірили чи була дотримана
відповідачем процедура внесення змін
до Державного земельного кадастру.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, без повного та всебічного
з'ясування обставин у справі
постановлене судом рішення не є
обґрунтованим.

Відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Згідно з частиною 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанції і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

Виходячи з наведеного, постановлені у
справі рішення судів першої та
апеляційної інстанції підлягають
скасуванню, а справа - поверненню на
новий розгляд суду першої інстанції,
під час якого суду необхідно повно та
всебічно з'ясувати всі обставини
справи, вірно застосувати норми права
та ухвалити законне і обґрунтоване
рішення.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне також звернути увагу судів
на те, що

07 липня 2011 року прийнято Закон України
«Про Державний земельний кадастр»,
яким встановлені правові, економічні
та організаційні основи діяльності у
сфері Державного земельного кадастру,
положеннями якого визначено, що
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру і надання таких
відомостей здійснюються державними
кадастровими реєстраторами
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у

сфері земельних відносин. Крім того,
постановою Кабінету Міністрів України

від 17 жовтня 2012 року № 1051 затверджено
Порядок ведення Державного земельного
кадастру.

Керуючись статтями 220, 221, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Ардіс»
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 грудня 2011 року та
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 червня 2012
року у справі - скасувати.

Справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Ардіс» до
Головного управління земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), третя особа:
закрите акціонерне товариство «Атек»,
про зобов'язання вчинити певні дії -
повернути на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: