Справа № 2270/2008/12
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/69614/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Розваляєвої Т.С.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом Військового прокурора
Хмельницького гарнізону в інтересах
держави в особі Адміністрації
Державної прикордонної служби України
до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні позивача -
Національна Академія державної
прикордонної служби України про
стягнення коштів, пов'язаних з
навчанням у вищому військовому
навчальному закладі за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 26 червня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 09 жовтня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2012 року Військовий прокурор
Хмельницького гарнізону в інтересах
держави в особі Адміністрації
Державної прикордонної служби України
звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на стороні позивача -
Національна Академія державної
прикордонної служби України про
стягнення коштів, пов'язаних з
навчанням у вищому військовому
навчальному закладі.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 26 червня 2012
року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 09 жовтня 2012
року апеляційну скаргу відповідача
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, відповідач звернулася із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що в період з 28.07.2004
року по 21.06.2008 року відповідач навчався
в Національній академії Державної
прикордонної служби України ім.
Б.Хмельницького, що підтверджується
відмітками у послужному списку
відповідача та довідкою від 14.11.2011 року
щодо фактичного навчання. Під час
навчання у академії відповідач
перебував на повному державному
забезпеченні за рахунок коштів
Державного бюджету України.
Розрахунками витрат та копіями
довідок-розрахунків підтверджується
що державною в особі Адміністрації
Державної прикордонної служби України
на утримання відповідача під час його
навчання було витрачено 27948 грн. 85 коп.,
з яких: 5564 грн. 91 коп. - на грошове
забезпечення; 11980 грн. 09 коп. - на
продовольче забезпечення; 4861 грн. 94 коп.
- на забезпечення речовим майном; 437 грн.
70 коп. - на медичне обслуговування; 5104
грн. 21 коп. - на забезпечення
енергоносіями та комунальними
послугами.

Після закінчення навчання відповідач
був направлений для подальшого
проходження військової служби на
офіцерських посадах до 8 прикордонного
загону Азово-Чорноморського
регіонального управління Державної
прикордонної служби України (в/ч 1491, м.
Бердянськ).

Відповідно до контракту від 02.10.2007
ОСОБА_2 (відповідач) добровільно
вступив на військову службу і взяв на
себе зобов'язання проходити військову
службу в Державній прикордонній службі
України, протягом строку дії цього
контракту на умовах і в порядку,
визначених Положенням про проходження
громадянами України військової служби
в Державній прикордонній службі
України. 05 червня 2008 року контракт
відповідно до Закону України «Про
внесення змін до статті 25 Закону
України «Про військовий обов'язок і
військову службу» від 11 квітня 2008 року
№267-VI доповнено, а саме в пункті 6.2
прописано про випадки відшкодування
витрат, пов'язаних з утриманням у
вищому військовому навчальному
закладі в разі дострокового розірвання
контракту при відмові від подальшого
проходження військової служби на
посадах осіб офіцерського складу після
закінчення вищого навчального закладу,
а також особи офіцерського складу, які
звільняються з військової служби
протягом п'яти років після закінчення
вищого навчального закладу
військового навчального підрозділу
вищого навчального закладу відповідно
до пунктів «є», «ж», «и» частини шостої
статті 26 Закону України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» .

Наказом № 566-ОС від 02.11.2011 року т.в.о.
Голови Державної прикордонної служби
України контракт про проходження
військової служби припинено
(розірвано), ОСОБА_2, виключено зі
списків особового складу та всіх видів
забезпечення, звільнено з військової
служби в запас Збройних Сил України на
підставі пункту «є» частини 6 статті 26
Закону України «Про військовий
обов'язок і військову службу» через
службову невідповідність, без права
носіння військової форми одягу.

Відповідно до пункту «є» частини 6
статті 26 Закону України «Про
військовий обов'язок і військову
службу», контракт припиняється
(розривається), а військовослужбовці,
які проходять військову службу за
контрактом, звільняються з військової
служби через службову невідповідність.

Згідно нкту 10 статті 25 Закону України
«Про військовий обов'язок і військову
службу» курсанти в разі дострокового
розірвання контракту через небажання
продовжувати навчання або через
недисциплінованість та в разі відмови
від подальшого проходження військової
служби на посадах осіб офіцерського
складу після закінчення вищого
навчального закладу, а також особи
офіцерського складу, які звільняються
з військової служби протягом п'яти
років після закінчення вищого
військового навчального закладу або
військового навчального підрозділу
вищого навчального закладу відповідно
до пунктів «є», «ж», «и» частини шостої
статті 26 цього Закону, відшкодовують
Міністерству оборони України та іншим
центральним органам виконавчої влади,
яким підпорядковані ці навчальні
заклади, витрати, пов»язані з їх
утриманням у вищому навчальному
закладі, відповідно до порядку і умов,
встановлених Кабінетом Міністрів
України. У разі відмови від
добровільного відшкодування витрат
таке відшкодування здійснюється у
судовому порядку.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд
обґрунтовано вказав щодо правильного
розрахунку суми витрат, оскільки
постановою Кабінету Міністрів України
№964 від 12.07.2006 «Про затвердження
Порядку відшкодування курсантами
витрат, пов'язаних з їх утриманням у
вищих навчальних закладах» визначено
механізм відшкодування курсантами
витрат, пов'язаних з їх утриманням у
вищому військовому навчальному
закладі, військовому навчальному
підрозділі вищого навчального закладу,
у разі дострокового розірвання
контракту на проходження військової
служби (навчання) у зв'язку з небажанням
продовжувати навчання або порушенням
дисципліни, а також у разі відмови від
подальшого проходження військової
служби на посадах осіб офіцерського
складу після закінчення вищого
навчального закладу.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 26
червня 2012 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 09 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді