Справа № 804/1098/14
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
04 березня 2014 р. Справа № 804/1098/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Юхно І.В.
при секретарі - Фросіні С.Ю.
представників позивача - Шкарбан
представника відповідача -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім Профіль
України" до Дніпропетровської Митниці
Міндоходів України про визнання
протиправними та скасування картки
відмови та рішення про коригування
митної вартості товарів , -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» (далі - ТОВ «ТД
Профіль України», Позивач) звернулось
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
(далі - Митниця, Відповідач), в якому
позивач з урахуванням заяви про
зменшення (уточнення) позовних вимог,
прийнятих судом, просить:
- визнати протиправною та скасувати
картку відмови у митному оформленні
Дніпропетровської митниці Міндоходів
- визнати протиправним та скасувати
Рішення про коригування митної
вартості товарів №110100000/2013/200448/1 від 30
вересня 2013 р. Дніпропетровської
митниці Міндоходів України.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі. В обґрунтування своєї
позиції зазначили, що виконуючи
обов'язки учасника
зовнішньоекономічних відносин Позивач
30 вересня 2013 р. сформував митну
декларацію №110100000/2013/230729 та надав її до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
а саме до митного посту
«Дніпропетровськ-Лівобережний» для
здійснення оформлення товару у митному
відношенні, з наданням усіх необхідних
документів на підтвердження заявленої
митної вартості товару за основним
(першим) методом. Відповідачем було
винесено Рішення про коригування
митної вартості товарів №110100000/2013/200448/1
від 30 вересня 2013 р. та складено картку
відмови в прийнятті митної декларації
№110100000/2013/00547 від 30 вересня 2013 р. Позивач
не погоджується з винесеною
відповідачем карткою відмови в митному
оформленні товару та рішенням,
оскільки вважає, що Відповідачу надані
всі документи і дотримані всі умови,
визначені ст.53 Митного кодексу
України, необхідні для визначення
митної вартості за основним методом.
Представники позивача в судовому
засіданні зауважили, що Відповідачем
були проігноровані, як основний метод
визначення митної вартості товару, що
імпортувався позивачем, так і
другорядні методи, окрім останнього -
резервного. Представники позивача
зауважили, що загальні посилання на
норми МКУ щодо причин незастосування
того чи іншого методу визначення
митної вартості не повинні
розцінюватися як достатні доводи
обґрунтованості прийнятого
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, рішення. У підсумку
позивачу було збільшено митну вартість
товару на загальну суму 4114,8 USD та
донараховано Відповідачем додатково
податок на додану вартість у сумі 6577,92
грн. Представник позивача зазначив, що
дії Відповідача є протиправними
оскільки позивачем під час здійснення
митного оформлення товарів були надані
усі необхідні, передбачені
законодавством документи, які
обґрунтовано та безперечно доводили
вартісні показники товару, що
імпортується. Разом з тим, надання
додаткових документів є необхідним у
разі потреби в підтвердженні
задекларованої позивачем митної
вартості товару за першим методом,
викликаної обґрунтованими сумнівами
митного органу в достовірності
відомостей, які містяться в поданих до
митного оформлення товару документах.
На думку представників позивача,
сумніви є обґрунтованими, якщо
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари. Позивач вважає, що
за умови не наведення митним органом
доказів того, що документи, подані ним
для митного оформлення товару є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
витребування відповідачем переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
свідчить про протиправність рішення
Відповідача щодо застосування іншого,
ніж основний метод визначення митної
вартості. Тобто у відповідача не було
жодних підстав самостійно визначати
митну вартість задекларованого
позивачем товару. З огляду на
вищевикладене представники позивача в
судовому засіданні просили позов
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечував в повному обсязі. В
обґрунтування своєї позиції зазначив,
що позивач 30.09.2013 звернувся до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
для здійснення митного оформлення
товару - митна декларація №110100000/2013/230729.
Посадовою особою Дніпропетровської
митниці Міндоходів відповідно
здійснено контроль наявності в
підтверджуючих документах усіх
відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості. В результаті такого контролю
встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності, а саме:
дати оплати не кореспондуються з датою
фактичного відвантаження відповідно
до дати коносаменту (14.08.2013), та не
відповідають умовам доповнення № 14 від
24.07.2013 до зовнішньоекономічного
контракту; невідповідність умов та
термінів оплати згідно доповнення № 14
від 24.07.2013 до зовнішньоекономічного
контракту (100% передоплата) та
прайс-листа виробника від 08.08.2013 (5%
передоплата до виробництва та 95% оплата
балансу за 10 днів до приходу судна до
порту доставки); в якості документа, що
містить відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів,
декларантом надано довідку
перевізника від 20.09.2013 №1693 про
транспортні витрати. Бухгалтерська
довідка не є документом первинного
обліку, визначеного законодавством
України, що підтверджує господарську
операцію. Відсутній договір про
надання транспортно-експедиційних
послуг. Під час проведення
консультацій 30.09.2013 митним органом
направлено електронне повідомлення,
яким було зобов'язано декларанта
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; транспортні (перевізні)
документи, якщо за умовами поставки
витрати на транспортування не включені
у вартість товару, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів.
Позивач листом від 30.09.2013 № 01-407
зазначив, що на його думку, виявлені
розбіжності не впливають на визначення
митної вартості товару, а також
повідомив митницю про неможливість
надання додаткових документів. У
зв'язку вищевикладеним 30.09.2013 року
уповноваженою особою митниці прийняте
Рішення про коригування митної
вартості товарів № 110100000/2013/200448/1, де
зазначається про неподання Позивачем
до митного оформлення документів, які
підтверджують складові митної
вартості у відповідності до вимог ч. 2-4
статті 53 Митного кодексу України.
Представник відповідача посилався на
те, що метод визначення митної вартості
за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються, не може бути прийнятий у
зв'язку з тим, що: використані
декларантом відомості не підтверджені
документально (документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності).
Наявність в наданих документах
розбіжностей, що стосуються умов
оплати не дає можливості достовірно
обрахувати всі складові митної
вартості заявленого до митного
оформлення товару. Крім того,
невідповідність відомостей вказаних у
інвойсі та контракті свідчить про
можливу недостовірність поданих
документів. Посадовою особою
Дніпропетровської митниці Міндоходів
було послідовно перейдено до
другорядних методів визначення митної
вартості. Таким чином, Рішення про
коригування митної вартості товарів на
думку відповідача прийняті митницею
відповідно до норм чинного
законодавства. У зв'язку з прийняттям
митницею рішення про визначення митної
вартості товару, за митною декларацією
було відмовлено в митному оформленні
та видано картку відмови від 30.09.2013
№110100000/2013/00547. Представник відповідача
зазначив, що митниця може вимагати, а
суб'єкт господарювання повинен надати
лише належні документи, оскільки
надання неналежних документів не може
вважатись виконанням вимог митного
органу щодо підтвердження митної
вартості товару. Оскільки Позивачем не
надані документи, запитувані митницею,
які у розумінні вимог Митного кодексу
України є належними, а у митниці
виникли обґрунтовані сумніви щодо
правильності заявленої митної
вартості товару, Відповідач правомірно
застосував шостий метод визначення
митної вартості. З огляду на викладене,
представник відповідача в судовому
засіданні просив відмовити у
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами Митного
кодексу України (в редакції від
13.03.2012р. №4495-V, чинний з 01.06.2012р.), наказу
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми
декларації митної вартості та Правил
її заповнення», Наказу Державної
митної Служби України № 230 від 03.11.2011
року.

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» ().

Позивачем з «SHANDONG HUAYUN NEW MATERIAL Co., LTD.»
(КНР) було укладено Контракту
купівлі-продажу № HNM2012/12/10 від 10.12.2012 р.
та специфікацію №14 від 24.07.2013 року до
контракту № HNM2012/12/10 від 10.12.2012 р.

Відповідно до вищезазначеного
договору постачальник здійснив
поставку товарів на умовах поставки FOB,
потр відгрузки - Qingdao, China, порт
призначення - Одесса, Україна.
Відповідно до умов договору та
специфікації до нього, поставка
відбувається на умовах 100% передплати,
строк відгрузки - не пізніше 13.08.2013 року.
Відповідно до специфікації №14 від
24.07.2013 року, яка є невід'ємною частиною
контракту № HNM2012/12/10 від 10.12.2012 р.,
покупець зобов'язується купити у
продавця, а продавець зобов'язується
поставити та передати у власність
прокат плаский оцинкований гарячим
способом марки SGCC у відповідності до
стандарту JIS G 3302.

30 вересня 2013 позивач звернувся до
відділу митного оформлення митного
посту «Дніпропетровськ-Лівобережний»
Дніпропетровської митниці Міндоходів
для оформлення вантажу за вищевказаним
контрактом, шляхом подання
вантажно-митної декларації, а саме: №
110100000/2013/230729 від 30.09.2013 року.

Митна вартість товару була заявлена
позивачем шляхом подання декларації
митної вартості форми ДМВ-1 за ціною
договору (основний метод) відповідно до
ст. 58 МК України, а саме: в розмірі 38767,70
USD.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товару
позивачем були надані наступні
документи:

- картку обліку особи, яка здійснює
операції з товарами 110/2012/0001937 від 03.12.2012
року;

- залізничну накладну для внутрішнього
сполучення №40308611 від 25.09.2013 року;

- коносамент (Bill of lading) №QDGY001435 від 14.08.2013
року;

- коносамент (Bill of lading) №QDGY001435 від 14.08.2013
року переклад;

- банківський платіжний документ, що
стосується товару №398 від 23.09.2013 року;

- платіжний документ, що підтверджує
вартість товару Swift 1518 від 23.09.2013 року;

- калькуляцію транспортних витрат №1693
від 23.09.2013 року;

- виписка з бухгалтерської
документації від 26.07.2013 року;

- каталог виробника товару від 08.08.2013
року;

- каталог виробника товару від
08.08.2013 року переклад;

- прейскурант (прайс-лист) виробника від
08.08.2013 року;

- прейскурант (прайс-лист) виробника від
08.08.2013 року переклад;

- розрахунок ціни (калькуляція вартості
товарів) від 08.08.2013 року;

- розрахунок ціни (калькуляція вартості
товарів) від 08.08.2013 року переклад;

- некласифікований документ, який
підтверджує заявлену митну вартість
(комерційна пропозиція) від 08.08.2013 року
(крім позначених кодами 3001-3021, 3023);

- некласифікований документ, який
підтверджує заявлену митну вартість
(комерційна пропозиція) від 08.08.2013 року
(крім позначених кодами 3001-3021, 3023)
переклад;

- рахунок-фактура (інвойс) № HYS-13014-2IN від
08.08.2013 року

- рахунок-фактура (інвойс) № HYS-13014-2IN від
08.08.2013 року переклад;

- пакувальний лист б/н від 08.08.2013 року;

- пакувальний лист б/н від 08.08.2013 року
переклад;

- доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) №14 від 24.07.2013 року;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу, стороною
якого є виробник товарів, що
декларуються та подання якого для
митного оформлення №HNM2012/12/10 від
10.12.2013 року;

- довідка про проведення декларування
валютних цінностей, доходів чи майна,
що належать резиденту України і
знаходяться за її межами (про
відсутність за межами України валютних
цінностей та майна) Лівобережна МДПІ №
84 від 10.07.2013 року;

- інформація про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару (для товарів і транспортних
засобів, що не підлягають екологічному
контролю) (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу «Радіологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено») №2761 від 14.08.2013
року;

- резервна позиція №915 від 26.07.2001 року;

- сертифікат про походження товару
загальної форми №CCPIT125358728 від 10.08.2013
року;

- сертифікат про походження товару
загальної форми CCPIT125358728 від 10.08.2013 року
переклад;

- інші некласифіковані документи
(сертифікат якості) №0024 від 08.08.2013 року;

- інші некласифіковані документи
(сертифікат якості) №0024 від 08.08.2013 року
переклад;

- копія митної декларації країни
відправлення №80618125 від 09.08.2013
року;

- копія митної декларації країни
відправлення №80618125 від 09.08.2013
року переклад;

- митна декларація, за якою було
відмовлено у випуску товарів
110100000/2013/230729
30.09.2013 року.

Дніпропетровська митниця з
визначенням митної вартості товару у
вищевказаній вантажно-митній
декларації не погодилась та відмовила
в оформленні товару шляхом видачі
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№110100000/2013/00547 від 30 вересня 2013 р.

Однією із форм здійснення митного
контролю посадовими особами митних
органів, як це передбачено пунктом 1
частини 1 статті 336 Митного кодексу
України є перевірка документів та
відомостей, які відповідно до статті
335 цього Кодексу надаються митним
органам під час переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України.

Згідно частини 1 статті 246 Митного
кодексу України метою митного
оформлення є забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.

Обсяги митного контролю, передбачені
главою 49 розділу XI МКУ, визначаються
за результатами аналізу ризиків
відповідно до положень глави 52
розділу ХІ МКУ.

Так за результатами проведеного
відповідачем відповідно до ч.3 ст.53 МКУ
контролю, із застосуванням системи
управління ризиками Автоматизованою
системою аналізу та управління
ризиками (АСАУР), відповідно до ст. 337
МКУ в автоматизованому порядку
виявлено ризик щодо можливого
заниження митної вартості товару та
сформовано повідомлення щодо
необхідності здійснення перевірки
правильності визначення митної
вартості, звернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів.

В результаті такого контролю
встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності, а саме:

- дати оплати не кореспондуються з
датою фактичного відвантаження
відповідно до дати коносаменту (14.08.2013),
та не відповідають умовам доповнення №
14 від 24.07.2013 до зовнішньоекономічного
контракту;

- невідповідність умов та термінів
оплати згідно доповнення № 14 від 24.07.2013
до зовнішньоекономічного контракту (100%
передоплата) та прайс-листа виробника
від 08.08.2013 (5% передоплата до виробництва
та 95% оплата балансу за 10 днів до
приходу судна до порту доставки);

- в якості документа, що містить
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів, декларантом надано
довідку перевізника від 20.09.2013 №1693 про
транспортні витрати. Бухгалтерська
довідка не є документом первинного
обліку, визначеного законом України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і Положенням про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 5.06.95 за
№168/704 (зі змінами і доповненнями), що
підтверджує господарську операцію;

- відсутній договір про надання
транспортно-експедиційних послуг.

При електронному декларуванні
посадова особа за допомогою
автоматизованої системи митного
оформлення створює та надсилає
декларанту або уповноваженій ним особі
засвідчене електронним цифровим
підписом електронне повідомлення про
необхідність подання документів
відповідно до частин третьої та/або
четвертої статті 53 Кодексу для
підтвердження митної вартості товарів
із складанням їх переліку.

30.09.2013 посадовою особою Відповідача
було надіслано позивачу електронне
повідомлення про виявлені недоліки
наданих документів. Зазначеним
рішенням було запропоновано
декларанту протягом 10 календарних днів
надати (за наявності) такі додаткові
документи:

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями;

- транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів.

Листом вих. 01-407 від 30.09.2013 року Позивач
повідомив Відповідача, що наполягає на
достатності усіх документів, що є у
наявності Відповідача для визначення
митної вартості товарів, крім того
додатково на підтвердження
транспортування товару надав договір
№966 від 13.05.2013 року та рахунок № UAIM0242473
від 20.09.2013 року.

Як вбачається з пояснень представника
відповідача, у зв'язку із заявою
позивача про неможливість надати у
передбачений п.3 ст.53 МК України
10-денний строк додаткові документи для
підтвердження митної вартості товару
митний орган прийшов до висновку про
неможливість застосування митної
вартості, заявленої декларантом.

Карткою відмови визначено, що митне
оформлення може бути здійснено за
умови подання нової ВМД, заповненої в
установленому порядку, з урахуванням
рішення про коригування митної
вартості.

За результатами контролю
співставлення відповідно до ст. 337 МКУ
встановлено, що рівень заявленої
декларантом митної вартості товару
становить 0,7684 дол.США/кг., рівень митної
вартості за вже оформленими митними
деклараціями, що визнані митними
органами та розраховані за ціною угоди
становить: на „прокат плоский з
нелегованої сталі,з покриттям цинком,(
плакований) шляхом занурення в
розплавлений цинк, складає - 0,85 дол.
США/кг (МД № 101060000/2013/012797 від 30.07.2013).

З урахуванням викладеного, посадова
особа митниці, відповідно до ст. 55 МКУ,
прийняла рішення про коригування
заявленої митної вартості товару №
110100000/2013/200448/1 від 30.09.2013, відповідно до
якого митну вартість скориговано до 0,85
доларів США/кг (прокат плоский з
нелегованої сталі,з покриттям цинком,(
плакований) шляхом занурення в
розплавлений цинк на підставі наявних
у митниці відомостей із застосуванням
резервного методу відповідно до ст. 60
МКУ.

Отже, Дніпропетровська митниця
відкоригувала митну вартість товару,
внаслідок чого вартість товару було
збільшено на 4 114,8 USD:

- оцинкована сталь методом гарячого
цинкування в рулонах товщиною 0,30 мм - 2
022,33 USD;

- оцинкована сталь методом гарячого
цинкування в рулонах товщиною 0,33 мм - 2
092,47 USD.

Позивач подав нову вантажну митну
декларацію ВМД № 110100000/2013/230867 від 01
жовтня 2013 р. з наданням фінансових
гарантій, відповідно до глави 45 МКУ, при
цьому товар випущено у вільний обіг з
митною вартістю визначеною
декларантом та сплати різниці суми
платежів, обчислених митним органом
відповідно до прийнятого рішення про
коригування митної вартості.

Проте, суд не погоджується з позицією
відповідача з огляду на наступне.

Твердження митниці з приводу того, що
дати оплати не кореспондуються з датою
фактичного відвантаження відповідно
до дати коносаменту (14.08.2013), та не
відповідають умовам доповнення №14 від
24.07.2013 до зовнішньоекономічного
контракту, а також щодо
невідповідності умов та термінів
оплати згідно доповнення №14 від 24.07.2013
до зовнішньоекономічного контракту (100%
передоплата) та прайс-листа виробника
від 08.08.2013 (5% передоплата до виробництва
та 95% оплата балансу за 10 днів до
приходу судна до порту доставки)» суд
вважає необґрунтованим з огляду на
наступне.

Отримання товару відбулося у повній
відповідності умовам Контракту
купівлі-продажу № HNM2012/12/10 від 10.12.2012
року та Додаткової угоди до нього
(Специфікації) №14 від 27.07.2013 року.

В тексті згаданих контракту та
специфікації немає жодних вказівок що
100% передплата повинна бути зроблена до
відвантаження. Крім того Прайс-лист
виробника містить загальну інформацію,
а при виконанні угод використовуються
узгоджені сторонами терміни
розрахунків.

24 липня 2013 року сторони контракту
підписали додаткову угоду № 14 до
контракту та було надано
проформу-інвойс; 08 серпня 2013 одержано
комерційний інвойс №НУS-130142IN на
фактичну кількість товару 50,45 тони,
вартістю 35617,70 доларів США; 14 серпня 2013
року товар відвантажено згідно
транспортному документу коносаменту
QDGY001435; 23 вересня 2013 року зроблена
передплата за товар у сумі 35617,70 доларів
США (платіжне доручення № 398 міститься
в матеріалах справи), а після цього - 24
вересня 2013 року товар перетнув
державний кордон України.

З огляду на вищевикладене суд не вбачає
в діях позивача порушень виявлених
Митницею підчас митного оформлення
зазначеного товару. Окрім того дати
здійснення оплати за товар не мають
жодного впливу на ідентифікацію товару
і визначення його митної вартості.

Щодо тверджень відповідача з приводу
того, що довідка перевізника від 20.09.2013
№1692 про транспортні витрати не є
документом первинного обліку, а також
того, що у позивача відсутній договір
про надання транспортно-експедиційних
послуг суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

TOB «Торговий Дім Профіль України» з
листом № 01-407 від 30/09/2013 надало Митниці
договір № 966 від 13/05/2013 та рахунок №
UAIM0242473 від 20/09/2013 де підтверджені
транспортні витрати за коносаментом
QDGY001435 та надана інформація, що вантаж
не підлягав страхуванню.

Крім того, Позивачем до матеріалів
справи були надані наступні документи:

- Експертний висновок ДП
«Держзовнішінформ» №9/530 від 16/10/2013 де
засвідчено, що рівень імпортних цін на
продукцію, яка поставлялась в рамках
контракту №HNM2012/12/10 від 10.12.2012 року не
суперечить кон'юнктурі ринку;

- Копія Сертифікату ССРІТ від 08.10.2013 р. №
133700ВО/11044, виданий Китайською Радою зі
сприяння міжнародної торгівлі, який
підтверджує дійсність експортної
декларації № 80618125 на вантаж -
сталь с цинкована в рулонах в кількості
нетто -50450 кг, брутто - 50750 кг, загальною
вартістю 35 617,70 доларів США, за ціною 0,706
долара США за кілограм.

- Копія Сертифікату ССРІТ від 08.10.2013 р. №
133700ВО/11048, виданий Китайською Радою зі
сприяння міжнародної торгівлі, який
підтверджує дійсність Комерційного
інвойсу № НУS-13014-2IN.

З огляду на вищевикладене суд
приходить до висновку, що Митницею не
надано жодних доказів того, що подані
ТОВ «Торговий Дім Профіль України»
основні та додаткові документи не
дозволяли митному органу у належний
спосіб перевірити числове значення
складових митної вартості товарів та
відомості щодо їх цін.

Згідно із статтею 52 МКУ, заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII МКУ.

Частиною 1 ст. 54 МКУ передбачено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю та митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Відповідно
до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ, митний орган під час
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний здійснювати контроль
заявленого декларантом митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за товари.

Статтею 53 МКУ передбачено, що у
випадках, передбачених цим кодексом,
одночасно з митною декларацією подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою цієї статті перелічені
документи, які підтверджують митну
вартість товарів:

декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у ч. 5 і
в ст. 52 МКУ, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводиться розрахунок митної
вартості;

зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товарів та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товарів, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

якщо здійснювалося страхування -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
на письмову вимогу митного органу
зобов'язаний протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) додаткові
документи.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ митний орган
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом
митною вартістю товарів виключно за
наявності обґрунтованих підстав,
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі неподання декларантом документів
згідно переліку відповідно до умов,
зазначених у частині другій - четвертій
ст. 53 МКУ, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Рішення про коригування митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
якщо митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою ст. 54 МКУ
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів (ч. 1
ст. 55 МКУ).

За правилами ст.264 МКУ, якщо митна
декларація не містить усіх відомостей
або подана без документів,
передбачених ст. 335 цього кодексу, чи з
порушенням інших вимог МКУ, митний
орган відмовляє у прийнятті такої
митної декларації.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товару
позивачем були надані зазначені вище
документи.

Таким чином суд вважає, що під час
здійснення митного оформлення товарів
позивачем були надані усі необхідні,
передбачені законодавством документи,
які обґрунтовано та безперечно
доводили вартісні показники товару, що
імпортується. Тобто, у відповідача не
було жодних підстав самостійно
визначати митну вартість
задекларованого позивачем товару.

Також суд вважає, що відповідачем були
порушені вимоги, щодо послідовності
використання методів визначення
митної вартості.

Порядок визначення митної вартості
товарів, методи визначення митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України
передбачено Митним кодексом України
та іншими актами законодавства,
прийнятими у відповідності до вимог
цього Кодексу.

Частиною першою статті 51 Митного
кодексу України встановлено, що митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

При цьому, згідно з приписами пункту 2
частини другої статті 52 Митного
кодексу України, декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Частиною четвертою статті 52 Митного
кодексу України передбачено, що у
випадках, визначених цим Кодексом, для
заявления митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, митному органу, який проводить
митне оформлення цих товарів, разом з
митною декларацією та іншими
необхідними для митного оформлення
зазначених товарів документами в
установленому порядку подається
декларація митної вартості.

Відповідно до статті 57 Митного
кодексу України визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, може здійснюватися за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); та 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний. Основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод за ціною договору (вартість
операції).

Згідно з ч.2 статті 57 Митного кодексу
України основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції).

Частиною 3 статті 57 Митного кодексу
України визначено, що кожний наступний
метод застосовується лише у разі, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Митний орган при здійсненні митного
контролю, у тому числі й з питань
контролю правильності визначення
митної вартості, має діяти у спосіб,
визначений МК України, а відомості,
які містяться в автоматизованій
системі аналізу та управління
ризиками, мають лише допоміжний
інформаційний характер при прийнятті
митним органом відповідних рішень. Та
обставина, що в митного органу наявна
інформація про те, що ідентичний товар,
задекларовано іншою особою,
розмитнювався раніше за іншою
вартістю, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
резервним методом.

Крім того, нижчий рівень митної
вартості імпортованого позивачем
товару від рівня митної вартості
іншого митного оформлення, не може
розцінюватися як заниження позивачем
митної вартості, не є перешкодою для
застосування першого методу
визначення митної вартості товару і не
може бути достатньою підставою для
відмови у здійсненні митного
оформлення товару за першим методом
визначення його митної вартості.

Таким чином, митний орган неправомірно
відмовив позивачу у визнанні
задекларованої ним митної вартості
товару за основним методом, визначив
митну вартість за резервним методом та
прийняв рішення про коригування митної
вартості товару.

Подані ТОВ «Торговий Дім Профіль
України» документи чітко
ідентифікували оцінюваний товар та
містили об'єктивні і достовірні дані,
що піддавалися обчисленню, тобто
підтверджували митну вартість товарів
за ціною Контракту згідно з вимогами
статті 58 МК України.

Правильність визначення позивачем
митної вартості товару за ціною
Контракту, а також об'єктивна
можливість застосування першого
методу не були спростовані
відповідачем.

Крім того, застосувавши замість
визначеного позивачем основного
методу, другорядний резервний метод
визначення митної вартості товару,
відповідач не надав доказів
неможливості застосування наступних,
після основного методів визначення
митної вартості товарів.

З аналізу наведених вище правових норм
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Крім того, це узгоджується з
проголошеними у статті 8 Митного
кодексу України принципами
здійснення державної митної справи на
засадах законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі,
заохочення доброчесності.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою
статті 54 Митного кодексу України,
митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний,
зокрема, здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу (частина друга статті 54
Митного кодексу України).

Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
визначено Методичними рекомендаціями
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затвердженими наказом Державної
митної служби України від 13.07.2012 № 362
(далі - Методичні рекомендації).

Представниками відповідача не надано
жодних доказів того, що подані
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» документи не
дозволяли митному органу у належний
спосіб перевірити числове значення
складових митної вартості товарів,
відомості щодо їх ціни та використати
основний метод визначення митної
вартості за ціною контракту.

Документи, подані товариством з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім Профіль України» до митного органу
з метою підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів,
містять усю необхідну інформацію про
вартість товару та транспортних
послуг, а також реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару.

В силу приписів частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено).

Відповідачем в рішенні про коригування
митної вартості товарів №110100000/2013/200448/1
від 30 вересня 2013 р. зазначено, що
неможливо застосувати митну вартість,
заявлену декларантом. Також неможливо
застосувати другорядні методи у
зв'язку із відсутністю об'єктивних,
документально підтверджених даних, які
піддаються обчисленню. Тому
відповідачем було застосовано
резервний метод визначення митної
вартості.

В судовому засіданні представниками
позивача було зазначено, що пояснення
відповідача з приводу відсутності
інформації щодо оформлення в
наближений період подібного товару не
відповідає дійсності. Відповідачем до
матеріалів справи було долучено копію
ВМД № 101060000/2013/012797 від 13.07.2013 р., за якою
відбувалось коригування митної
вартості товару позивача, проте TOB «ТД
Профіль України» 09.07.2013 р. було
оформлено ВМД № 110100000/2013/221082 від 09.07.2013
р. за першим методом визначення митної
вартості, від того самого виробника,
країни виробництва, який має ті самі
фізичні характеристики, а також якість
та репутацію на ринку, що передбачено
ст. 59 МКУ. Тобто, у митного органу була
наявна інформація щодо ідентичних
товарів, була можливість застосування
попереднього методу, однак це було
проігноровано інспектором, що є
порушенням вимог МКУ.

Представник відповідача в судовому
засіданні зазначив, що інспектор
вибирав певний період (2 місяці). Проте
представники сторін в судовому
засіданні підтвердили, що рамки
зазначеного періоду законодавством не
встановлені.

Крім того представники позивача
зазначили, що у рішення про коригування
митної вартості товарів від 30.09.2013 року
№110100000/2013/200448/1 зазначено, що рівень
митної вартості подібних товарів,
оформлених за ВМД №101060000/2013/012797 від
30.07.2013 року, яка визнана митним органом,
розрахована декларантом за ціною угоди
(за першим методом), тоді як у
зазначеній ВМД зазначено 6 метод
визначення митної вартості.

З огляду на наведене суд вважає, що
загальні посилання на норми МКУ щодо
причин незастосування того чи іншого
методу визначення митної вартості не
повинні розцінюватися як достатні
доводи обґрунтованості прийнятого
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
митний орган неправомірно відмовив
позивачу у визнанні задекларованої ним
митної вартості товару за основним
методом, визначив митну вартість за
резервним методом та прийняв рішення
про коригування митної вартості
товару.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до положень статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем правомірність прийняття
картки відмови у митному оформленні
товарів №110100000/2013/00547 від 30 вересня 2013 р.
та Рішення про коригування митної
вартості товарів №110100000/2013/200448/1 від 30
вересня 2013 р. не доведена, доводи
позивача не спростовані, тому
зазначені картка та рішення суд вважає
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

З урахуванням вищевикладених обставин,
суд вважає, що вимоги позивача
правомірні, обґрунтовані і підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Отже, документально підтверджені
позивачем судові витрати - судовий збір
підлягає стягненню з Державного
бюджету України на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 94, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
Дім Профіль України" до
Дніпропетровської Митниці Міндоходів
України про визнання протиправними та
скасування картки відмови та рішення
про коригування митної вартості
товарів - задовольнити в повному
обсязі.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови у митному оформленні
товарів №110100000/2013/00547 від 30 вересня 2013 р.
Дніпропетровської митниці Міндоходів
України.

Визнати протиправним та скасувати
Рішення про коригування митної
вартості товарів №110100000/2013/200448/1 від 30
вересня 2013 р. Дніпропетровської
митниці Міндоходів України.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім Профіль
України" судовий збір у розмірі 172 (сто
сімдесят дві) грн. 05 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, зазначені в ст.186 КАС України та
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України.

Повний текст постанови складено
11 березня 2014 року.

Суддя І.В.
Юхно