Справа № 2-2617/10
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/10129/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Розваляєвої Т.С.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Шевченківському районі м. Чернівці про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити дії за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Чернівці на рішення Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 27 липня
2010 року та постанову Апеляційного суду
Чернівецької області від 10 лютого 2011
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2010 року позивач звернувся в
суд із позовом до Управління
Пенсійного Фонду України в
Шевченківському районі м. Чернівці про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 27 липня 2010 року
позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач звернувся
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Постановою Апеляційного суду
Чернівецької області від 10 лютого 2011
року апеляційну скаргу відповідача
задоволено частково, рішення суду
першої інстанції змінено та
зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплату пенсії
відповідно до статей 50, 54 Закону
України «Про соціальний статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
обчисленої з розміру основної
(державної) пенсії не менше восьми
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії 75 процентів від
мінімальної пенсії за віком, що
визначається згідно із ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом з врахуванням
проведених виплат за період з 01 січня
по 27 липня 2010 року. В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої та постановою суду апеляційної
інстанцій, відповідач звернувся із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка є
інвалідом 2 групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
та перебуває на обліку у відповідача,
де отримує пенсію по інвалідності
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими по 2 групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком.

Зі справи вбачається, що позивачці,
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
призначена додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком. Проте ці
виплати здійснюються відповідачем з
розрахункової величини 19 грн. 91 коп.
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 03.01.2002 року №1
«Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів. Фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету».

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Зі змісту ст.ст. 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
вбачається, що під час визначення
розміру пенсій за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Ухвалюючи рішення, суд вірно зазначив,
що виходячи з пріоритетності законів
над підзаконними актами, при
визначенні розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають ст. 50 та ч. 4
ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанова Кабінету
Міністрів України «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету»,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Згідно ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. За кожний повний
рік страхового стажу понад 25 років
чоловікам і 20 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до ст. 27 цього Закону, але не більше ніж
на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком, зазначеного в абзаці
першому цієї частини.

Разом з тим, такий перерахунок може
бути здійснений тільки у період дії
наведених редакцій ст. 50 та ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

З 01.01.2008 року набрали чинності нові
редакції ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
відповідно до яких базовим критерієм
для обрахунку пенсій визначено
прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність і тому із
цього часу відсутні підстави
зобов'язувати відповідача проводити
перерахунок пенсії відповідно до
розміру мінімальної пенсії за віком.

Змінюючи постанову суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що відповідач повинен здійснити
перерахунок пенсії позивачу на
підставі ст.ст. 50, 54 «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», обчисленої з розміру
основної (державної) пенсії не менше
восьми мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії 75 процентів від
мінімальної пенсії за віком, що
визначається згідно із ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом з врахуванням
проведених виплат за період з 01 січня
по 27 липня 2010 року, тобто, з врахуванням
змін діючого законодавства.

З огляду на викладене, рішення суду
першої та постанова суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Чернівці
залишити без задоволення, рішення
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 27 липня 2010 року та
постанову Апеляційного суду
Чернівецької області від 10 лютого 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді