Справа № 1710/2а-174/12
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/800/18500/13

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Костопільського районного
суду від 08 листопада 2012 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року у справі № 1710/2-а-174/12 за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Костопільському районі
Рівненської області про визнання
протиправною відмови в призначенні
пільгової пенсії зобов'язання вчинити
певні дії, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Костопільському районі Рівненської
області про визнання протиправною
відмови у призначенні пенсії за віком
на пільгових умовах, зобов'язання
зарахувати до пільгового стажу період
роботи на посаді фацетника з 22.08.1992 року
по 12.03.2001 року, призначити, нарахувати
та виплатити пенсію за віком на
пільгових умовах.

Постановою Костопільського районного
суду від 08 листопада 2012 року, залишеною
без змін ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів, позивач звернулася із
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити в повністю.
Касаційна скарга обґрунтована
неправильним застосуванням судом
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши в
межах доводів касаційної скарги
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав до її задоволення з
огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, для призначення пільгової
пенсії за списком №2 ОСОБА_1 30.07.2012 р.
подана заява та документи до
Управління Пенсійного Фонду України в
Костопільському районі, які в
подальшому були передані до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Рівненській області на розгляд комісії
з питань підтвердження стажу роботи на
посадах, що дають право на призначення
пенсії на пільгових умовах або за
вислугу років.

Листом № 1172/04 від 03.09.2012 р. позивача
повідомлено про те, що враховуючи
надані документи комісією при
Головному управлінні Пенсійного фонду
України в Рівненській області
підтверджено період пільгової роботи
за списком № 2 з 20.02.1987 р. по 12.07.1987 р., з
27.01.1989 р. по 21.08.1992 р. на посаді фацетника.

Комісією відмовлено позивачу у
підтвердженні періодів пільгової
роботи на посаді фацетника з 22.08.1992 р. по
12.03.2001 р., оскільки право на пільгову
пенсію не підтверджено за результатами
атестації робочих місць.

Також відмовлено у підтвердженні
періодів пільгової роботи на посадах
полірувальника і шліфувальника,
оскільки робота була до 01.01.1992 р., а до
цього часу діяли списки № 2,
затверджені постановою Ради Міністрів
СРСР від 22.08.1956 р. № 1173., в яких вказані
посади не передбачені.

Загальний стаж роботи позивача з
урахуванням підтвердженого стажу
становить 29 років 07 місяців 00 днів, в
тому числі до списку № 2 - 03 роки 08
місяців 09 днів, що є недостатнім для
призначення пенсії по списку № 2.

Визнаючи позовні вимоги
необґрунтованими суди виходили з того,
що за результатами проведеної
атестації на підприємстві, де
працювала позивач, затверджено перелік
робочих місць, виробництв, професій і
посад з пільговим пенсійним
забезпеченням працівників, серед яких
відсутня посада "фацетника", у зв'язку з
чим не підтверджено право на пільгове
пенсійне забезпечення працівників, які
займали посаду фацетника. Також суди
визнали недоведеними обставини праці
позивача повний робочий день в період з
22.08.1992 р. по 12.03.2001 р. у зв'язку з чим право
на пільгову пенсію для позивача за
списком № 2 відсутнє.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
передбачено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з нормами Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення" через
професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до п."б" ст.13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи, жінки зайняті повний робочий
день на роботах зі шкідливими й важкими
умовами праці, за списком № 2
виробництв, робіт і професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць після
досягнення віку 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з яких не менше
10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають менше половини
стажу роботи із шкідливими і важкими
умовами праці, пенсії на пільгових
умовах призначаються із зменшенням
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення", на
1 рік за кожні 2 роки такої роботи
жінкам.

Судами встановлено, що позивач
працювала на посадах:

- шліфувальник скловиробів: з 17.12.1979 р.
по 13.05.1980 р.;

- полірувальник скловиробів: з 13.05.1980 по
20.02.1987 р.;

- фацетник: з 20.02.1987 р. по 13.07.1987 р.;

- полірувальник скловиробів: з 13.07.1987 р.
по 21.08.1989 р.;

- фацетник: з 21.08.1989 р. по 12.03.2001 р.

Посади шліфувальник скловиробів,
полірувальник скловиробів, що
виконують роботу вручну, вперше
передбачені Списками № 1 і № 2,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 р. і
зарахування періоду роботи на цих
посадах до пільгового стажу згідно п.3
Порядку Списків № 1 і № 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах
(затверджений наказом Міністерства
праці і соціальної політики України
віл 18.11.2005 р. №383) за умови підтвердження
документами відповідних умов праці за
час виконання роботи до 21.08.1992 р., а
після 21.08.1992 р. - за результатами
атестації робочих місць за умовами
праці.

Згідно з п.4.5 Порядку якщо атестація з
21.08.1992 не проводилася чи за
результатами атестації, вперше
проведеної після 21.08.1997, право не
підтвердилось, до пільгового стажу
зараховується лише період роботи із
шкідливими умовами праці на даному
підприємстві, в установі чи
організації до 21.08.1992 включно, тобто до
набуття чинності Порядком проведення
атестації робочих місць (затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
№442 від 01.08.1992 р.) У такому ж порядку
зараховується пільговий стаж, якщо за
результатами атестації, вперше
проведеної до 21.08.1997, право на пільгове
пенсійне забезпечення не
підтвердилось.

Касаційна скарга не містить заперечень
до висновків апеляційного суду про те,
що зарахування періоду роботи до
пільгового стажу можливе тим особам,
які в період дії даного списку, тобто з
01.01.1991 р. працювали на вказаних посадах,
тому, враховуючи, що позивач працювала
на вищевказаних посадах до 21.08.1989 р.,
підстави для зарахування періоду
роботи до пільгового стажу відсутні.

Посада фацетника передбачена списками
№1 і №2, затвердженими Постановою
Кабінету Міністрів України №162 від
11.03.1994 р. Оскільки позивачка працювала
на вказаній посаді до 2001 р. то їй
зараховано до пільгового стажу періоди
роботи з 20.02.1987 р. по 13.07.1987 р. та з 21.08.1989
р. по 21.08.1992 р.

Зарахування пільгового стажу після
21.08.1992 р. можливе за результатами
атестації робочих місць.

Згідно з наказом № 222 від 23.12.1992 р. на ВАТ
"Костопільський склозавод" створено
комісію по атестації робочих місць за
умовами праці. Відповідно до наказів
ВАТ "Костопільський склозавод" № 93 від
19.09.1995 р. та № 9-а від 14.03.1996 р. за
результатами проведеної атестації на
підриємстві затверджено перелік
робочих місць, виробництв, професій і
посад з пільговим пенсійним
забезпеченням працівників, серед яких
відсутня посада "фацетника", тобто
відповідно до вимог чинного
законодавства атестація робочих місць
за умовами праці проводилася на ВАТ
"Костопільський завод скловиробів", але
не підтверджено право на пільгове
пенсійне забезпечення працівників, які
займали посаду фацетника, тому, на
думку апеляційного суду, спірний
пільговий стаж у позивача відсутній.

Колегія суддів не погоджується з такою
точкою зору суду апеляційної
інстанції, оскільки особа не може
відповідати за невиконання
роботодавцем покладених на нього
обов'язків по проведенню атестації
робочого місця. Помилка роботодавця
під час атестації не впливає на право
особи на пільгову пенсію у випадку
наявності необхідного стажу роботи з
важкими умовами праці.

Разом з тим, судами досліджено архівну
довідку № 386 від 18.07.2012 р. в результаті
чого вірно встановлено не
підтвердження трудової діяльності
позивача в період з 1997 р. по 2001 рік.
Тобто, судами було встановлено, що у
вказаний період позивач не була
зайнята повний робочий день, тому
достатнього стажу роботи для набуття
права на пільгову пенсію за списком № 2
відповідно до п."б" ст.13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" у позивача
не було.

Таким чином, судами попередніх
інстанцій в повному обсязі встановлено
обставини справи, що мають значення для
її вирішення, відповідно визначено
правове регулювання спірних
правовідносин, постановлено
правосудні судові рішення.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків судів не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 224, 230, 231 КАС України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Костопільського районного
суду від 08 листопада 2012 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року у справі № 1710/2-а-174/12 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: