Справа № 2а-5938/08
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/38802/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Київському районі міста Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 07 серпня 2008
року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10 березня
2009 року

у справі № 2а-5938/08

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Київському районі міста Харкова

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернулась до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Київському районі міста
Харкова (далі - відповідач) про
скасування податкових
повідомлень-рішень № /0 від 19
березня 2008 року та № /1 від 11
квітня 2008 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 07 серпня 2008
року позов задоволено у повному обсязі.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Київському
районі м. Харкова № /0 від 19
березня 2008 року. Скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Київському
районі м. Харкова № /1 від 11 квітня
2008 року. Стягнуто з Державного бюджету
України на користь фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 державне мито у
розмірі 3,40 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10 березня
2009 року постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 07
серпня 2008 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 04 серпня 2011 року постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 07 серпня 2008
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10 березня 2009 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від
15 травня 2012 року ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 04
серпня 2011 року скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 18 червня 2012 року відкрито
касаційне провадження за касаційною
скаргою ДПІ у Київському районі м.
Харкова.

В касаційній скарзі ДПІ у Київському
районі м. Харкова, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 07
серпня 2008 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10 березня 2009 року і ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у Київському районі м. Харкова була
проведена виїзна планова перевірка
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2007
року, за результатами якої складений
акт № 1273/17-218/НОМЕР_1 від 12 березня 2008
року.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені, зокрема,
вимоги: пункту 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва», яке
полягало у перевищенні обсягу виручки
від реалізації понад 500000,00 грн. у 4
кварталі 2007 року; статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян», яке
полягало у заниженні чистого доходу за
4 квартал 2007 року на 53429,09 грн., в
результаті чого підприємцю
донараховано податку з доходів
фізичних осіб від підприємницької
діяльності у сумі 8014,36 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що у періоді який перевірявся, фізична
особа - підприємець ОСОБА_1 здійснювала
підприємницьку діяльність відповідно
до Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» шляхом сплати єдиного
податку за видами діяльності: надання
рекламних, консультаційних послуг,
маркетингових послуг, проведення
культурно-масових заходів, видавництво
газет, журналів, оптова торгівля,
здавання в оренду оргтехніки. З 17
лютого 2003 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 була зареєстрована
платником податку на додану вартість.

Також, у акті перевірки було вказано, що
протягом 2007 року на рахунок підприємця
надійшли грошові кошти у сумі 605935,06 грн.
Відповідно до звітів платника єдиного
податку виручка від реалізації за 2007
рік також склала 605935,06 грн.
Розбіжностей не встановлено. Таким
чином, перевищення граничної суми
виручки склало 105935,06 грн. (з податком на
додану вартість), у тому числі: 612,69 грн. -
відсотки банку, 471,37 грн. - податок з
реклами. Сума перевищення без податку
на додану вартість - 88459,89 грн. Зокрема, в
акті перевірки було зазначено, що за
даними перевірки сума валового доходу
підприємця за 4 квартал 2007 року
становить 88459,89 грн., сума валових
витрат за 4 квартал 2007 року становить
35030,80 грн., з огляду на що фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 занизила суму
чистого оподатковуваного доходу за 4
квартал 2007 року на 53429,09 грн. та, як
наслідок, податок з доходів фізичних
осіб, донарахований за актом перевірки,
складає 8014,36 грн. (53429,09 грн. * 15%).

19 березня 2008 року ДПІ у Київському
районі м. Харкова на підставі вказаного
акту перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
згідно з підпунктом «г» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.5
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання
за платежем: податок з доходів фізичних
осіб (підприємницька діяльність) у
розмірі 8014,36 грн. - за основним платежем.

Вказане податкове
повідомлення-рішення оскаржувалось
позивачем в адміністративному порядку,
за наслідками якого його скарга була
залишена без задоволення, а податковим
органом було прийняте податкове
повідомлення-рішення № /1 від 11
квітня 2008 року на аналогічну суму
податкових зобов'язань.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що Указ Президента «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» не містить положень
щодо оподаткування сум доходу фізичної
особи - підприємця, які перевищують
500000,00 грн., а містить лише положення
щодо того, що платник єдиного податку,
перевищивши граничний розмір виручки,
повинен лише з наступного кварталу
перейти на загальну систему
оподаткування, що і було виконано
позивачем, а також зважаючи на те, що
суб'єкт малого підприємництва, який
сплачує єдиний податок, не є платником
податку з доходів фізичних осіб.

Однак з такими висновками судів першої
та апеляційної інстанцій колегія
суддів погодитись не може, з огляду на
наступне.

Указом Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) запроваджено спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності для суб'єктів малого
підприємництва, пунктом 1 статті 1 якого
передбачається надання фізичним
особам права перебувати на такій
системі оподаткування за умови, якщо
вони здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної
особи і у трудових відносинах з якими,
включаючи членів їх сімей, протягом
року перебуває не більше 10 осіб та
обсяг виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500000,00 грн.

Відповідно до статті 5 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) у разі
порушення вимог, установлених статтею 1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу). Суб'єкти малого
підприємництва несуть
відповідальність за правильність
обчислення, своєчасність подання
розрахунків та сплати сум єдиного
податку згідно із законодавством
України.

У той же час, Указ Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) не містить
положень, які б регулювали питання
оподаткування сум, що перевищують
граничний розмір, встановлений
законодавцем.

Згідно положень пункту 22.10 статті 22
Прикінцевих положень Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин), до
набрання чинності спеціальним законом
з питань оподаткування фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької дальності,
діє розділ IV Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян», який
застосовується з урахуванням положень
пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб».

Відповідно до підпункту 9.12.1 пункту 9.12
статті 9 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою від продажу
нею товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка
сплачує ринковий збір, здійснюється за
правилами, встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту.

Підпунктом 9.12.2 пункту 9.12 статті 9
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що якщо
фізична особа - суб'єкт підприємницької
діяльності або фізична особа, яка
сплачує ринковий збір, отримує інші
доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1
цього пункту, то такі доходи
оподатковуються за загальними
правилами, встановленими цим Законом
для платників податку, що не є такими
суб'єктами підприємницької діяльності.

Положеннями частини 1 статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Відповідно до частини 2 статті 13
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин)
оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

Частиною 3 статті 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що до складу
витрат, безпосередньо пов'язаних з
одержанням доходів, належать витрати,
які включаються до складу валових
витрат виробництва (обігу) або
підлягають амортизації згідно з
Законом України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

У відповідності до пункту 5.1. статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Виходячи з наведених вище правових
норм, оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход,
тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній
формі) i документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу.

З огляду на викладене, суди першої та
апеляційної інстанції дійшли
неправомірного висновку про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог, оскільки оподаткування доходів,
отриманих платником єдиного податку з
порушенням умов перебування на
спрощеній системі оподаткування,
повинно здійснюватись із
застосуванням правил загальної
системи оподаткування, встановлених,
зокрема, Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), з урахуванням
загальних принципів оподаткування,
закріплених Конституцією України та
Законом України «Про систему
оподаткування» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Відповідно до статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про наявність підстав для скасування
постанови Харківського окружного
адміністративного суду від 07 серпня 2008
року та ухвали Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10 березня 2009 року із ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, 229, 230,
232, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Київському районі міста
Харкова задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 07 серпня 2008
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10 березня 2009 року скасувати і
ухвалити нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна