Справа № 2а-1144/12/2670
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/55481/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Мироненка О.В.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 березня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09 серпня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України,
третя особа: Державна комісія з
регулювання ринків фінансових послуг
України, про визнання бездіяльності та
зобов'язання видати розпорядження, -в с
т а н о в и л а:ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до Кабінету Міністрів України,
третя особа: Державна комісія з
регулювання ринків фінансових послуг
України, про визнання бездіяльності та
зобов'язання видати розпорядження.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 березня 2012 року у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 березня 2012 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, ОСОБА_4
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення судів попередніх
інстанцій скасувати та постановити
нове рішення, яким позов задовольнити.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що позивач з 02
квітня 2008 року є вкладником кредитної
спілки «Християнська злагода». Згідно
з розрахунковою книжкою на депозитний
рахунок ним було внесено 12 454 грн.

В листопаді 2008 року було порушено
кримінальну справу №141-2596 за
обвинуваченням посадових осіб
Кредитної спілки «Християнська
злагода» ОСОБА_5 у злочинах,
передбачених ч. 5 ст. 191, ч.3 ст.209, ч.2 та ч.3
ст.358, ч.2 ст.366 Кримінального кодексу
України, ОСОБА_6 за ч.4 ст.190, ч.5 ст.191, ч.3
ст.209, ч.2 ст.366 Кримінального кодексу
України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.2 ст.366
Кримінального кодексу України.

12 грудня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
Кабінету Міністрів України та
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України із заявою, в
якій зазначив що вклад до Кредитної
спілки «Християнська злагода» йому не
повернутий, та просив на підставі
статті 1177 Цивільного кодексу України
відшкодувати йому шкоду в розмірі суми
вкладу 51941 грн. з резервного фонду
Державного бюджету України.

04 січня 2012 року Державною комісією з
регулювання ринків фінансових послуг
України позивачу було направлено лист,
в якому повідомлено про процес
розробки законопроектів для
можливості реалізації положень статті
1177 Цивільного кодексу України.

Вважаючи, що Кабінетом Міністрів
України протиправно не видано
відповідне розпорядження про
повернення коштів, позивач звернувся
до суду з цим позовом.

Положеннями статті 26 Закону України
«Про кредитні спілки» визначено, що
органом, якій здійснює державне
регулювання і нагляд за діяльністю
кредитних спілок є в першу чергу,
Уповноважений орган згідно з
законодавством України про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг, а також інші
державні органи відповідно до їх
компетенції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті1
Закону України «Про фінансові послуги
і державне регулювання ринків
фінансових послуг» кредитна спілка
віднесена до фінансової установи.

Згідно з частиною 1 статті 21 Закону
України «Про фінансові послуги і
державне регулювання ринків
фінансових послуг» державне
регулювання ринків фінансових послуг
здійснюється національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг.

Частиною 1 статті 39 Закону України «Про
фінансові послуги і державне
регулювання ринків фінансових послуг»
у разі порушення законів та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють діяльність з надання
фінансових послуг, національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, застосовує заходи впливу
відповідно до закону.

З огляду на викладене, вірним є
висновок судів, що Кабінетом Міністрів
України не була допущена протиправна
бездіяльність щодо нагляду за
діяльністю кредитної спілки, який
належить до повноважень
Уповноваженого органу згідно з
законодавством України про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг.

Разом з тим, відповідно до частини 1
статті 1177 Цивільного кодексу України
майнова шкода, завдана майну фізичної
особи внаслідок злочину,
відшкодовується державою, якщо не
встановлено особу, яка вчинила злочин,
або якщо вона є неплатоспроможною.

Так, судами встановлено, що позивача
визнано потерпілим та цивільним
позивачем в рамках кримінальної справи
№141-2596.

При цьому на час звернення до
відповідача із заявою про
відшкодування шкоди, вирок суду, який
набрав би законної сили - відсутній.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
виходили з того, що відповідач діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З таким висновком судів погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
оскільки він ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішеннях судів попередніх інстанцій.

Постановлені у справі рішення судів є
законними і обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 березня 2012 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Кабінету Міністрів України, третя
особа: Державна комісія з регулювання
ринків фінансових послуг України, про
визнання бездіяльності та зобов'язання
видати розпорядження - залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: