Справа № 2а-5772/12/2070
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/56503/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Розваляєвої Т.С.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Харківської гарнізонної
організації Товариства військових
мисливців та рибалок Збройних Сил
України про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за касаційною скаргою Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19 червня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24 липня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2012 року позивач звернувся в
суд із позовом до Харківської
гарнізонної організації Товариства
військових мисливців та рибалок
Збройних Сил України про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за нестворене одне робоче місце,
призначене для працевлаштування
інваліда в 2011 році в розмірі 14458,82 грн.
та пені за прострочення 17 днів у
розмірі 49,13 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 19 червня 2012
року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції позивач звернувся зі
скаргою до суду апеляційної інстанції
щодо скасування зазначеного вище
рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24 липня 2012
року апеляційну скаргу позивача
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, позивач звернулася із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухвалити нову постанову, якою
задовольнити позов, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що Харківська
районна організація товариства
військових мисливців та рибалок
Збройних сил України перебуває на
обліку в Харківському обласному
відділенні фонду соціального захисту
інвалідів, як підприємство, яке в своїй
діяльності використовує найману працю.

Згідно форми 10-ПІ «Звіту про зайнятість
та працевлаштування інвалідів» за 2011
рік, що надавався відповідачем до
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу
підприємства у 2011 році становила 17
осіб, з них середньооблікова
чисельність інвалідів - штатних
працівників у кооперативу складає 1
особу, чисельність
інвалідів-штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до нормативу
робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів,
встановлено ст.. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» становить 1 особа,
що відповідає вимогам законодавства.

Статтею 18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» встановлено, що забезпечення
прав інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється
переважно на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявних у нього професійних
навичок і знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст.. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Тобто, на підприємства, установи.
Організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю
покладено обов'язок по перше: виділити
та створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, по друге:
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, по третє: якщо
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, сплатити
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції.

При цьому обов'язок підприємства щодо
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
підбирати і працевлаштовувати
інвалідів на створені робочі місця.
Такий обов'язок покладається на органи
працевлаштування, що перелічені в
частині першій ст.. 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні».

Суд, у своєму рішенні, вірно зазначив
про те, що Виконання відповідачем
приписів зазначеної норми закону
підтверджується наказом № 16-ОК від 30
липня 2008 року про прийняття на певну
посаду ОСОБА_2, який є інвалідом, що
підтверджується пенсійним
посвідченням № НОМЕР_1 та медичною
довідкою серії 73-БЛ № 301383, а також
звітами відповідача до податкового
органу.

Тобто, зазначене вище, свідчить про
виконання відповідачем вимог щодо
створення робочих місць відповідно до
нормативів встановлених ст.. 19 Закону
України „Про основи соціальної
захищеності інвалідів» .

Згідно 4.1 ст. 217 ГК України
господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті
встановлено, зокрема, що учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для пропущення
господарського правопорушення.

Статтею 238 Господарського кодексу
України передбачено, що за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можу бути застосовані уповноваженими
органами державної влади або органами
місцевого самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
відповідачем, у повному обсязі
виконано покладені на нього
законодавством обов'язки щодо
працевлаштування інвалідів, дотримано
існуючі правила здійснення
господарської діяльності щодо
забезпечення працевлаштування
інвалідів та вжито всіх можливих
заходів, спрямованих на забезпечення
працевлаштування інвалідів на власне
підприємство.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 19 червня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді