Справа № 2-а-6707/11
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-6707/11
Головуючий у 1-й інстанції: Дубініна
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва на
постанову Деснянського районного суду
міста Києва від 06 жовтня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
УПФУ в Деснянському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Деснянського районного
суду міста Києва від 06 жовтня 2011 року
позов задоволено, визнані дії УПФУ в
Деснянському районі м. Києва щодо
призначення та виплати ОСОБА_3 як особі,
постраждалій від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у розмірах нижче
від визначених ст. 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» частково
неправомірними; зобов'язано УПФУ в
Деснянському районі м. Києва перевести
ОСОБА_3 з пенсії згідно Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування» на пенсію по інвалідності
відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язано УПФУ в Деснянському районі
м. Києва здійснити з 18.08.2011 року
перерахунок пенсії ОСОБА_3 виходячи з
розмірів, визначених ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а саме: державної пенсії у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням проведених виплат та
положень ч. 3 ст. 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з постановою
Деснянського районного суду міста
Києва від 06 жовтня 2011 року відповідач
звернувся до Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, причини неявки сторін суду
невідомі, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь в справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, відповідно до ч.1
ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач належить до І категорії осіб,
які постраждали від наслідків на ЧАЕС,
є інвалідом III групи, перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Деснянському районі міста
Києва та отримує пенсію згідно Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування».

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем було
неправомірно відмовлено позивачу в
призначенні пенсії відповідно до
положень ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Відповідно до п. 13 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» у разі якщо особа має
право на отримання пенсії відповідно
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та цього Закону,
призначається одна пенсія, за її
вибором. При цьому різниця між розміром
пенсії, на який має право особа
відповідно до зазначених законодавчих
актів, та розміром пенсії із солідарної
системи відповідно до цього Закону
фінансується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач отримує пенсію відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», також має право на
отримання пенсії відповідно й до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до положень статті 45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» пенсія
призначається з дня звернення за
пенсією, крім таких випадків, коли
пенсія призначається з більш раннього
строку.

Пенсія призначається довічно або на
період, протягом якого пенсіонер має
право на виплату пенсії відповідно до
цього Закону.

Переведення з одного виду пенсії на
інший здійснюється з дня подання заяви
на підставі документів про страховий
стаж, заробітну плату (дохід) та інших
документів, що знаходяться на час
переведення з одного виду пенсії на
інший в пенсійній справі, а також
додаткових документів, одержаних
органами Пенсійного фонду (ч. 3 ст. 45
зазначеного Закону).

Крім того, механізм переведення пенсії
врегульовано Порядком подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», що затверджений
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 р. № 22-1.

Пунктом 3 даного Порядку визначено, що
заява про переведення з одного виду
пенсії на інший, про перерахунок пенсії
подається до органу, що призначає
пенсію, заявником за місцем проживання
(реєстрації), а при необхідності - його
законним представником (батьки або
опікун (піклувальник)) за місцем
проживання (реєстрації) представника.

Таким чином, законодавець встановив
певний перелік обставин та передумов
для переведення з одного виду пенсії на
інший, серед яких заява особи та
підтверджуючи документи на право
отримання такого виду пенсії.

Враховуючи наведене, а також те, що
матеріали справи не містять доказів
звернення позивача до УПФУ з заявою та
всіма необхідними документами про
переведення з одного виду пенсії на
інший, колегія суддів вважає, що
висновок суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог є
необґрунтованим.

З огляду на викладене судова колегія
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, порушено норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Отже, колегія суддів, у відповідності
до ст. 205 КАС України, приходить до
висновку, що постанову суду першої
інстанції необхідно скасувати та
ухвалити нову постанову, якою позов
задовольнити.

Керуючись статтями 195, 196, 202, 205, 207 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва -
задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду
міста Києва від 06 жовтня 2011 року
скасувати та прийняти нову постанову
про відмову в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя

Гром Л.М.

Судді:

Бєлова Л.В.

Міщук М.С.