Справа № 2а/0570/6455/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/54823/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Територіального управління
держгірпромнагляду в Донецькій
області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_4
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22 червня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08 серпня 2012
року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Територіального управління
Держгірпромнагляду в Донецькій
області про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22 червня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08 серпня 2012
року постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22 червня 2012
року залишено без змін.

Позивач ОСОБА_4 не погодилась з
постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22 червня 2012
року та ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 08 серпня 2012 року, звернулась до суду
з касаційною скаргою, в який просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

Рішенням Мар'їнського районного суду
Донецької області від 09.11.2010 року
відмовлено ОСОБА_4 у задоволені позову
до Територіального центру соціального
обслуговування пенсіонерів та надання
соціальних послуг Мар'їнського району
Донецької області про захист
громадянських прав та інтересів.

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 23.06.2012 року скасоване
рішення суду першої інстанції та
ухвалене нове рішення, яким визнаний
недійсним акт по формі Н-5
розслідування нещасного випадку та
зобов'язано Територіальний центр
соціального обслуговування
пенсіонерів та одиноких
непрацездатних громадян Управління
праці та соціального захисту населення
Мар'їнської державної адміністрації
скласти акт по формі Н-1 про нещасний
випадок, який відбувся з ОСОБА_4 01.02.2010
року о 16 годині 20 хвилин, пов'язаним з
виробництвом.

07.10.2011 року комісією Територіального
центру соціального обслуговування
пенсіонерів та надання соціальних
послуг Мар'їнського району Донецької
області складені акт по формі Н-5
розслідування нещасного випадку, що
стався з ОСОБА_4 01.02.2010 року о 16 годині 20
хвилин, та акт по формі Н-1 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом.

Позивач, не погодившись зі змістом та
висновками зазначених актів по формі
Н-1 та Н-5 від 07.10.2011 року, звернулась зі
скаргою до Територіального управління
Держгірпромнагляду в Донецькій
області, яка прийнята 30.03.2012 року.

Територіальним управлінням
Держгірпромнагляду в Донецькій
області на зазначену скаргу позивача
надані відповідь від 18.04.2012 року №1/2-603,
зі змісту якої вбачається, що для
вирішення питання виконання рішення
Апеляційного суду Донецької області
від 23.06.2012 року необхідно звернутись до
відділу Державної виконавчої служби
Мар'їнського управління юстиції.

Позивач наполягає на тому, що
відповідачем не вчинені передбачені
законодавством дії за результатом
розгляду скарги, а саме не видано
припис по формі Н-9 щодо необхідності
проведення повторного розслідування
нещасного випадку.

Відмовляючи у задоволенні позову суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
про те, що відповідач діяв відповідно
до вимог чинного законодавства,
оскільки законодавством на
відповідача не покладений обов'язок
видавати обов'язкові для виконання
приписи за формою Н-9, а лише
передбачена така можливість їх
вчинення.

Свої висновки обґрунтовували
наступними правовими нормами.

Відповідно до Закону України «Про
охорону праці», який визначає основні
положення щодо реалізації
конституційного права працівників на
охорону їх життя і здоров'я у процесі
трудової діяльності, на належні,
безпечні і здорові умови праці, регулює
за участю відповідних органів
державної влади відносини між
роботодавцем і працівником з питань
безпеки, гігієни праці та виробничого
середовища і встановлює єдиний порядок
організації охорони праці в Україні,
охорона праці - це система правових,
соціально-економічних,
організаційно-технічних,
санітарно-гігієнічних і
лікувально-профілактичних заходів та
засобів, спрямованих на збереження
життя, здоров'я і працездатності людини
у процесі трудової діяльності (стаття 1
Закону).

Статтею 22 Закону України «Про охорону
праці» встановлено, що роботодавець
повинен організовувати розслідування
та вести облік нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій
відповідно до положення, що
затверджується Кабінетом Міністрів
України за погодженням з
всеукраїнськими об'єднаннями
профспілок.

За підсумками розслідування нещасного
випадку, професійного захворювання або
аварії роботодавець складає акт за
встановленою формою, один примірник
якого він зобов'язаний видати
потерпілому або іншій заінтересованій
особі не пізніше трьох днів з моменту
закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт
про нещасний випадок чи незгоди
потерпілого з його змістом питання
вирішуються посадовою особою органу
державного нагляду за охороною праці,
рішення якої є обов'язковим для
роботодавця.

