Справа № 802/2959/13-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/800/56727/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівМороз Л.Л. Сороки
М.О. провівши у касаційному порядку
попередній розгляд адміністративної
справи за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вінмост і
К" (далі - ТОВ "Вінмост і К") до Вінницької
митниці Міністерства доходів і зборів
України про визнання протиправним та
скасування рішення за касаційною
скаргою Вінницької митниці
Міністерства доходів і зборів України
на постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ТОВ "Вінмост і К" у
Вінницькому окружному
адміністративному суді пред'явило
позов до Вінницької митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправним та
скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ
"Вінмост і К" вказало на те, що 24 квітня
2013 року ним до Вінницької митниці було
подано митну декларацію для
розмитнення товару, а саме - куркуми
сушеної меленої та куркуми сушеної у
вигляді цілого кореня.

У цей же день митницею було прийнято
рішення № 401000003/2013/000037/1 про коригування
митної вартості цього товару, яка
визначена за другорядним методом
відповідно до вимог статті 64 Митного
кодексу України. Таке рішення прийнято
з урахуванням відомостей про
розмитнення аналогічного товару за
іншою митною декларацією, оскільки, на
думку Вінницької митниці Міністерства
доходів і зборів України, обраний
позивачем метод не відповідає наявній
у митному органі інформації про
вартість товару.

26 квітня 2013 року митним органом була
складена та видана ТОВ "Вінмост і К"
картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №
401090000/2013/00024 з тих підстав, що у процесів
митного контролю та митного оформлення
з'ясовано, що декларантом заявлено
неповні відомості про митну вартість
товарів.

Вважає, що такі дії та рішення
відповідача не відповідають чинному
законодавству відносно порядку
митного оформлення товару та
застосування методів визначення
митної вартості товару.

Просило суд:

- визнати протиправними та скасувати
рішення Вінницької митниці
Міністерства доходів і зборів України
про коригування митної вартості
товарів від 24 квітня 2013 року №
401000003/2013/000037/1;

- визнати протиправними та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від 26
квітня 2014 року № 401090000/2013/00024;

- стягнути з відповідача на користь ТОВ
"Вінмост і К" судові витрати.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 08 липня 2013
року в задоволенні адміністративного
позову ТОВ "Вінмост і К" відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року апеляційну скаргу ТОВ "Вінмост і К"
задоволено.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 08 липня 2013
року скасовано та прийнято нову
постанову, якою адміністративний ТОВ
"Вінмост і К" задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Вінницької митниці Міністерства
доходів і зборів України про
коригування митної вартості товарів
від 24 квітня 2013 року № 401000003/2013/000037/1 та
визнано протиправною та скасовано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від 26
квітня 2014 року № 401090000/2013/00024.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції Вінницька
митниця Міністерства доходів і зборів
України подала касаційну скаргу, в якій
вказала на те, що оскаржуване рішення
суду у справі прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просить його скасувати та
залишити без змін рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 08 вересня 2012 року між
ТОВ "Вінмост і К" (покупець) та фірмою
"ЮК Спайс Игридиентс ЛТД" (продавець)
підписано контракт за № 05/sales/12-13,
відповідно до якого на територію
України ввозиться товар - куркума, з
країни походження - Індії. Згідно
специфікації № 15 від 14 лютого 2013 року
до контракту від 08 вересня 2012 року №
05/sales/12-13 було погоджено товар, що
поставляється (куркума), його ціну та
кількість.

Відповідно до вказаного контракту ТОВ
"Вінмост і К" ввезено на митну територію
України куркуму сушену мелену в
кількості 8500 кг та заявлено митну
вартість в розмірі 12155 дол. США (1,43 дол.
за кг.), а також подано до митного
оформлення митну декларацію МД від 23
квітня 2013 року
№ 401090000/2013/007706.

В підтвердження митної вартості товару
ТОВ "Вінмост і К" надало митному органу
необхідні для митного оформлення
товару документи, зокрема:
специфікація-15 від 14 лютого 2013 року;
Інвойс від 27 лютого 2013 року; звіт О-50 про
експертну оцінку товару, що ввозиться
на митну територію України ТОВ "Вінмост
і К", виготовлений Вінницькою
торгово-промисловою палатою від 23
квітня 2013року.

В ході контролю за правильністю
визначення митної вартості товару
інспектором митного поста
"Вінниця-Центральний" декларанту
направлено електронне повідомлення з
вимогою надати додаткові документи для
підтвердження митної вартості, що
передбачено статтею 53 Митного Кодексу
України.

На вказане повідомлення ТОВ "Вінмост і
К" 24 квітня 2013 року митному органу
надано електрону відповідь, зокрема,
звіт про вартісні характеристики
товару від 23 квітня 2013 року № О-50,
рахунок від відправника до продавця
WTC/C-21/2012-2013 dsl 27 лютого 2013 року,
банківський платіжний документ, що
стосується товару від 12 квітня 2013 року
№ 9, договір між відправником і
продавцем від 18 лютого 2013 року № 265/13,
страховий сертифікат від 12 березня 2013
року № 759, копія вантажної митної
декларації країни відправлення 4400523
від 15 лютого 2013 року. Крім того,
повідомлено, що інші документи
надаватись не будуть.

За результатами розгляду поданих
документів 24 квітня 2013 року Вінницькою
митницею Міністерства доходів і зборів
України прийнято рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів № 401000003/2013/000037/1.

26 квітня 2013 року відповідачем складено
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
401090000/2013/00024.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що застосування митним органом іншого
методу визначення митної вартості
товару, ніж заявлений декларантом у
вантажній митній декларації, не
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Колегія суддів вважає, що така правова
позиція суду апеляційної інстанції є
правильною й такою що ґрунтується на
повно та всебічно встановлених
обставинах справи та відповідає
вимогам чинного законодавства з огляду
на таке.

Відповідно до статті 49 Митного
Кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно із статтею 50 Митного Кодексу
України відомості про митну вартість
товарів використовуються для:

1) нарахування митних платежів;

2) застосування інших заходів
державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України;

3) ведення митної статистики;

4) розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки.

Частиною 2 статті 52 Митного Кодексу
України встановлено, що декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням митному органу
додаткової інформації.

Згідно із статтею 53 Митного Кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої
статті 53 Митного Кодексу України
вбачається, що Митним Кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного Кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Це також відповідає стандартним
правилам, встановленим пунктами 3.16 та
6.2 Загального додатку до Міжнародної
конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15 лютого 2011 року "Про
внесення змін до Закону України "Про
приєднання України до Протоколу про
внесення змін до Міжнародної конвенції
про спрощення та гармонізацію митних
процедур", якими запроваджено
стандартні правила, а саме на
підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною операцією
та забезпечення виконання усіх вимог
щодо застосування митного
законодавства; митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

Крім того, це узгоджується з
проголошеними у статті 8 Митного
Кодексу України принципами
здійснення державної митної справи на
засадах законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі,
заохочення доброчесності, гласності та
прозорості.

В силу частини третьої статті 539
Митного Кодексу України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Частиною другою статті 54 Митного
Кодексу України передбачено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 Митного
Кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 56
Митного Кодексу України орган доходів
і зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 Митного Кодексу
України , або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Згідно із статті 57 Митного Кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 58
Митного Кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Отже, митниця має повноваження
витребувати додаткові документи для
перевірки правильності визначення
митної вартості товару лише за
наявності обґрунтованих підстав для
сумніву в правильності митної оцінки
товару, що переміщується через митний
кордон України.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
"Вінмост і К" звернулося до ТОВ
"Компанія "Інто Україна" з проханням
надати дані, які використані при
декларуванні митної вартості куркуми,
яка також здійснює імпорт куркуми
індійського виробництва на територію
України.

ТОВ "Компанія "Інто Україна" надало
копію митної декларації 14 березня 2013
року № 100270000/2013/195845, прийнятої митним
органом, відповідно до якої митна
вартість куркуми є більш наближеної до
митної вартості, визначеної ТОВ
"Вінмост і К". Крім того, імпортована ТОВ
"Компанія "Інто Україна" куркума
виготовлена тим же підприємством, що і
куркума, яка імпортується ТОВ "Вінмост
і К".

Отже, Вінницька митниця Міністерства
доходів і зборів України як суб'єкт
владних повноважень, на якого
покладено обов'язок щодо доказування
правомірності прийнятого ним рішення,
не довела обґрунтованість свого
рішення щодо застосування під час
визначення митної вартості товару,
ввезеного ТОВ "Вінмост і К" на митну
територію України. Водночас митна
вартість аналогічного товару, який
ввозився на територію України у
березні 2013 року іншим підприємством, є
більш наближеною до митної вартості,
зазначеної ТОВ "Вінмост і К" в митній
декларації від 23 квітня 2013 року №
401090000/2013/007706.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції правильно визнав
неправомірним оскаржувані рішення
Вінницької митниці щодо визначення
митної вартості ввезеного ТОВ "Вінмост
і К" на митну територію України товару
та картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення.

Судове рішення суду апеляційної
інстанції є законним і обґрунтованим, а
доводи касаційної скарги правильність
його висновку не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки судом не допущено порушень
норм матеріального і процесуального
права при ухваленні оскаржуваного
судового рішення, то підстав для його
скасування чи зміни немає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Вінницької митниці
Міністерства доходів і зборів України
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 15 жовтня 2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вінмост і К" до
Вінницької митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправним та скасування рішення -
без зміни.

Зупинення виконання постанови
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вінмост і
К" до Вінницької митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправним та скасування рішення -
скасувати.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Сорока М.О,