Справа № 872/10502/13
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2014 рокусправа № 808/3072/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Манцова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Український
графіт»

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Запоріжжя до Публічного
акціонерного товариства «Український
графіт» про стягнення заборгованості
з витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій, -

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя звернулося до суду з
вищевказаним адміністративним
позовом, в якому просило стягнути з
відповідача заборгованість з витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій у
розмірі 133074грн. 926 коп. за період з
листопада 2012 року до лютий 2013 року
включно.

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від 09
квітня 2013 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Український
графіт» просить скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року та прийняти нову якою відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, допущено порушення норм
матеріального права.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не з'явились, про час
та місце слухання справи повідомлялися
належним чином, а тому відповідно до ст.
41 КАС України фіксування судового
засідання не здійснюється.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Запоріжжя просить відмовити у її
задоволенні та залишити без змін
постанову суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного
адміністративного суду, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскарженої постанови, не знаходить
підстав для її скасування та
задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
громадяни ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17 перебували у трудових
відносинах з ПАТ «Український графіт»,
та отримали право на пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до п.п.
«б»-«з» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць), що
підтверджується довідкою підприємства
та розрахунками фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених у відповідності до ч.2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б»-«з» ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» .

Однак, за період з листопада 2012 року до
лютого 2013 року включно підприємством
не відшкодовано заборгованість на
покриття витрат на виплату та доставку
пенсії за віком на пільгових умовах у
розмірі 133074 грн. 926 коп. що
підтверджується розрахунком суми
боргу по відшкодуванню фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до п.п. «б»-«з» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

УПФУ направлялись відповідачу
розрахунки та повідомлення про суми
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з
листопада 2012 року по лютий 2013 року, але
заборгованість ВАТ «Український
графіт» сплачена не була.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 р. № 108 є спеціальним законом з
питань пенсійного страхування, і
відповідно до положень ст. 5 цього
Закону, ним визначаються умови набуття
та порядок визначення розмірів
пенсійних виплат, порядок здійснення
пенсійних виплат за
загальнообов'язковим державним
пенсійним страхуванням. Дія інших
нормативно-правових актів може
застосовуватися лише в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
Списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
Списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

При цьому, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1, 2
починаючи з дня набрання чинності цим
Законом, у розмірі 20 відсотків з
наступним збільшенням щороку на 10
відсотків до 100-відсоткового розміру
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій до
набуття права на пенсію за віком
відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 6.1. Інструкції «Про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України»,
затвердженої Постановою Правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №
21-1, відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

Особам, які мають стаж, що дає право на
призначення цих пенсій на декількох
підприємствах, покриваються цими
підприємствами пропорційно стажу
роботи (п. 6.2. Інструкції).

Розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону (згідно з
додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих) пенсій
(п. 6.4. Інструкції).

Розрахунки складаються на підставі
відомостей відділів з призначення
пенсій органів Пенсійного фонду
України, які подаються згідно з
додатком 8 до 1 січня поточного року та
протягом 10 днів з дня прийняття рішення
про призначення нової пенсії. (п. 6.5.
Інструкції).

Суд першої інстанції прийшов до
правомірного висновку про стягнення з
підприємства заборгованості з витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до п.п.
«б»-«з» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення»

Цей висновок є правильним, оскільки
порядок компенсації зазначених витрат
ПФУ не змінився у зв'язку з набранням
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-IV чинності з 1 січня
2004 року, про що вірно зазначив суд
першої інстанції.

На момент набрання чинності Законом №
1058-IV питання щодо відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту «б»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» було врегульовано
Законом України від 26червня 1997 року №
400/97-ВР «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі
Закон № 400/97-ВР), відповідно до пунктів 1
та 2 статті 1 якого відповідач є
платником збору на обов'язкове
державне пенсійне забезпечення.

Згідно ж з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону
№ 400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

При цьому частиною 4 ст. 13 цього Закону
передбачено, що порядок пенсійного
забезпечення осіб, які працювали до
введення в дію цього Закону на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених законодавством, що діяло
раніше, визначається статтею 100 даного
Закону.

Згідно п. 1 постанови Верховної Ради
України від 06.12.1991 року № 1931-XII Закон
України «Про пенсійне забезпечення»
введено в дію з 1 січня 1992 року - в
частині норм, що стосуються
призначення і виплати пенсій та
коригування рівнів пенсій, призначених
до введення цього Закону.

Відповідно до статті 100 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» особам,
які працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в
дію цього Закону повний стаж на
зазначених роботах, що давав право на
пенсію на пільгових умовах, пенсії в
розмірах, передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу
роботи із шкідливими і важкими умовами
праці, вік, необхідний для призначення
пенсії відповідно до статті 12,
знижується пропорційно наявному стажу
в порядку, передбаченому статтями 13 - 14
цього Закону, виходячи з вимог цього
стажу, встановлених раніше діючим
законодавством.

До набрання чинності Законом України
«Про пенсійне забезпечення» пенсійне
забезпечення осіб здійснювалось
відповідно до Положення про порядок
призначення та виплати державних
пенсій, затвердженим постановою Ради
Міністрів СРСР від 03.08.1972 року. Пунктом
16 наведеного вище Положення, зокрема,
було визначено, за наявності якого
стажу роботи та віку особи мають право
на пенсію на пільгових умовах. При
цьому вимоги щодо атестації робочих
місць за умовами праці згідно раніше
діючого законодавства були відсутні.

Виходячи з аналізу наведених вище норм,
колегія суддів приходить до висновку,
що особі, яка до 01 січня 1992 року (тобто
до набрання чинності Закону України
«Про пенсійне забезпечення») набула
необхідний стаж роботи із шкідливими і
важкими умовами праці, що дає право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах згідно із Списками №1,
№2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених постановою
Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 року
№ 1173 і після цієї дати не працювала на
роботах із важкими і шкідливими
умовами праці, пенсія призначається
відповідно до Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» згідно із статтею 100
Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Особі, яка до і після 01
січня 1992 року працювала на роботах,
передбачених Списками № 1 та № 2, пенсія
призначається відповідно до статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», з урахуванням
результатів атестації робочих місць.

Аналіз вищезазначених норм права
свідчить про те, що суд першої
інстанції прийшов до правомірного
висновку про стягнення з підприємства
заборгованості з витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій.

Крім іншого колегія суддів
апеляційного суду зазначає, що
підприємство отримало розрахунки
Управління Пенсійного фонду фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
які з моменту отримання є узгодженими і
обов'язковими для виконання, оскільки
розрахунок відповідач не оскаржив, а
тому він є обов'язковим для виконання,
тобто підлягає сплаті.

Враховуючи викладене колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та задоволення
апеляційної скарги ПАТ «Український
графіт» .

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205,
206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Український
графіт» - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова