Справа № 17/70
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/27660/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Гончарук
І.Ю.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача-2 - Воєводіна
Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_3

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 квітня 2011 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року

у справі № 17/70

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_3

до 1). Ярошенко Ф.О. - заступника Голови
Державної податкової адміністрації
України

2). Державної податкової
адміністрації України

3). Державної податкової інспекції у
Оболонському районі міста Києва

про скасування податкових
повідомлень-рішень та визнання
протиправними дій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до Ярошенко Ф.О. -
заступника Голови Державної
податкової адміністрації України (далі
- відповідач-1), Державної податкової
адміністрації України (далі -
відповідач-2), Державної податкової
інспекції у Оболонському районі міста
Києва (далі - відповідач-3) про визнання
повністю протиправними дій ДПІ у
Оболонському районі м. Києва, які
полягали у проведенні незаконної
планової виїзної перевірки (вдруге за
2008 рік), здійсненої з порушеннями, на
підставі направлення № 317/17 від 30 січня
2008 року, що мало вираз у несвоєчасному
надсиланні позивачу податкових
повідомлень-рішень ДПІ у Оболонському
районі м. Києва від 21 серпня 2008 року №
/2 та № /2 і податкових
повідомлень - рішень ДПІ у Оболонському
районі м. Києва від 31 жовтня 2008 року №
/3 та № /3, і такими, що
порушують права та інтереси позивача у
сфері публічно-правових відносин;
визнання протиправними дій ДПА України
та дій Ярошенко Ф.О. - заступника Голови
ДПА України при прийнятті і підписанні
рішення ДПА України від 31 жовтня 2008
року № 9159/М/25-0315 про результати
розгляду повторної скарги позивача,
підписаного Ярошенко Ф.О. - заступником
Голови ДПА України, третьої скарги
позивача № б/н від 05 вересня 2008 року на
рішення ДПА у м. Києві від 21 серпня 2008
року № 531/М/25-214 про результати розгляду
скарги від 26 червня 2008 року № б/н на
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Оболонському районі м. Києва від 07
квітня 2008 року №/0 та № /0 і на
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Оболонському районі м. Києва від 12
червня 2008 року № /1 та № /1, і
такими, що порушують права та інтереси
позивача у сфері публічно-правових
відносин; скасування повністю
податкових повідомлень-рішень ДПІ у
Оболонському районі м. Києва від 07
квітня 2008 року № /0 та № /0,
від 12 червня 2008 року № /1 та №
/1, від 21 серпня 2008 року № /2 та
№ /2, від 31 жовтня 2008 року № /3
та № /3; зобов'язання ДПІ у
Оболонському районі м. Києва, ДПА
України і Ярошенко Ф.О. - заступника
Голови ДПА України, зупинити виконання
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3
податкових зобов'язань, визначених у
податкових повідомленнях-рішеннях від
07 квітня 2008 року № /0 та № /0,
від 12 червня 2008 року № /1 та
№/1, від 21 серпня 2008 року № /2
та №/2, від 31 жовтня 2008 року №
/3 та № /3, на строк до дня
закінченню процедури судового
адміністративного оскарження;
зобов'язання ДПІ у Оболонському районі
м. Києва, ДПА України і Ярошенко Ф.О. -
заступника Голови ДПА України
заборонити до дня закінчення процедури
судового адміністративного оскарження
надсилання податкових вимог з
податків, прийнятих згідно з рішеннями,
що оскаржуються, і вважати суми
податкових зобов'язань, що
оскаржуються, неузгодженими до дня
закінчення процедури судового
адміністративного оскарження (в
редакції заяви про уточнення позовних
вимог від 26 лютого 2009 року).

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 квітня 2011 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 квітня 2011 року залишено без змін.

В касаційній скарзі суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 квітня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 березня 2012 року і направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення присутніх у судовому
засіданні представників сторін,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у Оболонському районі м. Києва була
проведена планова перевірка
дотримання вимог податкового та
валютного законодавства суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_3 за період з 26 жовтня 2005
року по 30 вересня 2007 року, за
результатами якої складений акт №
163/17-4-НОМЕР_1 від 31 березня 2008 року.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені, зокрема
вимоги: пункту 19.1 статті 19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», як5і полягали у
неведенні книги обліку доходів та
витрат; статті 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян», в результаті чого
донараховано податок з доходів
фізичних осіб у розмірі 193719,00 грн., у
тому числі по періодах: за 1 квартал 2006
року - 476,68 грн., за 4 квартал 2006 року -
20547,00 грн., за 2 квартал 2007 року - 172695,32
грн.; підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7,
підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7,
підпунктів 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого
донараховано податок на додану
вартість на загальну суму 344646,00 грн., в
тому числі по періодах:за грудень 2005
року - 125,00 грн., за березень 2006 року - 733,00
грн., за квітень 2006 року - 123,00 грн., за
листопад 2006 року - 55772,00 грн., за грудень
2006 року - 45929,00 грн., за січень 2007 року -
8440,00 грн., за лютий 2007 року - 805,00 грн., за
березень 2007 року - 70921,00 грн., за квітень
2007 року - 16412,00 грн., за червень 2007 року -
13376,00 грн., за липень 2007 року - 60550,00 грн.,
за серпень 2007 року - 32714,00 грн., за
вересень 2007 року - 38423,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що: у 4 кварталі 2005 року та з 2 кварталу
2006 року по 4 квартал 2006 року суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_3 перебував на спрощеній
системі оподаткування, у 1 кварталі 2006
року та з 1 кварталу 2007 року по 3 квартал
2007 року суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_3
здійснював діяльність на загальній
системі оподаткування; згідно
свідоцтва від 09 листопада 2005 року №
НОМЕР_2 суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_3
зареєстрований як латник податку на
додану вартість; фактично протягом
періоду з 26 жовтня 2005 року по 30 вересня
2007 року згідно з даними обліку доходів
та витрат та інформації з інших джерел
суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_3 здійснював оптову
торгівлю будівельними матеріалами та
інші види робіт з завершення
будівництва.

Також, у акті перевірки було вказано,
що: згідно наданих на перевірку
банківських виписок (додаток до акту №
3 на семи сторінках) встановлено, що
обсяг виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за 4 квартал 2005
року склав 750,60 грн., обсяг виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за 2 - 4 квартали 2006 року склав
1533588,00 грн.; перевищення на суму 861323,33
грн. (без податку на додану вартість)
відбулось в 4 кварталі 2006 року; згідно
наданих на перевірку первинних
документів (податкових накладних,
видаткових накладних, актів виконаних
робіт (послуг), банківських виписок,
прибуткових касових ордерів) суму
витрат, пов'язаних з одержанням такого
доходу, визначено у розмірі 746783,45 грн.
(додаток до акту № 4 на 2 аркушах), в тому
числі згідно податкових накладних,
видаткових накладних, актів виконаних
робіт (послуг), прибуткових касових
ордерів, виписаних ПП «Адвер Студіо
Дизайн» та підписаних від імені
директора даного підприємства ОСОБА_6
(який не був директором цього
підприємства на не мав повноважень на
підписання первинних бухгалтерських
документів), на поставку товарів (робіт,
послуг) цим підприємством на суму 51514,00
грн. (без податку на додану вартість).
Вказані обставини слугували підставою
для висновку податкового органу про
заниження позивачем оподатковуваного
доходу за 4 квартал 2006 року на 166053,88 грн.
(861323,33 грн. - 746783,45 грн. - 51514,00 грн.), що
призвело до заниження податку з
доходів фізичних осіб за 4 квартал 2006
року на 20547,00 грн. ((166053,88 грн. - 8000,00 грн.
(задекларованих приватним
підприємцем))*13%).

Також, у акті перевірки було вказано,
що: за 1 квартал 2006 року валовий дохід
визначено у розмірі 3666,80 грн. (без
податку на додану вартість), а не 0,00
грн., як вказано приватним підприємцем;
за 1-3 квартали 2007 року заниження
валового доходу не встановлено; згідно
наданих на перевірку первинних
документів (податкових накладних,
видаткових накладних, актів виконаних
робіт (послуг), банківських виписок,
прибуткових касових ордерів) суму
витрат, пов'язаних з одержанням такого
доходу, визначено у розмірі 0,00 грн. за 1
квартал 2006 року та у розмірі 1463029,19 грн.
за 1-3 квартали 2007 року (у тому числі по
періодах: за 1 квартал 2007 року - 555311,36
грн., за 2 квартал 2007 року - 479431,68 грн., за 3
квартал 2007 року - 428283,15 грн.) (додаток до
акту № 5 на 3 аркушах), у тому числі
згідно податкових накладних,
видаткових накладних, актів виконаних
робіт (послуг), прибуткових касових
ордерів, виписаних ПП «Адвер Студіо
Дизайн» та підписаних від імені
директора даного підприємства ОСОБА_6
(який не був директором цього
підприємства на не мав повноважень на
підписання первинних бухгалтерських
документів), на поставку товарів (робіт,
послуг) цим підприємством за 1-3
квартали 2007 року на суму 923794,30,00 грн.
(без податку на додану вартість) (у тому
числі по періодах: за 1 квартал 2007 року -
188431,91 грн., за 2 квартал 2007 року - 307079,23
грн., за 3 квартал 2007 року - 428283,15 грн.).
Вказані обставини слугували підставою
для висновку податкового органу про
заниження позивачем оподатковуваного
доходу за 1 квартал 2006 року на 3666,80 грн.
та за 1 - 3 квартали 2007 року на 1151302,10 грн.
(у тому числі: за 1 квартал 2007 року - 544670,55
грн., за 2 квартал 2007 року - 154563,55 грн., за 3
квартал 2007 року - 452068,00 грн.), що призвело
до заниження податку з доходів
фізичних осіб за 1 квартал 2006 року на
476,68 грн. (3666,80 грн.*13%), за 2007 рік на 172695,32
грн. (1151302,10 грн.*15%).

Крім іншого, у акті перевірки було
вказано, що суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_3
занизив податкові зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 344646,00 грн. у зв'язку з тим, що:
включив до складу податкового кредиту
відповідного податкового періоду
податок на додану вартість за
податковими накладними, виписаними ПП
«Адвер Студіо Дизайн» та підписаними
від імені директора даного
підприємства ОСОБА_6 (який не був
директором цього підприємства на не
мав повноважень на підписання
первинних бухгалтерських документів),
з огляду на що, товар, придбаний згідно
податкових накладних, виписаних ПП
«Адвер Студіо Дизайн», позивачем в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності не
використовувався; не включив до складу
податкових зобов'язань відповідного
податкового періоду суму податку на
додану вартість, сплачену на користь
позивача у складі коштів, які надійшли
від покупців: ТОВ «Геокард», суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_7, ТОВ
«Будпромстандарт», втходячи з правила
першої події, тобто на дату надходження
коштів на рахунок позивача.

07 квітня 2008 ДПІ у Оболонському районі м.
Києва на підставі вказаного акту
перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
згідно з підпунктом «г» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичній особі ОСОБА_3 суму
податкового зобов'язання за платежем:
податок з доходів фізичних осіб у
розмірі 193719,00 грн. - за основним
платежем.

07 квітня 2008 ДПІ у Оболонському районі м.
Києва на підставі вказаного акту
перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
згідно з підпунктами «а», «б» підпункту
4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичній особі ОСОБА_3 суму
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) за платежем: податок на додану
вартість у розмірі 517479,00 грн., у тому
числі: 344646,00 грн. - за основним платежем,
172833,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Вказані податкові
повідомлення-рішення оскаржувались
позивачем в адміністративному порядку.

ДПІ у Оболонському районі м. Києва на
підставі вказаного акту перевірки та
рішення «Про результати розгляду
первинної скарги» від 12 червня 2008 року
№ 3076/М/25-009 прийняла податкове
повідомлення-рішення № /1 від 12
червня 2008 року, яким згідно з
підпунктом «г» підпункту 4.2.2 пункту 4.2
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» визначила суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичній
особі ОСОБА_3 суму податкового
зобов'язання за платежем: податок з
доходів фізичних осіб у розмірі 193719,00
грн. - за основним платежем.

ДПІ у Оболонському районі м. Києва на
підставі вказаного акту перевірки та
рішення ДПА у м. Києві «Про результати
розгляду скарги» від 21 серпня 2008 року №
831/М/25-214 прийняла податкове
повідомлення-рішення № /2 від 21
серпня 2008 року, яким згідно з
підпунктом «г» підпункту 4.2.2 пункту 4.2
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» визначила суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичній
особі ОСОБА_3 суму податкового
зобов'язання за платежем: податок з
доходів фізичних осіб у розмірі 193679,40
грн. - за основним платежем.

ДПІ у Оболонському районі м. Києва на
підставі вказаного акту перевірки та
рішення ДПА України «Про результати
розгляду повторної скарги» від 31
жовтня 2008 року № 9159/М/25-0315 прийняла
податкове повідомлення-рішення №
/3 від 12 листопада 2008 року, яким
згідно з підпунктом «г» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичній особі ОСОБА_3 суму
податкового зобов'язання за платежем:
податок з доходів фізичних осіб у
розмірі 193679,40 грн. - за основним
платежем.

ДПІ у Оболонському районі м. Києва на
підставі вказаного акту перевірки та
рішення «Про результати розгляду
первинної скарги» від 12 червня 2008 року
№ 3076/М/25-009 прийняла податкове
повідомлення-рішення № /1 від 12
червня 2008 року, яким згідно з
підпунктами «а», «б» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичній особі ОСОБА_3 суму
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) за платежем: податок на додану
вартість у розмірі 495588,00 грн., у тому
числі: 330052,00 грн. - за основним платежем,
165536,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

ДПІ у Оболонському районі м. Києва на
підставі вказаного акту перевірки та
рішення ДПА у м. Києві «Про результати
розгляду скарги» від 21 серпня 2008 року №
831/М/25-214 прийняла податкове
повідомлення-рішення № /2 від 21
серпня 2008 року, яким згідно з
підпунктами «а», «б» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичній особі ОСОБА_3 суму
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) за платежем: податок на додану
вартість у розмірі 495270,00 грн., у тому
числі: 329840,00 грн. - за основним платежем,
165430,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

ДПІ у Оболонському районі м. Києва на
підставі вказаного акту перевірки та
рішення ДПА України «Про результати
розгляду повторної скарги» від 31
жовтня 2008 року № 9159/М/25-0315 прийняла
податкове повідомлення-рішення №
/3 від 12 листопада 2008 року, яким
згідно з підпунктами «а», «б» підпункту
4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичній особі ОСОБА_3 суму
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) за платежем: податок на додану
вартість у розмірі 495270,00 грн., у тому
числі: 329840,00 грн. - за основним платежем,
165430,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що: була проведена одна виїзна планова
перевірка позивача протягом 2008 року
без порушення строків проведення
перевірки; несвоєчасне направлення
позивачу податкових
повідомлень-рішень не порушує його
права, оскільки строки на
адміністративне оскарження таких
податкових повідомлень-рішень
починають свій відлік від дня
отримання платником податків таких
податкових повідомлень-рішень; позивач
не вказав, у чому конкретно полягає
протиправність дій суб'єктів владних
повноважень при підписанні рішень,
прийнятих за результатами розгляду
скарг позивача; Кодекс
адміністративного судочинства України
не містить положень, які б давали
позивачу право звертатись до суду із
вимогою щодо зобов'язання суб'єкта
владних повноважень приймати рішення
або вчиняти певні дії в майбутньому,
тобто в той період часу, коли
відповідачем ще не вчинені дії (не
допущена бездіяльність); договори,
укладені між позивачем та ПП «Адвер
Студіо Дизайн», є нікчемними в силу
положень статей 215, 216, 228 Цивільного
кодексу України, оскільки згідно
наказу № 2-вк від 30 грудня 2005 року та
протоколу загальних зборів учасників
ПП «Адвер Студіо Дизайн» від 30 грудня
2005 року ОСОБА_6 був звільнений з посади
директора ПП «Адвер Студіо Дизайн».

Однак, повністю з такими висновками
судів колегія суддів погодитись не
може, з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 1 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) спрощена система
оподаткування, обліку та звітності
запроваджується, зокрема, для фізичних
осіб, які здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної
особи і у трудових відносинах з якими,
включаючи членів їх сімей, протягом
року перебуває не більше 10 осіб та
обсяг виручки яких від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) за
рік не перевищує 500 тис. гривень.
Виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

За приписами статті 2 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) суб'єкти малого
підприємництва - фізичні особи мають
право самостійно обрати спосіб
оподаткування доходів за єдиним
податком шляхом отримання свідоцтва
про сплату єдиного податку. Доходи,
отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що
обкладається єдиним податком, не
включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками
звітного року такого платника та осіб,
що перебувають з ним у трудових
відносинах, а сплачена сума єдиного
податку є остаточною і не включається
до перерахунку загальних податкових
зобов'язань як самого платника податку,
так і осіб, які перебувають з ним у
трудових відносинах, включаючи членів
його сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності.

Згідно зі статтею 4 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності для суб'єктів малого
підприємництва може застосовуватися
поряд з діючою системою оподаткування,
обліку та звітності, передбаченою
законодавством, на вибір суб'єкта
малого підприємництва.

Згідно положень пункту 22.10 статті 22
Прикінцевих положень Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин), до
набрання чинності спеціальним законом
з питань оподаткування фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької дальності,
діє розділ IV Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян», який
застосовується з урахуванням положень
пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб».

Відповідно до підпункту 9.12.1 пункту 9.12
статті 9 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою від продажу
нею товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка
сплачує ринковий збір, здійснюється за
правилами, встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту.

Підпунктом 9.12.2 пункту 9.12 статті 9
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що якщо фізична особа -
суб'єкт підприємницької діяльності або
фізична особа, яка сплачує ринковий
збір, отримує інші доходи, ніж
визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту,
то такі доходи оподатковуються за
загальними правилами, встановленими
цим Законом для платників податку, що
не є такими суб'єктами підприємницької
діяльності.

Положеннями частини 1 статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Відповідно до частини 2 статті 13
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин)
оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

Частиною 3 статті 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що до складу
витрат, безпосередньо пов'язаних з
одержанням доходів, належать витрати,
які включаються до складу валових
витрат виробництва (обігу) або
підлягають амортизації згідно з
Законом України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

У відповідності до пункту 5.1. статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Виходячи з наведених вище правових
норм, оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход,
тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній
формі) i документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу.

Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1
статті 3 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) об'єктом оподаткування
є операції платників податку з
поставки товарів та послуг, місце
надання яких знаходиться на митній
території України, в тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору) для погашення
заборгованості заставодавця, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу у
користування лізингоотримувачу
(орендарю).

За приписами підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Як вбачається з акту перевірки,
підставою для визначення позивачу
податкових зобов'язань з податку з
доходів фізичних осіб, а також
податкових зобовязань (з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій) з
податку на додану варітсть слугував,
зокрема, висновок податкового органу
про те, що згідно наказу № 2-вк від 30
грудня 2005 року та протоколу загальних
зборів учасників ПП «Адвер Студіо
Дизайн» від 30 грудня 2005 року ОСОБА_6 був
звільнений з посади директора ПП
«Адвер Студіо Дизайн».

Суди попередніх інстанцій,
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині скасування податкових
повідомлень-рішень, обмежилися
вказаним висновком податкового органу.

Разом з цим, судами не була надана
належна правова оцінка положенням
статті 241 Цивільного кодексу України,
відповідно до положень якої (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) правочин,
вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

Зокрема, суди першої та
апеляційної інстанції не встановили
обставин справи щодо повноважень
ОСОБА_6 на підписання оспорюваних
договорів, а також обставин справи щодо
наступного схвалення/несхвалення ПП
«Адвер Студіо Дизайн» зазначених
правочинів, з урахуванням того, що
згідно інформаційної довідки ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва від 07
квітня 2008 року № 5511/7/23-1010 ПП «Адвер
Студіо Дизайн» має стан планика
«Основний платник» (т.3 арк. справи 223), а
також зважаючи на те, що згідно довідки
Голосіївської районно у м. Києві
державної адміністрації від 11 березня
2009 року № 02-539, наданої на запит суду
першої інстанції, згідно даних Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців ПП «Адвер
Студіо Дизайн» було зареєстроване 04
листопада 2005 року, керівником даного
підприємства значиться ОСОБА_6, з
моменту реєстрації по сьогоднішній
день ніяких реєстраційних дій
проведено не було (т.1 арк. справи 165).

Також, судами попередніх
інстанцій не була надана належна
правова оцінка первинним
бухгалтерським документам, на які
посилався позивач в обгрунтування
правомірності формування валових
доходів та валових витрат, а також
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податкового
кредиту, які дають можливість
встановити та підтвердити (або
спростувати) висновки податкового
органу щодо руху товарно-матеріальних
цінностей, які призвели до збільшення
активів або зменшенян зобов'язань (т.1
арк. справи 180-249, т.2 арк. справи 1-250, т.3
арк. справи 1-221, т.4 арк. справи 6-225, т.5 арк
справи 101-248).

Всупереч вимогам статей 11, 159
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначені доводи позивача суди
до уваги не зяли і не перевірили, хоча
вони піддають сумніву висновки
податкового органу щодо нікчемності
правочинів, укладених між позивачем та
ПП «Адвер Студіо Дизайн», та
відсутності доказів використання
позивачем придбаних у вказаного
товариства товарів (робіт, послуг) у
власній господарській діяльності, з
огляду на види діяльності, які
здійснював суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_3 у
періоді, який перевірявся.

При цьому, суди не врахували, що при
кваліфікації правочину за статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

Крім іншого, як вбачається з акту
перевірки, підставою для визначення
позивачу податкових зобов'язань (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) з податку на додану варітсть
сулугували висновки податкового
органу про те, не включив до складу
податкових зобов'язань відповідного
податкового періоду суму податку на
додану вартість, сплачену на користь
позивача у складі коштів, які надійшли
від покупців: ТОВ «Геокард», суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_7, ТОВ
«Будпромстандарт», виходячи з правила
першої події, тобто на дату надходження
коштів на рахунок позивача.

Разом з цим, зазначені обставини
взагалі не були перевірені судами
першої та апеляційної інстанцій.

Отже, суд касаційної інстанції не може
визнати законними і обґрунтованими
судові рішення попередніх інстанцій,
оскільки останні ухвалені без повного
та всебічного з'ясування обставин,
якими сторони обґрунтовують свої
вимоги і заперечення, та інших
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи те, що суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, а порушення судами
першої та апеляційної інстанцій норм
процесуального права могли призвести
до неправильного вирішення справи і не
можуть бути усунені судом касаційної
інстанції, постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 квітня 2011 року та ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 березня 2012 року підлягають
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції необхідно врахувати
викладене, всебічно і повно з'ясувати і
перевірити всі фактичні обставини
справи, об'єктивно оцінити докази, що
мають юридичне значення для її
розгляду та вирішення спору по суті, і в
залежності від встановленого
правильного визначити норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
та прийняте обґрунтоване і законне
судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, ч. 2, ч.
4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_3
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 квітня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна