Справа № 2а-18066/11/2670
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Вєкуа Н.Г.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Оксененка О.М., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відповідача Державної
податкової інспекції в Голосіївському
районі міста Києва на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 22 березня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції в
Голосіївському районі міста Києва про
визнання дій протиправними, скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 звернувся в суд з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі міста Києва про скасування
податкових повідомлень-рішень від 11
лютого 2011 року № та №.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 березня 2012 року позовні вимоги
позивача задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні вимог позивача.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, позивача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про
задоволення вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
відповідачем проведено планову виїзну
перевірку ФОП ОСОБА_2 за результатами
якої складено акт перевірки №
139/1740- від 10 листопада 2010 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ст. 13 Декрету, що проявилося,
в заниженні суми валового доходу за І
півріччя 2010 року в розмірі 195 400,00 грн., а
також що підприємець за результатами
діяльності у 2009 році перевищив ліміт
оборотів на 300 000,00 грн., таким чином в 2010
році повинен був подати заяву про його
реєстрацію, як платника податку на
додану вартість, чого зроблено не було.
В лютому 2010 року на рахунок позивача
надійшли кошти в розмірі 251 960,00 грн., на
підставі чого СПД ОСОБА_2 повинен був
сплатити суму податкового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
50 392,00 грн..

Наведені обставини слугували
підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень від 22
листопада 2011 року № /0 про
визначення суми податкового
зобов'язання з податку на доходи в
розмірі 29 310,00 грн. та № /0 по
визначення суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 75 588,00 грн., з яких 50
392,00 грн. - основний платіж та 25 196,00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції.

Вирішуючи правомірність спірного
податкового повідомлення-рішення,
колегія суддів зважає на наступні
обставини справи.

З 01 січня 2010 року по 30 червня 2010 року
позивач перебував на загальній системі
оподаткування. Валовий доход
підприємця формувався на дачу
надходження коштів від покупців на
розрахунковий рахунок підприємця.

В лютому 2010 року на рахунок позивача
надійшли кошти від ТОВ «Рундук» у
розмірі 251 960,00 грн., які були
відображені ФОП ОСОБА_2 в податковій
декларації про доходи за І півріччя 2010
року та в книзі обліку доходів та
витрат. Також, в книзі обліку доходів та
витрат відображено витрати підприємця
за отримані від ТОВ «Біг Стоун» послуги
у лютому 2010 року у розмірі 195 400,00 грн.,
які помилково не були вказані в
згаданій декларації про доходи.

Зазначені витрати підтверджуються
наявними в матеріалах справи
рахунками-фактурами, актами
здачі-прийняття послуг, податковими
накладними та квитанціями до
прибуткового касового ордера. Згадані
документи були надані на перевірку.

За ч. 2 та 3 ст. 13 Декрету оподатковуваним
доходом вважається сукупний чистий
доход, тобто різниця між валовим
доходом (виручки у грошовій та
натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

В силу приписів з п. 5.1. ст. 5 цього ж
Закону валові витрати виробництва та
обігу (далі - валові витрати) - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

З матеріалів справи слідує, що, не
задекларовані витрати, понесені
позивачем у зв'язку з господарськими
операціями з ТОВ «Біг Стоун», здійснені
в грошовій формі як компенсація
вартості послуг, а тому вважаються
валовими.

Таким чином, апеляційна інстанція
приходить до аналогічного з судом
першої інстанції висновку, що сума
сукупного чистого доходу у позивача
повинна вираховуватись як різниця між
валовим доходом за операціями з ТОВ
«Рундук» та витратами за операціями з
ТОВ «Біг Стоун». Разом з тим, при
визначенні грошового зобов'язання
позивача по податку з доходу за І
півріччя 2010 року відповідачем не було
враховано витрат підприємця в розмірі
195 400,00 грн., що призвело до
неправильного висновку про таке
зобов'язання.

Наведене свідчить про правомірність
спірного податкового
повідомлення-рішення від 22 листопада
2011 року № /0.

Податковим органом не ставиться під
сумнів реальність здійснення
господарських операцій позивача із
його контрагентами, а тому в силу
приписів ч. 3 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
ці обставини були визнані судом як
такі, що не потребують доказування.

Як вже зазначалося вище, валові витрати
підприємця за лютий 2010 року
підтверджується в розмірі 195 400,00 грн. за
господарськими операціями з ТОВ «Біг
Стоун». Валові витрати в розмірі 56 560,00
грн. податковим органом не
заперечується.

Отже, сума оподаткованого доходу
позивача становить 0 грн.

Проте, при визначенні податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість податковим органом були
враховані лише валові доходи
підприємця, без врахування валових
витрат, навіть тих, які визнані
відповідачем, що призвело до невірного
висновку про таке зобов'язання з
податку на додану вартість.

Наведене свідчить про правомірність
висновку суду першої інстанції щодо
протиправності спірного податкового
повідомлення-рішення від 22 листопада
2011 року № /0.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено
обґрунтованість і законність
прийнятих спірних податкових
повідомлень-рішень.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного відповідачем рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200,
205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Державної податкової інспекції в
Голосіївському районі міста Києва -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 березня 2012 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
07.03.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Сорочко Є.О.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Сорочко Є.О.