Справа № 2а-12793/10/2670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/7904/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника відповідача Білоцької
Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві

на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від
15.06.2010

та постанову Київського апеляційного
адміністративного суду 20.01.2011

у справі № 2а-12793/09/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія з
управління активами «ВОК Інвестмент»

до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
15.06.2010 позов задоволено частково.
Скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Шевченківському районі м.Києва від
27.04.2009 № /0, від 05.06.2009 № /1 та
від 03.11.2009 № /2 в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 959300,00 грн. У задоволенні
решти позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду 20.01.2011
постанову суду першої інстанції
скасовано, позов задоволено частково.
Скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Шевченківському районі м.Києва від
27.04.2009 № /0, від 05.06.2009 № /1 та
від 03.11.2009 № /2 в частині
нарахування податкових зобов'язань з
податку на прибуток в сумі 971800,00 грн.
основного платежу та штрафних санкцій
в сумі 970364,00 грн.

ДПІ у Шевченківському районі м.Києва
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
постановити нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Посилається на
порушення судами норм матеріального
права: п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР,
наголошуючи на тому, що операція
позивача з продажу цінних паперів не є
такою операцією, оскільки за рішенням
суду було визнано недійсною реєстрацію
випуску акцій, тому така операція
прирівнюється до отримання позивачем
фінансової допомоги, що відповідно до
зазначеної норми відноситься до
валового доходу.

Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні судом касаційної
інстанції здійснено заміну
відповідача у справі - Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Києва,
правонаступником якої була Державна
податкова інспекція у Шевченківському
районі м.Києва Державної податкової
служби, на Державну податкову
інспекцію у Шевченківському районі
м.Києва Головного управління
Міндоходів у м.Києві, яка, своєю чергою,
є правонаступником Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Києва
Державної податкової служби.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

ДПІ у Шевченківському районі м.Києва
провела планову виїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства, за результатами якої
склала акт від 10.04.2009 № 46/2201/32454819, яким
зафіксувала порушення позивачем вимог
п.п. 4.1.2, п.п. 4.1.3, п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (далі
Закону № 334/94-ВР).

На підставі акту перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення від
27.04.2009 № /0, а за наслідками
адміністративного оскарження
первісного - податкові
повідомлення-рішення від 05.06.2009 №
/1 та від 03.11.2009 № /2, про
визначення позивачеві податкового
зобов'язання з податку на прибуток в
загальній сумі 1982709,00 грн., в т.ч. 998830,00
грн. основного платежу та 983879,00 грн.
штрафних санкцій.

Зокрема, податкове зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 971800,00 грн.
основного платежу та 970364,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій, визнання
протиправним якого судом апеляційної
інстанції оспорюється податковим
органом в касаційній скарзі, було
визначено в результаті висновків
перевірки про порушення позивачем
вимог п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР.
Порушення цієї норми полягало в тому,
що позивач не збільшив валовий доход на
суму безповоротної фінансової
допомоги, отриманої від покупців
цінних паперів, емітованих ВАТ
«Спецгідрострой».

ТОВ «Компанія з управління активами
«ВОК Інвестмент» у період з січня по
лютий 2007 року придбало акції, емітовані
ВАТ «Спецгідрострой», в загальній сумі
3835234,00 грн. та здійснило продаж таких
акцій у період з січня по лютий 2007 року
в сумі 3837200,00 грн., отримавши
інвестиційний прибуток в сумі 1966,00 грн.,
який включено до загального валового
доходу.

Постановою Господарського суду
Дніпропетровської області від 17.07.2007 у
справі № А8/180-07 визнано недійсним запис
про проведення державної реєстрації
ВАТ «Спецгідрострой»; визнано
недійсними установчі документи ВАТ
«Спецгідрострой» з моменту їх
реєстрації та свідоцтво про державну
реєстрацію з моменту його видачі;
визнано недійсною реєстрацію виписку
акцій ВАТ «Спецгідрострой» з моменту
внесення інформації про неї до
загального реєстру випуску цінних
паперів; визнано недійсним свідоцтво
про реєстрацію випуску акцій ВАТ
«Спецгідрострой» з моменту його
видачі; припинено юридичну особу ВАТ
«Спецгідрострой».

Посилаючись на вказану вище постанову
суду, податковий орган вважає, що
операції з продажу позивачем цінних
паперів, емітованих ВАТ
«Спецгідрострой», не є торгівлею
цінними паперами, а прирівнюється до
операції з отримання фінансової
допомоги, на суму якої відповідно до
п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР має
бути збільшено валовий доход.

Скасовуючи оспорювані позивачем
податкові повідомлення-рішення в
частині визначення податкового
зобов'язання з податку на прибуток в
загальній сумі 1982709,00 грн., в т.ч. 998830,00
грн. основного платежу та 983879,00 грн.
штрафних санкцій, суд апеляційної
інстанції застосував положення п. 7.6 ст.
7, п.п. 1.22.1 п. 1.22 ст. 1 Закону № 334/94-ВР, а
також виходив з того, що на момент
продажу позивачем цінних паперів,
емітованих ВАТ «Спецгідрострой»,
останнє було зареєстрованим, емітовані
ним акції були цінними паперами у
розумінні Закону України «Про цінні
папери та фондовий ринок» і позивач не
міг знати про прийняття в майбутньому
судового рішення про визнання
недійсним емісійного випуску акцій.

Суд касаційної інстанції вважає за
правильне погодитися з висновком суду
апеляційної інстанції щодо
протиправності визначення податкового
зобов'язання, з огляду на таке.

На момент вчинення позивачем
правочинів з продажу цінних паперів
останні перебували у вільному обігу і
здійснення з ними цивільно-правових
договорів не заборонялося, правочини
не були визнані судом недійсними, тому
в силу презумпції правомірності
правочинів, передбаченої в ст. 204
Цивільного кодексу України, вони є
правомірними. Зі здійсненням операцій
з цінними паперами (продажем) у
позивача виник обов'язок оподаткувати
їх в порядку, передбаченому п. 7.6 ст.
Закону № 334/94-ВР, тому позивач
визначивши прибуток правомірно
включив його до складу валових доходів
за результатами такого звітного
періоду.

Відповідно до п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону №
334/94-ВР, на порушення якого позивачем
вказував податковий орган, валовий
доход включає доходи з інших джерел, у
тому числі, але не виключно, у вигляді
сум безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
періоді.

1.22.1. п. 1.22 ст. 1 Закону № 334/94-ВР Закону №
334/94-ВР безповоротна фінансова допомога
- це:

сума коштів, передана платнику податку
згідно з договорами дарування, іншими
подібними договорами, які не
передбачають відповідної компенсації
чи повернення таких коштів (за винятком
бюджетних дотацій і субсидій), або без
укладання таких угод;

сума безнадійної заборгованості,
відшкодована кредитору позичальником
після її списання, якщо така безнадійна
заборгованість була попередньо
включена до складу валових витрат
кредитора;

сума заборгованості платника податку
перед іншою юридичною чи фізичною
особою, що залишилася нестягнутою
після закінчення строку позовної
давності;

основна сума кредиту або депозиту,
наданих платнику податку без
встановлення строків повернення такої
основної суми, за винятком кредитів,
наданих під безстрокові облігації, та
депозитів до запитання у банківських
установах, а також сума процентів,
нарахованих на таку основну суму, але
не сплачених (списаних);

сума процентів, умовно нарахованих на
суму поворотної фінансової допомоги,
що залишається неповерненою на кінець
звітного періоду, у розмірі облікової
ставки Національного банку України,
розрахованої за кожний день фактичного
використання такої поворотної
фінансової допомоги.

Отже, для віднесення сум до
безповоротної фінансової допомоги
мають бути наявними виключні правові
підстави, визначені у п. 1.22.1. п. 1.22 ст. 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.1994 №
334/94-ВР.

Суми інвестиційного прибутку, отримані
платником податку від продажу цінних
паперів, емітованих третьої особою, за
договором купівлі-продажу цінних
паперів не підпадають під визначення
безповоротної фінансової допомоги за
жодною з визначених в законі підстав.

Законом № 334/94-ВР не передбачено норми,
за якою б у платника податку виникав
обов'язок віднести до складу
безповоротної фінансової допомоги
суми, отримані платником податку як
компенсація за поставлений товар, в т.ч.
цінні папери, у разі якщо в майбутньому
податковому періоді за рішенням суду
запис про проведення державної
реєстрації покупця чи його установчі
документи визнано недійсними,
припинено юридичну особу, а так само -
визнано недійсним свідоцтво про
реєстрацію випуску акцій ВАТ
«Спецгідрострой» з моменту його
видачі.

Враховуючи наведене, суд касаційної
інстанції не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги, а
постанову суду апеляційної інстанції -
залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
м.Києва Головного управління
Міндоходів у м.Києві залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
20.01.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України в
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю. І. Цвіркун