Справа № 2а-259/2011
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 р.
Справа № 9104/80626/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого:
Довгополова О.М.,

суддів:
Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами у м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Бродівському районі
Львівської області на постанову
Бродівського районного суду
Львівської області від 10 жовтня 2011 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Бродівському районі Львівської
області про нарахування та виплату
недоплаченого підвищення до пенсії як
дитині війни, -

ВСТАНОВИВ

04 березня 2009 року позивач звернулася до
суду з позовом про зобов'язання
відповідача нарахувати та виплатити
недоплачене підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за 2008
рік у сумі 780,40 грн.

Постановою Бродівського районного
суду Львівської області від 10 жовтня 2011
року позов задоволено частково:
визнано неправомірними дії
відповідача та зобов'язано відповідача
нарахувати та виплатити на користь
позивача щомісячне підвищення до
пенсії як дитині війни в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком на
підставі положень ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
виходячи з встановленого на 2008 рік
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, за
період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року з врахуванням виплачених сум.

Рішення суду оскаржив відповідач, у
скарзі, покликаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
зокрема ст.ст. 6,19 Конституції України,
ст. 9, 11, 159, 163 КАС України, ч. 3 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
просить постанову скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.
На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що пенсійний фонд
України діє на підставі Положення «Про
Пенсійний фонд України», здійснює свої
повноваження на підставі п.15 Положення
через створені в установленому порядку
його територіальні управління.
Управління Пенсійного фонду України в
Бродівському районі Львівської
області здійснює свої повноваження по
ефективному використанню коштів
Пенсійного фонду України. Реалізація
нормативних приписів і пенсійних
програм здійснюється шляхом
фінансування пенсійних виплат за
рахунок чітко визначених прибутковою
частиною бюджету Пенсійного фонду
України. Пункт 9 Положення «Про
Пенсійний фонд України» передбачає
вичерпний перелік напрямів
використання коштів управління
Пенсійного фонду, які використовуються
виключно за призначенням і вилученню
не підлягають. Статтею 7 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
передбачено, що фінансування виплат по
даному закону проводиться із
Державного бюджету України, який
затверджує Верховна Рада України, а не
з бюджету Пенсійного фонду України,
який затверджу Кабінет Міністрів
України. Оскільки Кабінетом Міністрів,
Міністерством фінансів та Державним
казначейством не здійснювалося
асигнувань грошових коштів у бюджет
Пенсійного фонду, Управління
Пенсійного фонду України в
Бродівському районі Львівської
області не вважає свої дії
протиправними.

Крім того, апелянт не погоджується з
застосуванням «мінімальної пенсії за
віком» як розрахункової величини для
підвищення пенсії згідно ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", оскільки ч. 3 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" встановлено, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений на рівні прожиткового
мінімуму застосовується виключно для
визначення розмірів пенсії,
призначених згідно з цим законом.

Враховуючи те, що від усіх осіб, які
беруть участь у справі, клопотань про
розгляд справи за їх участю до суду не
надходило, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст.
197 КАС України розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку про відмову в її задоволенні,
враховуючи наступне.

Встановлено, що позивач є дитиною
війни, що підтверджується відповідним
посвідченням.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" від
18.11.2004 року № 2195 (далі - Закон № 2195) дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
розмір якої, у свою чергу, обчислюється
за правилами, встановленими частиною 1
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Враховуючи, що відповідно до
законодавства держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
підвищення до пенсії та поклала
виконання цього обов'язку на
центральний орган виконавчої влади -
Пенсійний фонд України, який діє через
свої місцеві органи, що входять в його
систему, але вони не вчинили необхідних
дій для нарахування цих коштів та їх
виплати, суд першої інстанції вірно
зазначив про те, що вони не виконали
своїх повноважень без поважних причин.

Наявність у позивача права на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
є визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (стаття 46
Конституції України).

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Частиною 2 статті 152 Конституції
України встановлено, що закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними) положення
підпункту 2 пункту 41 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року, яким внесено зміни до статті 6
Закону № 2195, а тому з 22.05.2008 року дію
статті 6 Закону № 2195 відновлено. Таким
чином, позовні вимоги за 2008 рік
підлягають задоволенню з 22 травня по 31
грудня.

Водночас відмова у задоволенні позову
за період до 22.05.2008 року у межах цього
року є обґрунтованою, так як відповідач
керувався чинними на той час
положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», а тому
його дії є правомірними.

Позовна вимога про зобов'язання
відповідача нарахувати та виплатити
конкретні суми спірних виплат
задоволенню не підлягає, оскільки
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" позивач
має право на отримання підвищення до
пенсії у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, а тому
захист такого порушеного права полягає
у зобов'язанні відповідача вчинити
кореспондуючі цьому праву дії.

Доводи апелянта про неправильне
застосування судом вимог ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами лише цього
Закону, чинним законодавством інший
мінімальний розмір пенсії не
визначений, тому слід застосовувати
цей розмір.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції прийнята з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що є підставою для залишення її без
змін; доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, у зв'язку
з чим така не задовольняється.

Керуючись статями 195, 197 ч. 1 п. 1, ст.ст. 198,
200, 205 ч. 1, ст.ст. 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Бродівському районі Львівської
області залишити без задоволення,
постанову Бродівського районного суду
Львівської області від 10 жовтня 2011 року
у справі № 2-а-259/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий:
О.М. Довгополов

Судді:
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький