Справа № 825/1085/14
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2014 року Чернігів
Справа №
825/1085/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Лобана Д.В.,

при секретарі
Романенко Л.Л.,

за участю представників сторін

від позивача
Ільченка О.В.

Савенко М.М.

від відповідача
Скепської О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом публічного
акціонерного товариства «Ічнянський
молочно-консервний комбінат» до
Прилуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області про визнання дій
протиправними, визнання незаконними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Ічнянський молочно-консервний
комбінат» звернулось до суду з
адміністративним позовом про визнання
дій Прилуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області щодо проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки публічного акціонерного
товариства «Ічнянський
молочно-консервний комбінат» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість та з податку на прибуток при
здійсненні взаємовідносин з ФОП ОСОБА_4
за період з 01.10.2012 по 31.10.2012
протиправними, визнання незаконними та
скасування податкових
повідомлень-рішень Прилуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області від
04.11.2013 № /156, № /157.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем, на думку позивача, були
порушені вимоги Податкового кодексу
України, у зв'язку з чим податковий
орган під час перевірки дійшов
необґрунтованих висновків, які
покладені в основу податкового
повідомлення-рішення. Зокрема,
висновки про порушення позивачем
цивільного та податкового
законодавства не обґрунтовані
посиланням на конкретні обставини
фінансово-господарської діяльності, на
первинні документи, зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку.
У перевіряємому періоді між ПАТ
«Ічнянський молочно-консервний
комбінат» та ФОП ОСОБА_4 був укладений
договір поставки товару. Виконання
даного договору підтверджується
податковими накладними, платіжними
дорученнями, товарно-транспортними
накладними, видатковими накладними.

На підставі виписаної податкової
накладної в перевіряємий період,
сплачена позивачем в ціні вартості
товару сума податку на додану вартість
була включена до податкового кредиту.

При цьому, висновки податкового органу
про відсутність факту реального
проведення господарської операції із
контрагентом, на думку позивача,
здійснено без належного аналізу
характеру договору, його товарності та
реальності. За основу для прийняття
висновків про відсутність реального
проведення господарської операції
позивача з його контрагентом
відповідач бере лише акт
документальної позапланової невиїзної
перевірки ФОП ОСОБА_4 № 45/17/НОМЕР_1 від
10.01.2013, на підставі якого ФОП ОСОБА_4
зменшено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість за жовтень,
листопад 2012 на суму 4395306,00 грн та
податковий кредит з податку на додану
вартість за жовтень, листопад 2012 на
суму 4755631,00 грн.

Вищезазначені дії податкового органу,
постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28.02.2013 по
справі № 825/533/13-а, яка набрала законної
сили, визнано неправомірними.

Таким чином, позивач вважає, що
правомірно сформував податковий
кредит по взаємовідносинам з ФОП
ОСОБА_4, а тому оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є протиправним та
таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, просив його
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, в його
задоволенні просив відмовити в повному
обсязі, посилаючись на письмові
заперечення (а. с. 133-134), в яких
зазначено, що згідно детальної
інформації по платнику ПДВ щодо
результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
встановлено, що існує розбіжність в
жовтні 2012 року між податковим
зобов'язанням ФОП ОСОБА_4 та податковим
кредитом ПАТ «Ічнянський молочно
консервний комбінат».

Крім того, Прилуцькою ОДПІ ГУ
Міндоходів у Чернігівській області від
ДПІ у м. Чернігові отримано акт
документальної позапланової невиїзної
перевірки ФОП ОСОБА_4 № 45/17/НОМЕР_1 від
10.01.2013.

Вказаною перевіркою встановлено
неможливість фактичного здійснення
ФОП ОСОБА_4 господарських операцій
через відсутність майна та інших
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для здійснення операцій з
купівлі продажу: відсутність
необхідних умов для досягнення
результатів економічної діяльності у
зв'язку з відсутністю основних фондів,
складських приміщень, транспортних
засобів та найманих працівників.

Прилуцькою ОДПІ проведено позапланову
виїзну перевірку ПАТ «Ічнянський
молочно-консервний комбінат» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість та з податку на прибуток при
здійсненні взаємовідносин з ФОП ОСОБА_4
за період з 01.10.2012 по 31.10.2012.

За результатом зазначеної перевірки
складено акт від 23.10.2013 № 282/22-00381152, яким
встановлено порушення:

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134. п.п. 138.1.1 п. 138.1, п.
138.2, п. 138.4, п. 138.8 ст. 138 Податкового
кодексу України, в результаті чого
товариством занижено податок на
прибуток в 4 квартал 2012 року в сумі 105105,00
грн;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200
Податковою кодексу України, в
результаті чого товариством завищено
суму ПДВ, яка в наступному звітному
(податковому) періоді зменшує суму
податку, що підлягає нарахуванню (ряд. 18
декларації з ПДВ переробного
підприємства) за жовтень 2012 року в сумі
100100,00 грн.

За результатами розгляду матеріалів
перевірки Прилуцькою ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області було прийнято податкові
повідомлення-рішення від 04.11.2013 №
, яким товариству збільшено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток у сумі 157657,50 грн, у т. ч. податку
- 105105,00 грн та санкцій - 52552,50 грн, та №
, яким товариству зменшено розмір
від'ємного значення податку на додану
вартість у сумі 100100,00 грн.

Виходячи з наведеного, відповідач
вважає, що оскаржувані позивачем
податкові повідомлення-рішення є
обгрунтованими і законними, а позовні
вимоги позивача є безпідставними.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, доводи
позовної заяви та заперечень на неї,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

ПАТ «Ічнянський молочно-консервний
комбінат» (код за )
зареєстроване в якості юридичної
особи, про що 13.12.2000 до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців внесено
відповідний запис, 13.12.2000 ПАТ
«Ічнянський молочно-консервний
комбінат» взято на податковий облік до
Прилуцької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Чернігівській області, що
підтверджується копією виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців
Серії АВ № 121201 (а. с. 121) та копією акту
перевірки від 23.10.2013 № 282/22-00381152 (зворот
а. с. 13), ці факти сторонами не
заперечується та відповідно до ч. 3 ст. 72
Кодексу адміністративного судочинства
України не потребують доказуванню.

Судом встановлено, що співробітниками
Прилуцькою ОДПІ на підставі
направлення від 09.10.2013 № 219 (а. с. 25) та
відповідно наказу начальника
Прилуцької ОДПІ від 09.10.2013 № 317 (а. с. 24),
на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75,
пп. 78.1.1 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу
України проведено позапланову виїзну
перевірку ПАТ «Ічнянський
молочно-консервний комбінат» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість та з податку на прибуток при
здійсненні взаємовідносин з ФОП ОСОБА_4
за період з 01.10.2012 по 31.10.2012.

За результатом перевірки Прилуцькою
ОДПІ складено акт від 23.10.2013 № 282/22-00381152
(а. с. 13-23), яким встановлено порушення:

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134. п.п. 138.1.1 п. 138.1, п.
138.2, п. 138.4, п. 138.8 ст. 138 Податкового
кодексу України, в результаті чого
товариством занижено податок на
прибуток в 4 квартал 2012 року в сумі 105105,00
грн;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200
Податковою кодексу України, в
результаті чого товариством завищено
суму ПДВ, яка в наступному звітному
(податковому) періоді зменшує суму
податку, що підлягає нарахуванню (ряд. 18
декларації з ПДВ переробного
підприємства) за жовтень 2012 року в сумі
100100,00 грн.

На підставі зазначеного акту та
викладених у ньому порушень,
Прилуцькою ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області
прийняло податкові
повідомлення-рішення № /156 від
04.11.2013 (а. с. 11), якими позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість на загальну
суму 100100,00 грн та № /157 від 04.11.2013 (а.
с. 12), яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на
загальну суму 157657,50 грн, з яких 105105,00 грн
за основним платежем та 52552,50 грн за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

Вищезазначені податкові
повідомлення-рішення оскаржувались в
адміністративному порідку, однак
рішенням Головного управління
Міндоходів від 10.01.2014 № 65/10/25-01-10-0515 (а. с.
58-62) та рішенням Міністерства доходів
та зборів від 11.03.2014 № 4410/6/99-99-10-01-15 (а. с.
63-64) податкові повідомлення-рішення
залишені без змін, а скарги без
задоволення.

Дійшовши висновку про протиправність
дій Прилуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області щодо проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки публічного акціонерного
товариства «Ічнянський
молочно-консервний комбінат» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість та з податку на прибуток при
здійсненні взаємовідносин з ФОП ОСОБА_4
за період з 01.10.2012 по 31.10.2012 суд виходить
з наступного.

Згідно акту від 23.10.2013 № 282/22-00381152 (а. с.
13-23) позапланову виїзну перевірку ПАТ
«Ічнянський молочно-консервний
комбінат» з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість та з податку на
прибуток при здійсненні
взаємовідносин з ФОП ОСОБА_4 за період з
01.10.2012 по 31.10.2012 було проведено на
підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75,
пп. 78.1.1 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу
України.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК
України контролюючі органи мають право
проводити відповідно до законодавства
перевірки і звірки платників податків
(крім Національного банку України), у
тому числі після проведення процедур
митного контролю та/або митного
оформлення.

Так, відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
контролюючого органу і проводиться за
наявності хоча б однієї з обставин,
визначених цим Кодексом.

Вищезазначена документальна
позапланова перевірка здійснена на
підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України,
яким передбачено, що документальна
позапланова перевірка здійснюється за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу, в якому
зазначаються можливі порушення цим
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту.

Однак, в порушення вищезазначених норм,
податковим органом в судовому
засіданні не було спростовано доводів
позивача про не надіслання
вищезазначеного обов'язкового
письмового запиту, а також не надано
суду жодних доказів такого надіслання,
в наданих суду письмових запереченнях
на спростування доводів позовної заяви
не наведено жодних доводів та доказів
надіслання цього запиту, та
правомірності проведення даної
перевірки.

В свою чергу, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог про
визнання незаконними та скасування
податкових повідомлень-рішень, крім
вищезазначеного, суд виходить з
наступного.

Згідно із ст. 3 Господарського кодексу
України господарська діяльність -
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Частиною 1 ст. 9 вказаного Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

З матеріалів справи вбачається, що у
перевіряємому періоді ПАТ «Ічнянський
молочно-консервний комбінат»
здійснювало господарську діяльність
із контрагентом ФОП ОСОБА_4 відповідно
до договору поставки № ДГ-0024 від 03.01.2012
(а. с. 65), згідно якого продавець
зобов'язується продати (поставити), а
покупець прийняти та оплатити товар
(продукти харчування: цукор, борошно,
крупи та інше) на умовах, зазначених у
цьому договорі. Найменування,
кількість, ціна і загальна вартість
товару визначається в відповідності з
видатковими накладними, які є
невід'ємною частиною даного договору.
Порядок розрахунків здійснюється
грошовими коштами на розрахунковий
рахунок продавця.

Договір підписано сторонами та
скріплено печатками.

Реальність виконання вказаного
договору підтверджують наступні
первинні документи:

- видаткові накладні: від 05.10.2012 № РН-01427
на загальну суму 120120,00 грн, в т.ч. ПДВ
20020,00 грн, від 05.10.2012 № РН-01431 на загальну
суму 120120,00 грн, в т.ч. ПДВ 20020,00 грн, від
08.10.2012 № РН-01426 на загальну суму 40040,00
грн, в т.ч. ПДВ 6673,33 грн, від 08.10.2012 №
РН-01438 на загальну суму 40040,00 грн, в т.ч.
ПДВ 6673,33 грн, від 08.10.2012 № РН-01441 на
загальну суму 40040,00 грн, в т.ч. ПДВ 6673,33
грн, від 08.10.2012 № РН-01442 на загальну суму
на загальну суму 40040,00 грн, в т.ч. ПДВ 6673,33
грн, від 08.10.2012 № РН-01444 на загальну суму
40040,00 грн, в т.ч. ПДВ 6673,33 грн, від 08.10.2012 №
РН-01461 на загальну суму 40040,00 грн, в т.ч.
ПДВ 6673,33 грн, від 09.10.2012 № РН-01462 на
загальну суму 40040,00 грн, в т.ч. ПДВ 6673,33
грн, від 09.10.2012 № РН-01468 на загальну суму
40040,00 грн, в т.ч. ПДВ 6673,33 грн, від 09.10.2012 №
РН-01445 на загальну суму 40040,00 грн, в т.ч.
ПДВ 6673,33 грн (а. с. 66-76);

- товарно-транспортні накладні: від
05.10.2012 № ЕВТ-01427, № ЕВТ-01431, 08.10.2012 №
ЕВТ-01442, № ЕВТ-01444, від 09.10.2012 № ЕВТ-01445 (а.
с. 77-81);

- податкові накладні: від 05.10.2012 № 1427 на
загальну суму 120120,00 грн, в т.ч. ПДВ 20020,00
грн, від 05.10.2012 № 1431 на загальну суму
120120,00 грн, в т.ч. ПДВ 20020,00 грн, від 08.10.2012
№ 1442 на загальну суму 40040,00 грн, в т.ч.
ПДВ 6673,33 грн, від 08.10.2012 № 1441 на загальну
суму 40040,00 грн, в т.ч. ПДВ 6673,33 грн, від
08.10.2012 № 1438 на загальну суму 40040,00 грн, в
т.ч. ПДВ 6673,33 грн, від 08.10.2012 № 1426 на
загальну суму 40040,00 грн, в т.ч. ПДВ 6673,33
грн, від 08.10.2012 № 1461 на загальну суму
40040,00 грн, в т.ч. ПДВ 6673,33 грн, від 08.10.2012 №
1444 на загальну суму 40040,00 грн, в т.ч. ПДВ
6673,33 грн, від 09.10.2012 № 1468 на загальну
суму 40040,00 грн, в т.ч. ПДВ 6673,33 грн, від
09.10.2012 № 1462 на загальну суму 40040,00 грн, в
т.ч. ПДВ 6673,33 грн, від 09.10.2012 № 1445 на
загальну суму 40040,00 грн, в т.ч. ПДВ 6673,33
грн (а. с. 82-92);

- платіжні доручення: від 21.11.2012 № 21703 на
загальну суму 10000,00 грн, в т.ч. ПДВ 1666,67
грн, від 20.11.2012 № 21654 на загальну суму
5000,00 грн, в т.ч. ПДВ 833,33 грн, від 16.11.2012 №
21556 на загальну суму 20000,00 грн, в т.ч. ПДВ
3333,33 грн, від 13.11.2012 № 21462 на загальну
суму 20000,00 грн, в т.ч. ПДВ 3333,33 грн, від
07.11.2012 № 21318 на загальну суму 10000,00 грн, в
т.ч. ПДВ 1666,67 грн, від 06.11.2012 № 21264 на
загальну суму 60000,00 грн, в т.ч. ПДВ 10000,00
грн, від 05.11.2012 № 21219 на загальну суму
50000,00 грн, в т.ч. ПДВ 8333,33 грн, від 02.11.2012 №
21196 на загальну суму 20000,00 грн, в т.ч. ПДВ
3333,33 грн, від 02.11.2012 № 21176 на загальну
суму 65600,00 грн, в т.ч. ПДВ 10933,33 грн, від
30.10.2012 № 21073 на загальну суму 25000,00 грн, в
т.ч. ПДВ 4166,67 грн, від 30.10.2012 № 21025 на
загальну суму 50000,00 грн, в т.ч. ПДВ 8333,33
грн, від 25.10.2012 № 20932 на загальну суму
24760,00 грн, в т.ч. ПДВ 4126,67 грн, від 25.10.2012 №
20931 на загальну суму 25240,00 грн, в т.ч. ПДВ
4206,67 грн, від 24.10.2012 № 20853 на загальну
суму 50000,00 грн, в т.ч. ПДВ 8333,33 грн, від
22.10.2012 № 20797 на загальну суму 20000,00 грн, в
т.ч. ПДВ 3333,33 грн, від 19.10.2012 № 20764 на
загальну суму 20000,00 грн, в т.ч. ПДВ 3333,33
грн, від 19.10.2012 № 20767 на загальну суму
5000,00 грн, в т.ч. ПДВ 833,33 грн, від 12.10.2012 №
20581 на загальну суму 100000,00 грн, в т.ч. ПДВ
16666,67 грн, від 11.10.2012 № 20562 на загальну
суму 20000,00 грн, в т.ч. ПДВ 3333,33 грн (а. с.
93-111);

- сертифікати відповідності про якість
цукру (а. с. 112-118);

- витяг з книги обліку довіреностей (а.
с. 119-120).

Отже, правовідносини за спірною
господарською операцією в повній мірі
відображені в бухгалтерському та
податковому обліку позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем було вчинено дії та
досягнуто конкретних результатів, які
визначають саме поняття господарської
операції - факти підприємницької та
іншої діяльності, що впливають на стан
майна, капіталу, зобов'язань та
фінансових ресурсів.

Тобто, позивачем дотримано принцип
превалювання сутності над формою, який
закріплений в ст. 4 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми).

Суд вважає, що будь-які документи мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що господарська операція
мала на меті настання реальних
правових наслідків, що обумовлена ними,
оскільки товар (роботи/послуги) був
переданий, оплата проведена,
домовленість виконана сторонами в
повному обсязі.

Відповідно до статті 18 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, є недостовірними і
були внесені до нього, то третя особа
може посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.

Суд звертає увагу на те, що на момент
вчинення правочину підприємство -
контрагент позивача був
зареєстрований в якості юридичної
особи та платника податків, ці факти
сторонами не заперечується та
відповідно до ч. 3 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
не потребують доказуванню.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що на момент
укладення договору з контрагентом
позивач проявив належну обачність,
перевіривши необхідні документи
контрагента та чи здійснює він
господарську діяльність.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно із п. 185.1 статті 185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є постачання товарів (послуг), місце
постачання яких розташоване на митній
території України.

Відповідно до п. 187.1 статті 187
Податкового кодексу України датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Згідно із п. 188.1 ст.188 Податкового
кодексу України база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів, і збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг.

Згідно із п. 198.1 статті 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із п. 201.7 статті 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг,
послуг не містить відокремленої
вартості, перелік (номенклатура)
частково поставлених товарів/послуг
зазначається в додатку до податкової
накладної у порядку, встановленому
центральним органом державної
податкової служби, та враховується при
визначенні загальних податкових
зобов'язань.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Суд звертає увагу на те, що податкові
накладні, видані ПАТ «Ічнянський
молочно-консервний комбінат», містить
всі реквізити передбачені п. 201.1 ст. 201
ПК України, а тому згідно п. 201.10 ст. 201 ПК
України є підставою для нарахування
податкового кредиту.

При цьому, з урахуванням норм статей 44
та 61 Податкового кодексу України саме
на контролюючі органи покладається
обов'язок контролювати правильність
формування даних податкового обліку
платників податків, у тому числі щодо
правильності складення та
достовірності первинних документів.

При дослідженні факту здійснення
господарської операції оцінюватися
повинні, перш за все, відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку. Відносини між
учасниками попередніх поставок
товарів, робіт, послуг не мають
безпосереднього впливу на дослідження
факту реальності господарської
операції, вчиненої між позивачем та
його контрагентом.

Не є обов'язковою передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Як на підставу нікчемності правочину
позивача з контрагентом ФОП ОСОБА_4
посилається на акт ДПІ у м. Чернігові
від 10.01.2013 № 45/17/НОМЕР_1 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ФОП ОСОБА_4 (НОМЕР_1), з питань
правильності визначення податкового
зобов'язання та достовірності
нарахування податкового кредиту по
податковим деклараціям за жовтень та
листопад 2012 року».

Суд звертає увагу на те, що у справі №
825/533/13-а рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій визнано
неправомірність дій ДПІ у м. Чернігові
по зменшенню ФОП ОСОБА_4 податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість за жовтень, листопад 2012 на
суму 4395306,00 грн та податкового кредиту з
податку на додану вартість за жовтень,
листопад 2012 на суму 4755631,00 грн, які були
вчинені на основі висновків цього ж
акту ДПІ у м. Чернігові від 10.01.2013 №
45/17/НОМЕР_1 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ФОП ОСОБА_4 (НОМЕР_1), з питань
правильності визначення податкового
зобов'язання та достовірності
нарахування податкового кредиту по
податковим деклараціям за жовтень та
листопад 2012 року».

Крім того, такі посилання відповідача
судом не приймаються до уваги, зважаючи
на наступне.

Відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України від 16.01.2003 № 435 (далі - ЦК
України) підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України, недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин) - у цьому разі визнання
такого правочину недійсним судом не
вимагається. Пунктом 1 статті 203 ЦК
України передбачено, що зміст
правочину не може суперечити, зокрема,
моральним засадам суспільства, пунктом
5 статті 203 ЦК України передбачено, що
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно із статтею 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України передбачено
загальні вимоги, додержання яких є
необхідними для чинності правочину.
Зокрема зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, правочин має
вчинятися у формі, встановлений
законом, правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ч. 1 ст. 228 ЦК України,
правочин спрямований на незаконне
заволодіння майном держави, вважається
таким, що порушує публічний порядок, а
отже, згідно з ч. 2 згаданої статті, є
нікчемним.

Частино 1 ст. 627 Цивільного кодексу
України передбачено, що відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Умовою для визнання недійсним
правочину, який суперечить інтересам
держави та суспільства, є встановлення
умислу в діях осіб, що уклали такий
правочин. При цьому, носіями
протиправного умислу юридичних осіб -
сторін такого правочину є посадові
особи цих юридичних осіб.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
сам по собі факт допущення, на думку
податкового органу, суб'єктом
господарювання порушень певних
встановлених законом правил
господарської діяльності,
здійснюваної на підставі певного
договору, не є безумовною підставою для
висновку про укладення такого договору
з метою, завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства. Юридична
відповідальність має здійснюватися на
принципі законності, який полягає у
тому, що така відповідальність настає
за діяння, передбачені законом, та
застосовується у спосіб, визначений
законом.

Доводи відповідача щодо неможливості
здійснення контрагентами позивача
фінансово-господарської діяльності у
зв'язку з відсутністю майна та інших
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для здійснення операцій з
купівлі продажу: відсутність
необхідних умов для досягнення
результатів економічної діяльності у
зв'язку з відсутністю основних фондів,
складських приміщень, транспортних
засобів та найманих працівників.

Стосовно відповідальності позивача за
можливі протиправні дії його
контрагента суд зазначає, що для
висновків про наявність порушень
податкового законодавства у діях
платника податків в обов'язковому
порядку необхідно з'ясувати можливу
обізнаність такого платника щодо
дефектів у правовому статусі його
контрагентів (відсутність реєстрації
їх як платників ПДВ, відсутність у
відповідних посадових осіб чи інших
представників контрагента повноважень
на складання первинних, розрахункових
документів, податкових накладних тощо).

Поряд з цим, будь-яких доказів щодо
обізнаності позивача про фіктивне
підприємництво його контрагента та
здійснення ним незаконної фінансово -
господарської діяльності
представником відповідача суду не
надано.

Таким чином, за переконанням суду,
відповідач неправомірно поклав на
позивача відповідальність за можливі
протиправні дії його контрагента.

Крім того, в акті перевірки відсутні
посилання на ухиляння контрагента
позивача від уплати податків та зборів,
визначення їм податкових зобов'язань,
винесення вироків посадовим особам
підприємств, або будь-які інші
відомості, які можуть бути визначені як
підстави та докази укладення угод з
метою, що порушує публічний порядок.

В свою чергу, судом встановлено, що
вищезазначений договір було виконано
сторонами в повному обсязі, товар
(роботи/послуги) отриманий, сторони
претензій один до одного не мають.

Таким чином, надання податковому
органу належним чином оформлених всіх
первинних документів, передбачених
законодавством, є підставою для
формування валових витрат та
податкового кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав
людини від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД
проти Болгарії» (заява № 3991/03)
зазначено, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке порушення, все ж таки
застосовують негативні наслідки до
отримувача оподатковуваної ПДВ
поставки, який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано будь-яких інших
доводів та не подано жодних доказів,
які б ставили під сумнів реальність
виконання вказаного правочину з
отримання позивачем товарів
(робіт/послуг), невідповідність цієї
операції дійсному економічному змісту,
або засвідчили б наявність інших
обставин, що підтверджують
недобросовісність позивача як
платника податків та виключають право
на формування валових витрат та
податкового кредиту.

Всі суми податку на додану вартість,
сплаченого і віднесеного позивачем до
податкового кредиту, підтверджуються
податковими накладними, які
відповідають вимогам Податкового
кодексу України та відображають зміст
господарської операції, в результаті
якої вони складені.

Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Відповідачем у судовому засіданні не
заперечувались доводи позивача про
використання у господарській
діяльності придбаного у ФОП ОСОБА_4
цукру, що згідно ч. 3 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
не потребують доказуванню.

Частиною 2 статті 161 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що при виборі правової
норми, що підлягає застосуванню до
спірних правовідносин, суд
зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Верховний суд України у справах з
аналогічним предметом спору
дотримується позиції, що судом
обов'язково має бути досліджено факт
вчинення господарських операцій, за
наслідками яких виникло право позивача
на формування податкового кредиту та
факт сплати позивачем сум податку
своїм контрагентам.

Вказаний факт не був спростований в
судовому засіданні представником
відповідача.

Враховуючи вищевикладене, висновок
податкового органу про заниження
позивачем податку на додану вартість є
безпідставним, а тому і нарахування
штрафних (фінансових) санкцій, з огляду
на ст. 123 Податкового кодексу України,
також є протиправним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірність
своїх рішень.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню повністю.

Такий підхід узгоджується з практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у
справі «Компанія «Вестберґа таксі
Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції»
визначив, що «...адміністративні суди,
які розглядають скарги заявників
стосовно рішень податкового
управління, мають повну юрисдикцію у
цих справах та повноваження скасувати
оскаржені рішення. Справи мають бути
розглянуті на підставі і поданих
доказів, а довести наявність підстав,
передбачених відповідними законами,
для призначення податкових штрафів має
саме податкове управління.».

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов публічного
акціонерного товариства «Ічнянський
молочно-консервний комбінат», -
задовольнити.

Визнати протиправними дії Прилуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області
щодо проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
публічного акціонерного товариства
«Ічнянський молочно-консервний
комбінат» з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість та з податку на
прибуток при здійсненні
взаємовідносин з ФОП ОСОБА_4 за період з
01.10.2012 по 31.10.2012.

Визнати незаконними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Прилуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області від 04.11.2013 № /156, № /157.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства «Ічнянський
молочно-консервний комбінат» судові
витрати в сумі 487 (чотириста вісімдесят
сім) грн 20 коп.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії. Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
Д.В. Лобан