Справа № 823/35/14
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/35/14
Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко
Т.М., Мельничука В.П.,

при секретарі
Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Олімп-Інвест» на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Олімп-Інвест» до
Державної податкової інспекції у
м.Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2014
року у задоволенні позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю «Олімп-Інвест» до
Державної податкової інспекції у
м.Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі. Свої вимоги
апелянт обґрунтовує тим, що висновки,
які викладені в акті перевірки, є
безпідставними та неправомірними,
оскільки позивачем були надані
первинні документи, які свідчать про
реальність господарських операцій між
позивачем та ПП «Фірма «Володар».
Апелянт вважає, що оскільки спірні
договори у встановленому законом
порядку недійсними не визнано,
господарські операції відбулись,
сторонами виконані свої обов'язки за
договорами, позивачем правомірно
віднесено сплачені кошти до складу
податкового кредиту та валових витрат.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника апелянта,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 17 жовтня 2012 року по 23 жовтня
2012 року ДПІ у м.Черкасах Черкаської
області ДПС, правонаступником якої є
ДПІ у м.Черкасах ГУ Міндоходів у
Черкаській області, проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку ТОВ «Олімп-Інвест» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 липня 2011
року по 30 вересня 2011 року за
результатами взаємовідносин з ПП
«Фірма «Володар», за результатами якої
складено акт від 23 жовтня 2012 року
№278/22-12/35091382, в якому встановлено
порушення позивачем п.138.2 ст.138, пп.139.1.9
п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження податку на
прибуток за 2-3 квартал 2011 року на суму
10488,00 грн., в тому числі за 3 квартал 2011
року - 10488,00 грн.; порушення п.198.3, п.198.6
ст.198 Податкового кодексуУкраїни, в
результаті чого встановлено заниження
податку на додану вартість, що підлягає
сплаті до бюджету, на суму 9120,00 грн., у
тому числі за липень 2011 року - 9120,00 грн.

На підставі акту перевірки №278/22-12/35091382
від 23 жовтня 2012 року ДПІ у м.Черкасах
Черкаської області ДПС прийнято
податкові повідомлення-рішення від 31
жовтня 2012 року №1, згідно якого за
порушення п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток на суму 10488,00 грн.,
у тому числі 10488,00 грн. за основним
платежем, та №1, згідно якого за
порушення п.п.198.3, 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 11400,00 грн., у
тому числі 9120,00 грн. за основним
платежем та 2280,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, дійшов
висновку, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є правомірними та
скасуванню не підлягають, оскільки за
відсутності факту придбання товару
(послуг) або в разі якщо придбаний товар
(послуги) не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку,
відповідні суми не можуть включатися
до складу податкового кредиту та до
валових витрат, навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне:

Згідно ст.134 Податкового кодексу
України об'єктом оподаткування є:
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента,
що підлягає оподаткуванню згідно зі
статтею 160 цього Кодексу, з джерелом
походження з України.

Пунктом 138.1 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій, серед
іншого, з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст.39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст.201
цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими п.201.11 ст.201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, які попередньо віднесені до
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

В силу п.201.10 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Під господарською діяльністю
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність (ст.3 ГК України).

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України господарська
діяльність - діяльність особи,
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм,
обов'язковими ознаками господарської
діяльності є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва, яка спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг;
результати зазначеної діяльності -
продукція, роботи чи послуги - мають
вартісний характер і цінове вираження.
Господарська діяльність здійснюється
у загальній економічній сфері, а тому
має економічні властивості, що
неможливе без вартісної оцінки і
взаємооцінки, еквівалентності обміну,
відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності
господарської діяльності має
здійснюватись на підставі даних
податкового, бухгалтерського обліку
платника податків та відповідності їх
дійсному економічному змісту
господарських операцій.

Як вбачається із матеріалів справи, між
позивачем (генпідрядник) та ПП «Фірма
«Володар» (субпідрядник) було укладено
договір №114-11 від 18 липня 2011 року,
відповідно до умов якого субпідрядник
зобов'язується виконати за завданням
та з матеріалів генпідрядника
відповідно до умов даного договору
ремонтно-будівельні роботи в
приміщеннях будівлі на об'єкті за
адресою: м.Київ, б-р Т.Шевченка, 50-52, а
генпідрядник зобов'язується прийняти
та оплатити виконані роботи. Характер,
обсяг та місце проведення робіт
зазначаються в актах виконаних робіт,
які затверджуються сторонами та
являються невід'ємною частиною даного
договору (п.1.2).

На підтвердження виконання умов
договору №114-11 від 18 липня 2011 року
позивачем надано акт виконаних робіт
№1 від 23 липня 2011 року, податкову
накладну, банківську виписку на
підтвердження перерахунку коштів на
рахунок контрагента, довідку замовника
від 06 липня 2012 року щодо підтвердження
виконаних робіт з ремонту приміщень
позивачем із залученням субпідрядника
- ПП «Фірма «Володар».

Вищезазначений договір був укладений
на виконання договору підряду №5/07-11
від 18 липня 2011 року, укладеного між
позивачем (підрядник), основним видом
діяльності якого є будівництво
житлових та нежитлових будівель, та ДП
«Дирекція будинку державних художніх
колективів» (замовник), відповідно до
умов якого в порядку і на умовах
передбачених цим договором, замовник
доручає та оплачує, а підрядник приймає
на себе зобов'язання якісно і у
встановлений термін виконати роботи по
поточному ремонту приміщень в будівлі
на об'єкті: м.Київ, б-р Т.Шевченка, 50-52.
Перелік та об'єм робіт зазначені в
локальному кошторисі (додаток №2), який
являється невід'ємною частиною даного
договору (п.1.2). Виконання робіт за
зазначеним договором підтверджується
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт (та витрат) за липень
2011 року, локальним кошторисом №1-1-1,
підсумковою відомістю ресурсів, актом
№1 приймання виконаних будівельних
робіт за липень 2011 року, довідкою
замовника від 06 липня 2012 року щодо
підтвердження виконаних робіт з
ремонту приміщень.

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платників та інших
учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника, результатом яких є
отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні. Подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах. Доводи ж
податкового органу про отримання
платником необґрунтованої податкової
вигоди мають ґрунтуватись на
сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
включення понесених витрат до складу
валових витрат та формування
податкового кредиту. Разом з тим, у
справі, що переглядається, податковим
органом не доведено існування таких
обставин.

З матеріалів справи вбачається, що
висновки відповідача ґрунтуються на
акті ДПІ у Вишгородському районі
Київської області ДПС від 31 січня 2012
року №72/23-1/31988783 про результати
проведення перевірки ПП «Фірма
«Володар» щодо підтвердження
господарських відносин з
контрагентами, якими сформовано
податкові зобов'язання та кредит за
період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2011
року, в якому встановлено відображення
в податковій звітності правових
взаємовідносин з контрагентами, в тому
числі з ТОВ «Олімп-Інвест» без
реального настання правових наслідків,
з метою заниження об'єкту
оподаткування, несплати податків, у
підприємства відсутні необхідні умови
ведення господарської діяльності,
відсутні основні фонди, технічний
персонал, виробничі активи, складські
приміщення, транспортні засоби. В акті
також зазначено, що місцезнаходження
ПП «Фірма «Володар» не встановлено.
Згідно з поясненнями ОСОБА_2, яка
зареєстрована директором та головним
бухгалтером ПП «Фірма «Володар», вона
погодилась на прохання знайомого взяти
участь у реєстрації ПП «Фірма
«Володар» без мети займатися
фінансово-господарською діяльністю,
проте ніякого майна та грошових коштів
до статутного фонду ПП «Фірма
«Володар» не вносила, в подальшому
ніякого відношення до
фінансово-господарської діяльності
цього підприємства вона не мала та
будь-яких документів цього
підприємства вона не складала та не
підписувала.

Крім того, відповідач посилається, що в
провадженні СВ ПМ ДПІ у
Шевченківському районі м.Києва ДПС
перебуває кримінальна справа №80-0263,
порушена за фактом фіктивного
підприємництва невстановленими
особами, тобто створення/придбання
суб'єктів підприємницької діяльності,
серед яких ПП «Фірма «Володар», з метою
прикриття незаконної діяльності, за
ознаками складу злочину, передбаченого
ч.2 ст.205 КК України.

Суд не приймає в якості доказу акт
№72/23-1/31988783 від 31 січня 2012 року про
результати проведення перевірки ПП
«Фірма «Володар», оскільки юридична
відповідальність має індивідуальний
характер, тому позивач не може нести
відповідальність за можливі
протиправні дії інших юридичних осіб.
Крім того, порушення контрагентами
позивача вимог законодавства про
порядок здійснення господарської
діяльності не може бути підставою для
висновку щодо безтоварності
відповідних господарських операцій.

Здійснення господарської діяльності
контрагентами не може мати наслідків
для позивача, оскільки законодавством
не передбачений обов'язок суб'єкта
підприємницької діяльності бути
обізнаним із особливостями
господарювання контрагента. Відомості,
що є обов'язковими для перевірки
підприємством стосовно свого
контрагента, це включення його до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, а
також наявність свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість на час здійснення
господарських операцій. На період
господарських взаємовідносин між
позивачем та ПП «Фірма «Володар»
останнє було зареєстровано в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також
платником податку на додану вартість,
установчі та реєстраційні документи не
визнавались недійсними.

Згідно ч.4 ст.70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору. Натомість, відповідачем не
доведено наявність обвинувального
вироку суду в кримінальній справі за
ознаками складу злочину, передбаченого
ст.ст.205, 212 КК України, які б могли
підтвердити фіктивний чи протиправний
характер діяльності ПП «Фірма
«Володар». Укладений між позивачем та
ПП «Фірма «Володар» договір виконаний
сторонами, відсутнє рішення суду щодо
визнання укладеного договору
недійсним.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку,
що надані позивачем документи не є
належними доказами виконання
контрагентом умов договору, оскільки,
враховуючи вимоги ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Надані позивачем первинні
бухгалтерські документи, відповідають
вимогам ст.9 вищенаведеного Закону. При
цьому, деякі дефекти первинних
документів не можуть свідчити про
безтоварність операцій.

За таких обставин, враховуючи, що
позивачем у відповідності до вимог
чинного законодавства до складу
податкового кредиту включено суму
податку на додану вартість на підставі
податкової накладної, отриманої від
платника податку - ПП «Фірма «Володар»,
на підставі первинних документів
сформовано валові витрати,
встановлення судом на підставі
матеріалів справи реальності
здійснення господарської операції,
наявності виконаних робіт та
проведення оплати за них, суд приходить
до висновку про недоведеність
відповідачем в порушення ч.2 ст.71 КАС
України правомірності оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень від 31
жовтня 2012 року №1, №1, які є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що порушення норм
матеріального права призвели до
неправильного вирішення справи, тому
постанова Черкаського окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2014
року підлягає скасуванню з прийняттям
нової постанови про задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Олімп-Інвест» - задовольнити.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2014
року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю «Олімп-Інвест»
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Черкасах ДПС від 31 жовтня 2012 року
№1, №1.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 14
квітня 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
Т.М.Грищенко

В.П.Мельничук

Головуючий суддя

Мацедонська В.Е.

Судді:

Грищенко Т.М.

Мельничук В.П.