Справа № 9101/161849/2012
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2013-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2013 р. справа № 2а-5237/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Проценко О.А.

суддів: Туркіної Л.П.
Шлай А.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Управління пенсійного фонду України у
Довгинцівському районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області та ОСОБА_1

на постанову Довгинцівського
районного суду м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 05 жовтня
2011 року у справі № 2а-5237/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління пенсійного фонду України
у Довгинцівському районі м.Кривого
Рогу Дніпропетровської області

про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання дій
відповідача неправомірними та
зобов'язання останнього здійснити
перерахунок та виплату позивачу
основної та додаткової пенсії з січня
2011 року та зобов'язання здійснити
донарахування та виплату не
донарахованої основної та додаткової
пенсії за період з 01.01.2011 року з
урахуванням коефіцієнту інфляції та 3-х
% річних згідно ставки Національного
Банку України 52594,31 грн. В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначав, що
має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, якому згідно із Законом України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи» повинна
виплачуватись пенсія, або щомісячне
грошове утримання, але всупереч
вказаним нормам відповідач не
нарахував та не виплатив позивачу
вищезазначених сум.

Ухвалою від 15.09.2011 року позовні вимоги
за межами шестимісячного строку
позовної давності залишено без
розгляду.

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено частково; визнано
протиправними дії відповідача та
зобов'язано здійснити перерахунок та
виплатити позивачу заборгованість по
додатковій пенсії як особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 2-ї категорії у розмірі,
передбаченому ст.51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
13 березня 2011 року по 22 липня 2011 року. В
іншій частині позовні вимоги залишено
без задоволення.

Сторони оскаржили дану постанову в
апеляційному порядку.

Позивач просить скасувати постанову
суду першої інстанції, задовольнивши
позовні вимоги в повному обсязі.

В свою чергу, відповідач в своїй
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволені позову повністю.

Сторони вважають, що суд невірно
застосував норми матеріального та
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційних скарг,
колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи і не
заперечується сторонами, позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, має право на пільги,
встановлені Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (а.с.4 -
копія посвідчення), перебуває на обліку
в Управління пенсійного фонду України
в Довгинцівському районі м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області та
одержує основну пенсію за віком та
додаткову як учасник ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 2-ої категорії.

Позивач неодноразово звертався до
відповідача з заявами про перерахунок
пенсії за додатковим стажем та
заробітком відповідно до вимог ст.4,,42,51
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Відповідачем з 01.04.2011 р.
було проведено перерахунок пенсії
позивача, враховано заробітна плата та
страховий стаж по 31.07.2010 року. Для
перерахунку пенсії застосована
середня заробітна плата робітників,
зайнятих в галузях економіки України
2007 рік, яка становить 1197,91 грн., у
застосуванні показника середньої
заробітної робітників, зайнятих в
галузях економіки України за 2010 рік,
тобто року що передус року перерахунку
пенсії, позивачу відмовлено (а.с. 6-8).

Аналіз матеріалів справи та норм права,
які регулюють спірні правовідносини,
показав наступне.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Так, Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» внесені зміни до ст.ст.
40. 42 Закону та змінено порядок
здійснення перерахунку пенсії. Згідно
внесених змін ч.4 ст.42, Закону
передбачала, що у разі, якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням не менше ніж 24 місяців
страхового стажу після призначення
(попереднього перерахунку) пенсії
незалежно від перерв у роботі.
Перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія. За бажанням
пенсіонера перерахунок пенсії
проводиться із заробітної плати за
періоди страхового стажу, зазначені в
ч.І сг.40 цього Закону, із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії, за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії. При цьому з
періоду, за який враховується
заробітна плата (дохід) для перерахунку
пенсії, період після призначення
пенсії не підлягає виключенню згідно
із абзацом 3 ч.І ст.40 Закону.

Відповідно до абзацу 3 ч.І ст.40
вказаного Закону у редакції від 28
грудня 2007 року, за вибором особи, яка
звернулася за пенсією, з періоду, за
який враховується заробітна плата
(дохід) для обчислення пенсії,
виключається період до 60 календарних
місяців страхового с тажу підряд за
умови, що зазначений період становить
не більше, ніж 10 відсотків тривалості
страхового стажу, врахованого в
одинарному розмірі. У всіх випадках,
крім випадку, передбаченого абзацом 2
ч.1 ст.40, період, за який враховується
заробітна плата, після виключення 10
відсотків тривалості страхового стажу,
не може бути меншим ніж 60 календарних
місяців.

У відповідності до пп.3 п.11 постанови КМ
України «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» №
530 від 28 травня 2008 року (далі - постанова
КМ України № 530 від 28 травня 2008 року), у
разі коли застрахована особа після
призначення пенсії відповідно до
Закону продовжувала працювати,
проводиться перерахунок пенсії з
урахуванням не менш як 24 місяців
страхового стажу після призначення
(попереднього перерахунку) пенсії
незалежно від перерв у роботі.
Перерахунок пенсії проводиться із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія. За бажчнням
пенсіонера перерахунок пенсії
проводиться із заробітної плати за
періоди страхового стажу, зазначені в
ч.1 ст.40 Закону, із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до Закону враховується для
обчислення пенсії за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії. При
цьому з періоду, за який враховується
заробітна плата (дохід) для перерахунку
пенсії, період, що настає після
призначення пенсії, не підлягає
виключенню згідно з абзацом 3 ч. 1ст. 40
Закону.

Суд керується ч.2 ст. 152 Конституції
України, згідно з якою закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Так, Рішенням Конституційного Суду
України № 10-рп 2008 від 22 травня 2008 року
зміни, внесені Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» зміни,
визнані такими, що не відповідають
Конституції України.

Тобто зміни, внесені до ст.ст. 40, 42
Закону Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до дояких законодавчих
актів України» втратили чинність 22.05.2008
року. Відповідно, з цього часу
відновлено дію ст.ст. 40, 42 Закону у
редакції, що діяла до прийняття Закону
України «Про Державний бюцкеі України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України». Прийняття
нормативно-правового акту про
відновлення дії норми закону, яка
існувала до внесення до неї змін, що в
подальшому були визнані
неконституційними, не вимагається.

Положення ч.4 ст.42 Закону у редакції, що
були відновлені з 22 травня 2008 року,
передбачають, що у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш, як через два роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону.

Проте, у відновленій редакції
вищевказаних норм Закону не
передбачено застосування під час
перерахунку пенсії ані показника
середньої заробітної плати
працівників у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії
(який був передбачений Закону у
редакції від 28 грудня 2007 року та
постанова КМ України № 530 від 28 травня
2008 року), ані показника середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії (який
враховується при визначенні
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії згідно ч.2 ст .40
Закону).

Колегія суддів погоджується із судом
першої інстанції, що показник «середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії»
застосовується виключно при
призначенні пенсії та залишається
незмінним під час здійснення
перерахунку пенсії на підставі ч.4 ст.42
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхувиння».

Отже, враховуючи зазначене, колегія
суддів вважає безпідставними вимоги
позивача щодо перерахунку та виплати
основної пенсії.

Щодо виплати додаткової пенсії колегія
суддів зазначає наступне.

У відповідності до ст.49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а)державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права па державну
пенсію.

Нормами статті ст.51 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особи які віднесені до 2
категорії призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі 30% прожиткового
мінімуму для осіб які втратили
працездатність.

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

За приписами ст.49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: державної
пенсії; додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

У відповідності до ст.51 Закону, особам,
віднесеним до категорії 2, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 30
процентів мінімальної пенсії за віком.
Таким, чином, оскільки позивача
віднесено до 2 категорії осіб, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, він має право на щомісячну
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм обрахунку
державної та додаткової пенсії
виступає пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого ч.1 цієї статті тільки
стосовно визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру за
віком) для обрахування інших пенсій чи
доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, вбачається, що при
розрахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених Законом України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого й
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Відповідно до ст.51 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», має право на отримання
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком. Зі змісту
даної статті випливає, що розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначається
на момент виплати додаткової пенсії
згідно із законом про Державний бюджет
України і не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України та виходячи з
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсії позивачеві
застосуванню підлягає ст. 51 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" ,
а не постановами Кабінету Міністрів
України, на підставі якої була
нарахована додаткова пенсія позивачу,
оскільки остання істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

Враховуючи вищезазначене, при
розрахунку розміру додаткової пенсії
позивача слід керуватися ст.51 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
відповідно до якої, особи які віднесені
до 2 категорії призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі 30% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Статтею 22 Конституції України
встановлено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Право позивача на отримання зазначеної
додаткової пенсії закріплено у Законі,
гарантовано державою та
підтверджується відповідними
доказами, а обов'язок здійснення
перерахунку пенсії позивача покладено
саме на Управління Пенсійного фонду
України.

Таким чином, висновку суду з
вищевказаних питань ґрунтуються на
законі та відповідають фактичним
обставинам справи.

Щодо доводів позивача про порушення
судом першої інстанції норм ст.99 КАС
України слід зазначити, що за
результатом розгляду питання
дотримання позивачем строку звернення
до суду з адміністративним позовом суд
першої інстанції прийняв ухвалу від 15
вересня 2011р., яка позивачем не
оскаржувалась.

Колегія суддів не приймає до уваги
зазначені в апеляційній скарзі доводи
позивача стосовно неврахування судом
норм ст.ст.56,57 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», оскільки з
цими питання позивач до відповідача не
звертався, тому відсутні підстави
вважати наявним спір між сторонами з
цього приводу.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Доводи апелянтів
не спростовують висновків суду.
Апеляційні скарги задоволенню не
підлягають, постанову суду слід
залишити без змін.

Керуючись ст.197, ст. п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.
200, ст.ст. 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління
пенсійного фонду України у
Довгинцівському районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області та ОСОБА_1
на постанову Довгинцівського
районного суду м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 05 жовтня
2011 року у справі № 2а-5237/11 залишити без
задоволення.

Постанову Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 05 жовтня 2011 року у справі №
2а-5237/11 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна

Суддя:
А.В. Шлай