Рішення посадової особи органу
державного нагляду за охороною праці
може бути оскаржене у судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 30.11.2011 року № 1232 затверджений
Порядок проведення розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві (далі - Порядок), який
визначає процедуру проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій, що сталися з
працівниками на підприємствах, в
установах та організаціях незалежно
від форми власності або в їх філіях,
представництвах, інших відокремлених
підрозділах (далі - підприємства).

Пунктом 33 Порядку встановлено, що
контроль за своєчасністю та
об'єктивністю проведення
розслідування нещасних випадків,
підготовкою матеріалів розслідування,
веденням обліку нещасних випадків,
вжиттям заходів до усунення причин
нещасних випадків здійснюють органи
державного управління, органи
державного нагляду за охороною праці,
виконавча дирекція Фонду та її робочі
органи відповідно до компетенції.

Зазначені у цьому пункті органи та
особи мають право вимагати відповідно
до компетенції від роботодавця
проведення повторного (додаткового)
розслідування нещасного випадку,
затвердження чи перегляду
затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1,
визнання нещасного випадку таким, що
пов'язаний з виробництвом, і складення
акта за формою Н-1 у разі, коли виявлено
порушення вимог цього Порядку.

Посадова особа органу
Держгірпромнагляду в разі відмови
роботодавця скласти або затвердити акт
за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди
потерпілого або уповноваженої ним
особи, яка представляє його інтереси,
із змістом зазначеного акта,
надходження скарги або незгоди з
висновками про обставини і причини
настання нещасного випадку чи
приховування факту настання нещасного
випадку має право видавати обов'язкові
для виконання роботодавцем або робочим
органом виконавчої дирекції Фонду (у
разі, коли нещасний випадок стався з
фізичною особою - підприємцем чи
особою, що забезпечує себе роботою
самостійно) приписи за формою Н-9 згідно
з додатком 10 щодо необхідності
проведення розслідування (повторного
розслідування) нещасного випадку,
затвердження чи перегляду
затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1,
визнання чи невизнання нещасного
випадку таким, що пов'язаний з
виробництвом, складення акта за формою
Н-5 або Н-1 (Пункт 34 Порядку).

За загальним правилом поняття «право»
слід розуміти як передбачений
законодавством зовнішній вияв волі
суб'єктів права, який тягне за собою
юридичні наслідки, а «обов'язком» є
нормативно закріплене коло дій,
покладених на певних осіб та
безумовних для виконання.

Враховуючи викладене, суд касаційної
інстанції погоджується з тим, що
Територіальне управління
держгірпромнагляду в Донецькій
області не зобов'язане видавати
обов'язкові для виконання приписи за
формою Н-9.

При цьому суд касаційної інстанції
зазначає, що за ч.2 ст. 1 Закону України
"Про державну виконавчу службу"
завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Закон України «Про виконавче
провадження» визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Так, частиною четвертою статті 82 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до частини п'ятої цієї
статті рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання рішень інших
органів (посадових осіб) можуть бути
оскаржені до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Порядок розгляду адміністративними
судами справ з приводу рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби встановлено статтею 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до частини першої цієї
статті учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду з
позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Отже, вимоги позивача до
Територіального управління
держгірпромнагляду в Донецькій
області є безпідставними, оскільки
питання щодо виконання припису за
формою Н-9 відносно необхідності
проведення розслідування (повторного
розслідування) нещасного випадку,
затвердження чи перегляду
затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1,
визнання чи невизнання нещасного
випадку таким, що пов'язаний з
виробництвом, складення акта за формою
Н-5 або Н-1 (Пункт 34 Порядку) не належить
до компетенції відповідача.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Донецького окружного
адміністративного суду від 22 червня 2012
року та ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08 серпня 2012
року ґрунтуються на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду
попередніх інстанції, тому підстави
для скасування або зміни рішень
відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 КАС
України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 22
червня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 08 серпня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

Т.Ф.
Весельська

В.В. Малинін