Справа № 815/7475/13-а
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7475/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року о 14:35 год.
м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Білгород-Дністровської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області до
Відділу державної виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції за
участю третіх осіб управління
Пенсійного фонду України в м.
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області,
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу імені "Кутузова" про
скасування постанови від 22.05.2013 року
про арешт всього майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
по виконавчому провадженню № 37953531,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом
звернулася Білгород-Дністровська
об`єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів в
Одеській області до Відділу державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції за
участю третіх осіб управління
Пенсійного фонду України в м.
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області,
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу імені "Кутузова" про
скасування постанови від 22.05.2013 року
про арешт всього майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
по виконавчому провадженню № 37953531.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
постановою старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції Моц
В.В. №37953531 від 22.05.2013 року при
примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження накладено
арешт на все майно, що належить
(боржнику) Сільськогосподарському
виробничому кооперативу імені
"Кутузова".

Позивач не погоджується з вище
зазначеною постановою та просить її
скасувати, оскільки накладення арешту
на майно Сільськогосподарського
виробничого кооперативу імені
"Кутузова", в тому числі на майно, що
перебуває у податковій заставі
унеможливлює реалізацію законних прав
і повноважень Білгород-Дністровської
ОДПІ Головного управління Міндоходів в
Одеській області, передбачених ст. ст.
19-1, 20, 87-93, 95 Податкового кодексу
України, чим обмежує право податкового
органу на отримання грошових коштів,
які можуть бути отримані від
реалізації цього майна.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, через канцелярію
суду подав клопотання про слухання
справи без його участі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце слухання справи, повідомлений
належним чином та завчасно, що
підтверджується поштовим
повідомленням про вручення судової
повістки.

Представники третіх осіб у судове
засідання не з'явилися про день, час та
місце слухання справи повідомлені
належним чином та завчасно.

З огляду на викладене, ухвалою суду на
місці, що відображена у журналі
судового засідання від 07 квітня 2014
року, суд ухвалив слухати справу в
письмовому провадженні, відповідно до
ч. 6 ст.128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, а також
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги, докази, якими вони
підтверджуються, судом встановлено
наступне.

Сільськогосподарський виробничий
кооператив «імені Кутузова»
зареєстрований в якості юридичної
особи Виконавчим комітетом
Білгород-Дністровської
райдержадміністрації 10.03.2000 року та
перебуває на податковому обліку в
Білгород-Дністровській ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області.

У зв'язку з наявністю у кооперативу
податкового боргу, на його адресу було
надіслано податкову вимогу №92 від
07.11.2011 року, яка 11.11.2011 року була
отримана головним бухгалтером
підприємства, але у встановлені
законодавством строки заборгованість
відповідачам самостійно не сплачена.

11 листопада 2011 року
Білгород-Дністровською ОДПІ Одеської
області ДПС було прийнято рішення №
17928/24 про опис майна, що перебуває у
власності СВК ім. "Кутузова", як
платника податків у податкову заставу.

17 лютого 2012 року податковим органом
було проведено опис майна СВК «ім.
Кутузова» у податкову заставу, про що
складений акт опису майна № 2371/19 з
внесенням відповідних відомостей до
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 16.11.2012 року
по справі №1570/1909/2012,
Білгород-Дністровській ОДПІ Одеської
області ДПС надано дозвіл на погашення
суми податкового боргу за рахунок
майна СВК ім. "Кутузова", що перебуває у
податковій заставі.

24.01.2013 року керівником
Білгород-Дністровської ОДПІ Одеської
області ДПС прийнято рішення №851/19-00
про погашення усієї суми податкового
боргу шляхом продажу майна платника
податків, яке перебуває податковій
заставі.

20.03.2013 року виконавчі документи були
повернуті Білгород-Дністровській ОДПІ
Одеської області ДПС без виконання на
підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження».

22.05.2013 року постановою старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції Моц
В.В. (№37953531 від 22.05.2013 року) накладено
арешт на все майно, що належить
(боржнику) Сільськогосподарському
виробничому кооперативу імені
"Кутузова" з оголошенням заборони на
його відчуження, про що внесені
відповідні данні до Державного
реєстру обтяжень рухомого майна.

Позивач не погоджується з вище
зазначеною постановою вважає, що вона
обмежує право податкового органу на
отримання грошових коштів, які можуть
бути виручені від реалізації майна, що
перебуває у податковій заставі, але без
наведення обставин порушення
відповідачем порядку, способу та меж
повноважень державного виконавця при
винесенні оскаржуваної постанови.

Проаналізувавши положення чинного
законодавства, що регулює спірні
правовідносини, враховуючи обставини
справи та досліджені докази, які є в
матеріалах справи, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про державну
виконавчу службу» від 24 березня 1998 року
(із змінами та доповненнями) та Законом
України «Про виконавче провадження»
від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (із змінами та
доповненнями).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державну виконавчу службу» із змінами
та доповненнями від 04 листопада 2010
року N 2677-VI, Державна виконавча служба
входить до системи органів
Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб (далі - рішень)
відповідно до законів України.

Завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Статтею 3 вище зазначеного Закону
передбачено, що органами державної
виконавчої служби є Департамент
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України, до
складу якого входить відділ
примусового виконання рішень,
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень районні, районні у містах,
міські (міст обласного значення),
міськрайонні відділи державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції.

Відповідно до ст. 4 вказаного
Закону, державний виконавець є
представником влади і здійснює
примусове виконання судових рішень,
постановлених іменем України, та
рішень інших органів (посадових осіб),
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу, у порядку,
передбаченому законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження», примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Права та обов'язки державних
виконавців встановлені статтею 11
Закону України "Про виконавче
провадження", якою передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про
виконавче провадження», заходами
примусового виконання рішень, в тому
числі, є: 1) звернення стягнення на кошти
та інше майно (майнові права) боржника,
у тому числі, якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб.

Стаття 52 вказаного Закону визначає, що
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. У разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржнику інше майно,
за винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

Одночасно, стаття 54 Закону України «Про
виконавче провадження» регулює
порядок звернення стягнення на
заставлене майно, відповідно до ч. 3
якої для задоволення вимог стягувачів,
які не є заставодержателями, стягнення
на заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 вказаного
Закону, про звернення стягнення на
заставлене майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Отже, з правового аналізу положень
Закону України «Про виконавче
провадження» випливає, що
законодавством допускається
накладення державним виконавцем
арешту на майно, що перебуває під
заставою, в тому числі для забезпечення
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями.

Відповідно до статті 14 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», зареєстроване
обтяження має вищий пріоритет над
незареєстрованими обтяженнями.

Пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувачі,
які зареєстрували обтяження одного і
того ж рухомого майна одночасно, мають
рівні права на задоволення своїх вимог.

Обтяжувач з вищим пріоритетом має
переважне право на звернення стягнення
на предмет обтяження.

Таким чином, положення чинного
законодавства передбачають можливість
декількох одночасних обтяжень на одне
й те ж саме нерухоме майно, що має місце
у даному випадку.

З огляду на вищевикладене, суд вважає,
що при винесені оскаржуваної постанови
державний виконавець діяв в порядку,
спосіб та межах повноважень, наданих
Законом України «Про виконавче
провадження».

Як вбачається з позову, позивач просить
скасувати постанову державного
виконавця у зв'язку з тим, що частина
арештованого майна, є об'єктом майнових
прав, що перебуває у податковій
заставі, а через накладення арешту на
це майно Білгород-Дністровська ОДПІ
Головного управління Міндоходів в
Одеській області позбавлена
можливості задовольнити своє право на
реалізацію застави.

Однак, слід зазначити, що вказані
обставини не свідчать про
протиправність оскаржуваної
постанови, оскільки ст. 54 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що вимоги інших осіб щодо
належності їм, а не боржнику майна, на
яке накладено арешт, на що посилається
позивач, вирішуються іншим шляхом, а
саме: шляхом пред'явлення ними позову
про зняття арешту із заставленого
майна.

Отже, набуття заставодержателем права
звернення на заставлене майно прямо
кореспондується з правом
заставодержателя звернутись до суду з
позовом про звільнення заставленого
майна з-під арешту, оскільки в разі
припинення права застави, майно що
перебуває під арештом може бути
використане для задоволення вимог
інших кредиторів, а у випадку
реалізації заставодержателем права
звернення на заставлене майно виникає
потреба у звільненні майна з-під арешту
з необхідністю реалізації прав
заставодержателя у відповідний спосіб.

За таких обставин, суд вважає, що
накладення арешту на майно боржника,
постановою старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції Моц
В.В. №37953531 від 22.05.2013 року узгоджується
з вимогами чинного законодавства, є
прямим обов'язком органу державної
виконавчої служби по вчиненню дій по
виконанню виконавчих документів, крім
того, прийнята постанова не є
остаточним документом зобов'язуючим до
вчинення будь-яких дій та спрямованим
на реалізацію заставленого майна.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Враховуючи відсутність документально
підтверджених судових витрат
відповідача, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, керуючись ст. 94 КАС України,
судові витрати стягненню з позивача не
підлягають.

З огляду на викладене, відповідно до
положень Закону України «Про державну
виконавчу службу» від 24 березня 1998
року (із змінами та доповненнями),
Закону України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV
(із змінами та доповненнями), керуючись
ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163, 181, 254 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог
Білгород-Дністровської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області до Відділу державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції за
участю третіх осіб управління
Пенсійного фонду України в м.
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області,
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу імені "Кутузова" про
скасування постанови від 22.05.2013 року
про арешт всього майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
по виконавчому провадженню № 37953531 -
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції в порядку та строки,
передбачені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, передбачені ст. 254
КАС України.

Суддя
Л.Р.
Юхтенко

У задоволенні позовних вимог
Білгород-Дністровської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області до Відділу державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції за
участю третіх осіб управління
Пенсійного фонду України в м.
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області,
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу імені "Кутузова" про
скасування постанови від 22.05.2013 року
про арешт всього майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
по виконавчому провадженню № 37953531 -
відмовити повністю.

10 квітня 2014 року.