Справа № 2а/0570/6974/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/67831/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Мироненка О.В.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши відповідно до пункту 2
частини 1 статті 222 КАС України
адміністративну справу за позовом ТОВ
«РБР+» до Донецького обласного
управління водних ресурсів, третя
особа - ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити
дії, за касаційною скаргою ТОВ «РБР+» на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 4 жовтня 2012
року,-

в с т а н о в и в:

У червні 2012 року ТОВ «РБР+» звернулось
до суду з вказаним позовом, у якому з
урахуванням уточнених позовних вимог
просило:

скасувати рішення Донецького
обласного управління водних ресурсів
№ 05-209 від 15.02.2012, яким йому та фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_4 відмовлено в
погодженні дозволу на спеціальне
водокористування для риборозведення,
виробництва сільськогосподарської та
промислової продукції ставку площею
водного дзеркала 15,0 га, об'ємом 300,0 тис.
м3, розташованого в АДРЕСА_1
(40/Чор/Дніпро/0410/0102);

зобов'язати відповідача погодити йому
та фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4
дозвіл на спеціальне водокористування
для риборозведення, виробництва
сільгосппродукції та промислової
продукції та організації платного
спортивного любительського рибальства
на ставку площею водного дзеркала 15,0 га
об'ємом 300,0 тис. м3, розташованого на
АДРЕСА_1 (40/Чор/Дніпро/0410/0102).

В обґрунтування позовних вимог
посилалось на те, що звернулось до
відповідача з клопотанням про
погодження йому та фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_4 дозволу на
спеціальне водокористування на
експлуатацію ставка, за результатом
розгляду якого було відмовлено.
Вказувало на незаконність такої
відмови, оскільки ним були подані всі
необхідні документи, передбачені
Водним кодексом України та іншими
нормами чинного законодавства. Крім
того, відповідачем всупереч вимогам
пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів
України № 321 від 13.03.2002 «Про
затвердження порядку погодження та
видачі дозволів на спеціальне
водокористування та внесення змін до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 459 від 10.08.1992» не обґрунтовані причини
такої відмови.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 16 липня 2012
року позов задоволено. Скасовано
рішення Донецького обласного
управління водних ресурсів № 05-209 від
15.02.2012 про відмову ТОВ «РБР+» та
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 в
погодженні дозволу на спеціальне
водокористування для риборозведення,
виробництва сільськогосподарської та
промислової продукції ставку площею
водного дзеркала 15,0 га, об'ємом 300,0 тис.
м3, розташованого в АДРЕСА_1
(40/Чор/Дніпро/0410/0102), та зобов'язано
відповідача погодити дозвіл на
спеціальне водокористування.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 4 жовтня
2012 року постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
судове рішення про відмову у
задоволенні позову.

У касаційній скарзі ТОВ «РБР+»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду апеляційної
інстанції скасувати та залишити в силі
постанову суду першої інстанції.

З`ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про часткове
задоволення касаційної скарги з таких
підстав.

Встановлено, що згідно Статуту ТОВ
«РБР+» одним із видів діяльності
товариства є рибальство, рибництво
та пов'язані з ним послуги.

Відповідно до договору оренди водних
об'єктів від 20.06.2001 № 35, укладеного між
Ясинуватською районною радою
Донецької області (орендодавець) та
ОСОБА_4 (орендар), орендодавець передає
орендарю в оренду ставок в АДРЕСА_1,
площею водного дзеркала 15,0 га, об'ємом
300,0 тис м3. Зазначений договір погоджено
з Донецьким обласним виробничим
управлінням меліорації і водного
господарства та Державним управлінням
екології та природних ресурсів в
Донецькій області.

12.01.2004 між Первомайською сільською
радою та ОСОБА_4 укладено договір щодо
сумісної експлуатації гідротехнічних
споруд, що знаходяться на ставку села
Первомайське Первомайської сільської
ради.

Розпорядженням Ясинуватської
райдержадміністрації Донецької
області від 30.03.2005 «Про погодження
передачі земельної ділянки ОСОБА_4 в
дострокову оренду для
рибогосподарських потреб» погоджено
передачу останньому земельної ділянки
площею 22,7 га, в тому числі під водою - 15,34
га, під гідротехнічними спорудами
(гребля) - 0,47 га, для рибогосподарських
потреб на території Первомайської
сільської ради дострокову оренду
строком на 10 років.

24.12.2008 між сторонами по договору оренди
водних об'єктів від 20.06.2001 № 35 підписано
погодження про зміну договору в зв'язку
зі зміною складу орендаторів, а саме:
крім орендатора ОСОБА_4 орендатором
стало ТОВ «РБР+». Зміни в договір оренди
вносились на підставі рішення сесії
Ясинуватської районної ради від 24.12.2008
№ 257/24-V «Про внесення змін та доповнень
до договорів оренди водних об'єктів».

14.02.2012 ТОВ «РБР+» звернулось до
Донецького обласного управління
водних ресурсів з заявою про
погодження дозволу на спеціальне
водокористування на експлуатацію
ставка площею 15,0 для риборозведення,
виробництва сільськогосподарської та
промислової продукції.

Листом від 15.02.2012 Донецьке обласне
управління водних ресурсів відмовило
ТОВ «РБР+» та ОСОБА_4 у погодженні
дозволу на спеціальне
водокористування для риборозведення,
виробництва сільгосппродукції та
промислової продукції та організації
платного спортивного любительського
рибальства на ставку площею водного
дзеркала 15,0 га об'ємом 300,0 тис м3,
розташованого в АДРЕСА_1
(40/Чор/Дніпро/0410/0102), у зв'язку з
відсутністю необхідних погоджень та
надання документів не у повному обсязі.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та ухвалюючи нове судове
рішення про відмову у задоволенні
позову, апеляційний суд виходив з того,
що всупереч вимогам чинного
законодавства Донецьке обласне
управління водних ресурсів,
відмовляючи у погодженні дозволу на
спеціальне водокористування ТОВ «РБР
+» та фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_4, який до того ж не звертався у
передбаченому порядку до відповідача з
відповідним клопотанням, не
обґрунтувало причини такої відмови.
Крім того, посилався на те, що річка
Вовча є водним об'єктом
загальнодержавного значення, а тому
розпорядження нею повинно
здійснюватись Кабінетом Міністрів
України. Також судом вказано про те, що
погодження від 24.12.2008 про зміну
договору оренди від 20.06.2001 № 35
суперечить вимогам частин 2 та 7 статті
51 Водного кодексу України, згідно з
якими передача орендарем права на
оренду водного об'єкта (чи його частини)
іншим суб'єктам господарювання
забороняється; право водокористування
на умовах оренди оформляється
договором, погодженим з державними
органами охорони навколишнього
природного середовища та водного
господарства.

Колегія суддів вважає описані висновки
суду апеляційної інстанції
передчасними та такими, що не
ґрунтуються на дійсних обставинах
справи.

Відповідно до частин 1-4 статті 49
Водного кодексу України, у редакції на
час спірних правовідносин, спеціальне
водокористування здійснюється на
підставі дозволу.

Видача дозволу на спеціальне
водокористування здійснюється за
клопотанням водокористувача з
обґрунтуванням потреби у воді,
погодженим з державними органами
водного господарства, - в разі
використання поверхневих вод,
державними органами геології - в разі
використання підземних вод та
державними органами охорони здоров'я -
в разі використання водних об'єктів,
віднесених до категорії лікувальних.

Порядок погодження та видачі дозволів
на спеціальне водокористування
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з пунктом 2 Порядку погодження
та видачі дозволів на спеціальне
водокористування та внесення змін до
постанови Кабінету Міністрів України
від 10 серпня 1992 р. № 459, затвердженого
Постановою Кабінет Міністрів України
№ 321 від 13.03.2002, у редакції на час
спірних правовідносин, дозволи
видаються у разі використання води
водних об'єктів:

загальнодержавного значення -
Республіканським комітетом екології
та природних ресурсів Автономної
Республіки Крим, державними
управліннями екології та природних
ресурсів в областях, мм. Києві і
Севастополі, державними інспекціями
охорони Чорного і Азовського морів
(далі - територіальні органи
Мінекоресурсів);

місцевого значення - Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, обласними,
Київською та Севастопольською
міськими радами за погодженням з
відповідними територіальними органами
Мінекоресурсів.

У абзаці 2 пункту 3 вказаної Постанови, у
редакції на час спірних правовідносин,
вказано, що дозволи видаються за
клопотанням водокористувачів з
обґрунтуванням потреби у воді, яке
погоджується:

у разі використання поверхневих вод - з
Республіканським комітетом по водному
господарству Автономної Республіки
Крим, територіальними органами
басейнових управлінь водних ресурсів
або обласними виробничими
управліннями водного господарства і
меліорації.

Таким чином, маючи намір отримати
дозвіл на спеціальне водокористування
водного об'єкту, водокористувач в
залежності від водного об'єкту
(загальнодержавного або місцевого
значення) звертається до відповідних
органів з клопотанням з обґрунтуванням
потреби у воді, яке у разі використання
поверхневих вод, погоджується, зокрема,
територіальними органами басейнових
управлінь водних ресурсів або
обласними виробничими управліннями
водного господарства і меліорації.

Згідно з пунктом 4 цієї ж Постанови
дозволи видаються органами, що
зазначені в абзаці другому пункту 2
цього Порядку, в місячний термін з дня
подання в установленому порядку
клопотання, а органами, зазначеними в
абзаці третьому цього пункту, - в
установлені ними терміни.

Клопотання водокористувачів
розглядаються у місячний термін.

У разі відмови у погодженні клопотання
або у видачі дозволу водокористувачу
надається відповідь з обґрунтуванням
причин відмови.

Вирішуючи вказаний спір, апеляційний
суд виходив з того, що предмет спору у
цій справі пов'язаний з розглядом
Донецьким обласним управлінням водних
ресурсів заяви ТОВ «РБР+» та фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 про видачу
дозволу на спеціальне
водокористування.

Проте, у позовній заяві позивач
обґрунтовує свої вимоги тим, що
відповідачем безпідставно відмолено у
задоволенні заяви щодо погодження
дозволу на спеціальне
водокористування.

Таким чином, з урахуванням компетенції
Донецького обласного управління
водних ресурсів, визначеної описаними
вище нормами законодавства, необхідним
є з'ясування предмету звернення
позивача до вказаного органу, за
результатом розгляду якого прийнято
відмову № 05-209 від 15.02.2012.

Тільки після встановлення вказаних
обставин можливо зробити висновок щодо
законності та обґрунтованості відмови
Донецького обласного управління
водних ресурсів, яка є предметом спору
у справі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на наступні обставини.

Так, у статті 5 Водного кодексу України,
у редакції на час спірних
правовідносин, визначено, що до водних
об'єктів загальнодержавного значення
належать:

1) внутрішні морські води та
територіальне море;

2) підземні води, які є джерелом
централізованого водопостачання;

3) поверхневі води (озера, водосховища,
річки, канали), що знаходяться і
використовуються на території більш як
однієї області, а також їх притоки всіх
порядків;

4)водні об'єкти в межах територій
природно-заповідного фонду
загальнодержавного значення, а також
віднесені до категорії лікувальних.

До водних об'єктів місцевого значення
належать:

1) поверхневі води, що знаходяться і
використовуються в межах однієї
області і які не віднесені до водних
об'єктів загальнодержавного значення;

2) підземні води, які не можуть бути
джерелом централізованого
водопостачання.

До відання Кабінету Міністрів України
у галузі управління і контролю за
використанням і охороною вод та
відтворенням водних ресурсів, як
визначено у пункті 2 частини 1 статті 14
цього ж кодексу, у редакції на час
спірних правовідносин, належить
розпорядження водними об'єктами
загальнодержавного значення.

Апеляційним судом зазначено, що річка
Вовча, яка розташована на території
Первомайської міської ради
Ясинуватського району Донецької
області, є притокою річки Дніпро, яка
впадає в Чорне море, що підтверджується
її кодом - 40/Чор/Дніпро/0410/0102.

Тому зроблено висновок, що вона є
водним об'єктом загальнодержавного
значення, розпорядження якою повинно
здійснюватись Кабінетом Міністрів
України.

Однак, колегія суддів зазначає, що
вказані доводи не відповідають
фактичним обставинам справи, оскільки
звертаючись до Донецького обласного
управління водних ресурсів ТОВ «РБР+»
порушувало питання не відносно річки
Вовча, а щодо ставку, розташованого в
балці Вербова її басейну.

У статті 1 Водного кодексу України
визначено поняття ставка - це штучно
створена водойма місткістю не більше 1
млн. кубічних метрів.

Крім того, надаючи оцінку погодженню
від 24.12.2008 про зміну договору оренди від
20.06.2001 № 35, та вказуючи, що воно
суперечить вимогам частин 2 та 7 статті
51 Водного кодексу України, що також
полягло в основу висновку щодо
необґрунтованості позову, суд
фактично вийшов за межі позовних вимог,
чим порушив принцип диспозитивності,
встановлений статтею 11 КАС України.

Вказаною нормою передбачено, що суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Це означає, що принцип диспозитивності
покладає на суд обов'язок вирішувати
лише ті питання, за вирішенням яких
позивач звернувся до
адміністративного суду. Тобто суд
зв'язаний предметом і обсягом
заявлених вимог.

Доказами в адміністративному
судочинстві, як визначено у статті 69
КАС України, є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Проте судом не встановлено та
матеріалами справи не підтверджено, що
на час спірних правовідносин
погодження про зміну договору оренди
водних об'єктів від 20.06.2001 № 35, було
визнано нечинним або скасовано.

Згідно зі статтею 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

З врахуванням того, що у справі
необхідно досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені у
судовому рішенні, воно підлягає
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно повно та всебічно з'ясувати
всі обставини справи, вірно
застосувати норми матеріального та
процесуального права, що регулюють
спірні правовідносини та ухвалити
законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 222, 227, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ТОВ «РБР+» -
задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 4 жовтня 2012
року - скасувати, а справу направити до
суду апеляційної інстанції на новий
розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: