Справа № 872/7238/13
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2013 рокусправа № 1170/2а-3741/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

позивача: - ОСОБА_1,

відповідача: - не з'явився,

третіх осіб: - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 25
лютого 2013 року

у справі № 1170/2а-3741/12

за позовом ОСОБА_1

до Світловодської районної державної
адміністрації Кіровоградської області

треті особи відділ Держкомзему у місті
Світловодськ Кіровоградської області,
Павлівська сільська рада, ОСОБА_2

про скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у Кіровоградський
окружний адміністративний суд з
позовом до Світловодської районної
державної адміністрації
Кіровоградської області, треті особи
відділ Держкомзему у місті
Світловодськ Кіровоградської області,
Павлівська сільська рада, ОСОБА_2 про
скасування рішення на підставі якого
припинено право користування та
вилучено в нього земельну ділянку,
розміром 0,08 га., в АДРЕСА_1; рішення на
підставі якого земельна ділянка,
розміром 0,08 га., в АДРЕСА_1 надана у
приватну власність іншій особі та
державний акт на право власності.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2013
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

У судовому засіданні ОСОБА_1 наполягає
на доводах та вимогах апеляційної
скарги.

Представники Світловодської районної
державної адміністрації
Кіровоградської області, відділу
Держкомзему у місті Світловодськ
Кіровоградської області, Павлівської
сільської ради, ОСОБА_2, будучи належним
чином повідомлені про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явилися.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
розпорядженням Представника
Президента України від 16 вересня 1993
року №305 «Про надання земельних
ділянок для індивідуального житлового
будівництва» ОСОБА_1 надано земельну
ділянку та дозволено будівництво
індивідуального житлового будинку у
житловому масиві по вул. Миру (в
подальшому назву вулиці змінено на
Змитницьку). Пунктом 4 даного
розпорядження передбачено, що
будівництво житлових будинків та
господарських приміщень необхідно
закінчити в жовтні місяці 1995 року (т.1
а.с. 11).

На виконання вказаного розпорядження
було розроблено будівельний паспорт на
забудову земельної ділянки наданої
позивачу, до складу якого увійшов акт
виносу в натурі меж земельної ділянки і
розбивки будівель від 20 вересня 1993 року
(т.1 а.с. 41).

Відповідно до статті 17 Закону України
«Про основи містобудування» (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) містобудівна
документація - це система проектних та
інших матеріалів, пов'язаних з
прогнозуванням розвитку і плануванням
територій, забудовою і реконструкцією
населених пунктів та їх функціональних
зон. Містобудівна документація,
затверджена у встановленому порядку, є
основою для вирішення питань
раціонального використання територій,
регулювання розселення, розміщення
всіх видів будівництва, розробки
проектів конкретних об'єктів.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що вказаний
будівельний паспорт в т.ч. і його
складові частині не можуть вважатись
правовстановлюючими документами на
земельну ділянку, а за своєю правовою
природою є містобудівною
документацією.

Статтею 17 Земельного кодексу України
1990 року (чинного на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачалося
що, передача земельних ділянок у
колективну та приватну власність
провадиться Радами народних депутатів,
на території яких розташовані земельні
ділянки.

Відповідна Рада народних депутатів
розглядає заяву і у разі згоди передати
земельну ділянку у власність
громадянину замовляє землевпорядній
організації розробку проекту її
відведення. Проект відведення
земельної ділянки погоджується з
сільською (селищною) Радою народних
депутатів, з районними (міськими)
землевпорядним, природоохоронним і
санітарним органами, органом
архітектури і подається до районної
(міської) Ради народних депутатів для
прийняття рішення про передачу
громадянину земельної ділянки у
власність.

Передача у власність земельної
ділянки, що була раніше надана
громадянину, провадиться сільськими,
селищними, міськими Радами народних
депутатів за місцем розташування цієї
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва у розмірах
згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.

Згідно статті 22 Земельного кодексу
України 1990 року право власності на
землю або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної
ділянки, в тому числі на умовах оренди,
до встановлення меж цієї ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує право
власності або право користування
землею, забороняється.

За нормами частини 1 статті 23
Земельного кодексу України 1990 року
право власності або право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів.

Позивачем не надано належних доказів
того, що ним оформлено право власності
чи право користування земельною
ділянкою, яка надана під забудову на
підставі розпорядження Представника
Президента України, і при цьому вказане
розпорядження також не може вважатись
правовстановлюючим документом, а є
лише підставою для подальшого
оформлення прав на земельну ділянку.

Відповідачем рішення щодо припинення
права користування ОСОБА_1 та вилучення
земельної ділянки, розміром 0,08 га., в с.
Ревівка вул. Змитницька,
Світловодського району не приймалося.

Розпорядженням голови Світловодської
районної державної адміністрації
Кіровоградської області від 06 червня
2007 року №494-р «Про виділення земельної
ділянки для індивідуального житлового
будівництва та безоплатну передачу її
у власність громадянину ОСОБА_2.»
передано ОСОБА_2 безоплатно у власність
земельну ділянку для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд площею
800 кв.м. в мікрорайоні індивідуальної
житлової забудови «Ревівка-2» по
АДРЕСА_1 за межами населеного пункту (т.
1 а.с. 58).

Враховуючи те, що завданням
адміністративного судочинства є
захист порушених прав, свобод та
інтересів, а позивачем не доведено
наявності у нього права на спірну
земельну ділянку, висновок суду першої
інстанції про необґрунтованість
позову є правильним.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції доходить висновку, що судом
першої інстанції повно встановлені
обставини справи та надана правильна
юридична оцінка, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим