Справа № 569/5260/14-а
Суддя: Куцоконь Ю.П. Ю. П.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/5260/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року

Рiвненський мiський суд Рівненської
області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового засідання
Ющук О.С.,

представника Управління Державної
міграційної служби України в

Рівненській області Негрей А.С.,

відповідача ОСОБА_3,

pозглянувши у вiдкpитому судовому
засiданнi в мiстi Рiвне

спpаву за адміністративним позовом
Управління Державної міграційної
служби України в Рівненській області
до громадянина Республіки Казахстан
ОСОБА_3 про примусове видворення, -

В С Т А Н О В И В :

Представник Управління Державної
міграційної служби України в
Рівненській області Негрей А.С. в
судовому засіданні позов підтримала і
просить суд примусово видворити
громадянина Республіки Казахстан
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги Управління Державної
міграційної служби України в
Рівненській області визнав повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази по справі, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги Управління
Державної міграційної служби України в
Рівненській області є обґрунтованими
та доведеними, а тому адміністративний
позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що громадянин
Республіки Казахстан ОСОБА_3 прибув на
територію України через КПП «Тополі» 02
вересня 2005 року з метою догляду за
хворим батьком. Перебуває в Україні по
внутрішньому паспортному документу
громадянина Республіки Казахстан
НОМЕР_1, виданому 20 травня 2005 року
Міністерством юстиції Республіки
Казахстан.

Термін перебування ОСОБА_3 на території
України закінчився 02 грудня 2005 року.
Документів на оформлення імміграції та
постійного проживання в Україні
відповідач не подавав.

12 червня 2013 року ОСОБА_3 притягувався до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.203 КУпАП за порушення правил
перебування на території України.

25 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Корецького районного сектору
Управління Державної міграційної
служби України в Рівненській області
із заявою про добровільне повернення
до держави належності, але згідно
довідки про особу, яка добровільно
повертається, 21 листопада 2013 року
ОСОБА_3 повторно ухилився від виїзду з
території України.

19 грудня 2013 року, у відповідності до
вимог ст.26 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства», відносно ОСОБА_3
Управлінням Державної міграційної
служби України в Рівненській області
прийнято рішення про примусове
повернення його за межі території
України в термін до 30 грудня 2013 року.

Того ж дня ОСОБА_3 було роз'яснено, що у
разі невиконання рішення про примусове
повернення, його буде видворено за межі
України у примусовому порядку. ОСОБА_3 з
прийнятим рішенням та наслідками його
невиконання був ознайомлений під
особистий підпис.

Однак, 29 січня 2014 року, під час
проведення перевірки виконання
рішення про примусове повернення з
України іноземця, працівниками
Корецького районного сектору
Управління Державної міграційної
служби України в Рівненській області
ОСОБА_3 було виявлено проживаючим за
адресою АДРЕСА_1.

При перевірці документів з'ясовано, що
територію України ОСОБА_3 не покинув, в
державі перебуває на нелегальному
становищі, а невиконання рішення про
примусове повернення мотивує
відсутністю коштів на поїздку. Законні
джерела існування в Україні у
відповідача відсутні, підстав для
подальшого його перебування на
території України, визначених ст.4
Закону України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»,
немає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.30 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства» центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органи охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України) або органи Служби
безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення.

Згідно Інструкції про примусове
повернення і примусове видворення з
України іноземців та осіб без
громадянства, затвердженої Наказом
Міністерства внутрішніх справ України
№ 353/271/150 від 23 квітня 2012 року та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 21 травня 2012 року за № 806/21119,
контроль за дотриманням іноземцями та
особами без громадянства вимог
законодавства здійснюють в межах своєї
компетенції територіальні підрозділи
Державної міграційної служби України,
до повноважень яких віднесено
прийняття рішень про примусове
повернення і примусове видворення з
України іноземців та осіб без
громадянства, їх документування та
здійснення заходів з безпосереднього
примусового повернення та примусового
видворення за межі України.

Судом не встановлено жодних обставин,
які свідчили б про те, що виконання
рішення про примусове видворення до
держави належності буде становити для
ОСОБА_3 реальну загрозу його життю,
свободі або здоров'ю чи призведе до
інших негативних наслідків, які згідно
ст.31 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства», є підставами для
заборони щодо примусового повернення
чи примусового видворення або видачі
чи передачі іноземця та особи без
громадянства.

Враховуючи, що після прийняття рішення
територіальним підрозділом Державної
міграційної служби України про
примусове повернення ОСОБА_3, останній
ухилився від виїзду з України, в
добровільному порядку не покинув
територію України до встановленого
йому терміну, чим порушив
законодавство про статус іноземців та
осіб без громадянства, притягався до
відповідальності за порушення правил
перебування в Україні, а також
приймаючи до уваги відсутність заборон
щодо примусового повернення чи
примусового видворення або видачі чи
передачі іноземця та особи без
громадянства, передбачених ст.31 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства», суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги про видворення ОСОБА_3 за межі
території України в примусовому
порядку підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» іноземці та особи
без громадянства, які відповідно до
рішення суду підлягають примусовому
видворенню за межі України,
відшкодовують витрати, пов'язані з
видворенням, в установленому законом
порядку. Якщо зазначені іноземці та
особи без громадянства не мають коштів
для відшкодування витрат, пов'язаних із
видворенням їх за межі України,
видворення здійснюється за рахунок
державного бюджету.

Приймаючи до уваги майновий стан
відповідача, суд вважає за доцільне усі
витрати, пов'язані з примусовим
видворенням ОСОБА_3 за межі України,
здійснити за рахунок державного
бюджету.

Керуючись
ст.ст.11,17,18,71,94,160,161,162,163,183-5,186 КАС
України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Адміністративний позов Управління
Державної міграційної служби України в
Рівненській області задовольнити
повністю.

Примусово видворити громадянина
Республіки Казахстан ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України за рахунок
коштів державного бюджету.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а в разі її оскарження - з
моменту проголошення судового рішення
суду апеляційної інстанції.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку сторонами, а
також іншими особами у зв'язку з тим, що
суд вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення до Житомирського
апеляцiйного адміністративного суду
через Рiвненський мiський суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя:
Куцоконь Ю.П.