Справа № 826/2554/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2014 року № 826/2554/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до третя особа
Начальника Київського слідчого
ізолятора Управління Державної
пенітенціарної служби України в місті
Києві та Київської області Родчин Р.Й.
Київський слідчий ізолятор Управління
Державної пенітенціарної служби
України в місті Києві та Київської
області про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити дії
27 лютого 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Начальника Київського слідчого
ізолятора Управління Державної
пенітенціарної служби України в місті
Києві та Київській області Родчина Р.Й.
(далі по тексту - відповідач), за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Київського слідчого ізолятора
Управління Державної пенітенціарної
служби України в місті Києві та
Київській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною
бездіяльність начальника Київського
слідчого Ізолятора Управління
Державної пенітенціарної служби
України в м. Києві та Київській області
Родчина Романа Йосиповича щодо
несвоєчасного розгляду адвокатських
запитів адвоката ОСОБА_1 № 154/7 від 16
грудня 2013 року та № 02/7 від 17 січня 2014
року та ненадання письмових відповідей
на них у встановлений Законом України
від 13 січня 2011 року №
2936-VI «Про доступ до публічної
Обґрунтовуючи правову позицію,
позивач посилається на порушення
відповідачем приписів Конституції
України, Закону України від 02 жовтня 1996
року № 393/96-ВР «Про звернення громадян»,
Закону України від 13 січня 2011 року №
2936-VI «Про доступ до публічної
інформації» та зазначає, що станом на
момент звернення до суду відповіді на
запити № 154/7 від 16 грудня 2013 року та №
02/7 від 17 січня 2014 року не отримала.
Представник відповідача у судове
засідання 11 березня 2014 року не з'явився,
заперечень проти позову не надав, хоча
про дату, час та місце судового
засідання був повідомлений належним
Представник Київського слідчого
ізолятора Управління Державної
пенітенціарної служби України в м.
Києві та Київській області заперечив
проти адміністративного позову, на
підтвердження заперечень надав копії
відповідей на запити № 154/7 від
16 грудня 2013 року та № 02/7 від 17
Враховуючи неявку представника
відповідача суд, враховуючи приписи
частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Заслухавши пояснення позивача та
вивчивши додані до справи матеріали, з
урахуванням всебічного і повного
встановлення всіх фактичних обставин,
на яких ґрунтується позов, об'єктивної
оцінки доказів, що мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд зазначає
З матеріалів справи вбачається,
що 16 грудня 2013 року та 17 січня 2014 року
позивач звернувся до Київського
слідчого ізолятора Управління
Державної пенітенціарної служби
України в м. Києві та Київській області
із адвокатськими запитами № 15/7 та 02/7
відповідно про повідомлення дати
надходження до канцелярії Київського
слідчого ізолятору та вхідний номер
реєстрації ухвали Житомирського
окружного адміністративного суду від 13
листопада 2013 року по справі № 806/7286/13-а
про відмову у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_3 до
Бердичівської виправної колонії
Управління ДПтС України в Житомирській
області (№ 70) про визнання дій
протиправними, визнання недійсними
постанов від 01 вересня 2013 року та від 27
вересня 2013 року; дату вручення
зазначеної ухвали ОСОБА_3
Позивач стверджує, що відповіді на
вищезазначені запити, які отримані
відповідачем16 грудня 2013 року та 17 січня
2014 року відповідно, не отримав, що на
його думку є порушенням права на
отримання відкритої інформації.
Статтею 40 Конституції України
передбачено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення та
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.
Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес
визначаються Законом України «Про
доступ до публічної інформації».
Статтею 19 цього ж Закону визначено, що
запит на інформацію - це прохання особи
до розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
Запитувач має право звернутися до
розпорядника інформації із запитом на
інформацію незалежно від того,
стосується ця інформація його особисто
чи ні, без пояснення причини подання
Відповідно до статті 20 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи, керівники
підприємств, установ, організацій,
громадських об'єднань, яким направлено
адвокатський запит, зобов'язані не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту надати адвокату
відповідну інформацію, копії
Слід звернути увагу, що за загальним
правилом перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.
Зокрема, якщо закінчення строку
припадає на вихідний, святковий чи
інший неробочий день, останнім днем
строку є перший після нього робочий
Під час розгляду справи надано копії
від 03 лютого 2014 року № 1631, що місять
витребувану позивачем інформацію.
Водночас, судом були витребувані
докази на підтвердження направлення
позивачу відповідей на запити, які
відповідачем не надані суду, тому
наявність листів Київського слідчого
ізолятора Управління Державної
пенітенціарної служби України в м.
Києві та Київській області від 26 грудня
1631 не свідчить про їх отримання
позивачем та не є переконливою
Згідно з частиною 1 та 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Суд зазначає, що відповідачем по справі
не доведено правомірність дій щодо
ненадання відповіді на запит позивача,
не надано доказів на підтвердження
направлення відповіді на адресу
позивача, що в розумінні Закону України
«Про доступ до публічної інформації» є
неналежним розглядом та наданням
відповіді на інформаційний запит, та
виконанням покладеного Кодексом
адміністративного судочинства України
обов'язку доказування.
Слід звернути увагу, що запити позивача
датовані 16 грудня 2013 року та
17 січня 2014 року, у зазначені дні
отримані відповідачем, що не
спростовано у судовому засіданні.
Проте, відповіді на вищезазначені
запити датовані 26 грудня 2013 року та від
03 лютого 2014 року, тобто
зазначені відповіді складені із
порушенням п'ятиденного строку.
За таких обставин, суд приймає доводи
позивача в частині ненадання
відповідей на запити від16 грудня 2013
року та 17 січня 2014 року, а дії суб'єкта
владних повноважень вважає такими, що
порушують право позивача на вільний
доступ до публічної інформації.
Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
З урахуванням викладеного, суд
зазначає, що відповідачем по справі не
доведено правомірність дій щодо
ненадання відповіді на запити
позивача, що свідчить про невиконання
покладеного на останнього обов'язку
надання відповіді на запит на
інформацію не пізніше п'яти робочих
днів з дня отримання запиту,
передбаченого Конституцією України та
Законом України «Про доступ до
публічної інформації», та про
наявність підстав для задоволення
Відповідно до частини 2 статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
Окружний адміністративний суд міста
Києва з урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, виходячи з аналізу положень
чинного законодавства та доказів,
наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов ОСОБА_1 є таким,
що підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись
статями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
1. Адміністративний позов ОСОБА_1
2.Визнати протиправною бездіяльність
начальника Київського слідчого
Ізолятора Управління Державної
пенітенціарної служби України в м.
Києві та Київській області Родчина
Романа Йосиповича щодо несвоєчасного
розгляду адвокатських запитів
адвоката ОСОБА_1 № 154/7 від 16 грудня 2013
року та № 02/7 від 17 січня 2014 року та
ненадання письмових відповідей на них
у встановлений Законом України «Про
доступ до публічної інформації» строк.
3. Судові витрати в сумі 73,08 грн.
присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок
Державного бюджету України.
Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник