Справа № 2а-1494/11/1911
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/53058/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Мироненка О.В.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову
Монастириського районного суду
Тернопільської області від 24 лютого 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 31 липня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до Монастириської
міської ради, треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про визнання недійсним рішення
міської ради, -в с т а н о в и л а:ОСОБА_5
та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом
до Монастириської міської ради, треті
особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання
недійсним рішення міської ради.

Постановою Монастириського районного
суду Тернопільської області

від 24 лютого 2012 року у задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2012
року постанову Монастириського
районного суду Тернопільської області
від 24 лютого 2012 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 звернулись до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилаються
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просять рішення судів
попередніх інстанцій скасувати та
закрити провадження у справі.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що позивачам та
третім особам належить по 1/2 житлового
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1.

Позивачі 20 вересня 2011 року звернулись
до відповідача із заявою про
відновлення межі між суміжними
земельними ділянками, що пересувають у
користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1.

Постійною депутатською комісією з
питань сільського господарства,
земельних відносин

та охорони навколишнього природного
середовища Монастириської міської
ради

20 жовтня 2011 року на підставі
вищезазначеної заяви складено акт
розподілу меж земельної ділянки із
кадастровим планом між ОСОБА_6, ОСОБА_4,.
ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 і залишити в їхньому
користуванні: за ОСОБА_4, ОСОБА_5
земельну ділянку загальною площею 0,2722
га, в тому числі: для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд 0,0748 га,
для ведення особистого селянського
господарства 0,1974 га; за ОСОБА_6 земельну
ділянку загальною площею 0,2146 га, в тому
числі: для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд 0,0702 га,
для ведення особистого селянського
господарства 0,1444 га.; та запропоновано
сторонам погодити схему розмежування
земельних ділянок.

Комісією та ОСОБА_6, ОСОБА_4,. ОСОБА_5 було
підписано вищезазначений акт та
кадастровий план земельної ділянки.

Монастириською міською радою 11
листопада 2011 року прийнято рішення №231,
яким затверджено вищезазначений акт
Комісії.

Вважаючи таке рішення відповідача
протиправним, позивачі звернулись до
суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій виходили з того, що
відповідач при прийнятті
оскаржуваного рішення діяв правомірно
та відповідно до вимог чинного
законодавства.

Положеннями статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в України»
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

Положеннями статті 12 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить, зокрема,
організація землеустрою.

Відповідно до статті 107 Земельного
кодексу України основою для
відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації.

У разі неможливості виявлення дійсних
меж їх встановлення здійснюється за
фактичним використанням земельної
ділянки. Якщо фактичне використання
ділянки неможливо встановити, то
кожному виділяється однакова за
розміром частина спірної ділянки.

Згідно з пунктом 7 Положення про
порядок ведення державного земельного
кадастру, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 12 січня
1993 року №15 (чинною на момент виникнення
спірних правовідносин) до
земельно-кадастрової документації
належать кадастрові карти та плани
(графічні і цифрові), схеми, графіки,
текстові та інші матеріали, які містять
відомості про межі
адміністративно-територіальних
утворень, межі земельних ділянок
власників землі і землекористувачів, у
тому числі орендарів, правовий режим
земель, що перебувають у державній,
колективній і приватній власності, їх
кількість, якість, народногосподаську
цінність та продуктивність по
власниках землі і землекористувачах,
населених пунктах, територіях
сільських, селищних, міських, районних
Рад народних депутатів, областях,
Республіці Крим та Україні в цілому.
Земельно-кадастрова документація
включає книги реєстрації державних
актів на право колективної, приватної
власності на землю, право постійного
користування землею, договорів на
тимчасове користування землею, в тому
числі на умовах оренди.

Відповідно до статті 31 Закону України
«Про землеустрій» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) зміни до документації
із землеустрою вносяться за рішенням
органів виконавчої влади, органів
місцевого самоврядування або
власників землі та землекористувачів,
у тому числі орендарів, які затвердили
проекти землеустрою.

Так, судами встановлено, що при
встановлені меж між земельними
ділянками постійна депутатська
комісія з питань сільського
господарства, земельних відносин та
охорони навколишнього природного
середовища Монастириської міської
ради керувалась записами
земельно-кадастрової книги, а також
встановленими геодезичною зйомкою
фактичними розмірами використовуваних
земельних ділянок.

Акт встановлення меж земельної ділянки
підписаний членами постійної
депутатської комісії, а також
позивачами та третіми особами, а,
відтак, приймаючи оскаржуване рішення
про затвердження вищезазначеного акту,
відповідач діяв в межах повноважень та
на виконання обов'язків, покладених на
нього законодавством.

З таким висновком судів погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
оскільки він ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішеннях судів попередніх інстанцій.

Постановлені у справі рішення судів є
законними і обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5
залишити без задоволення.

Постанову Монастириського районного
суду Тернопільської області від 24
лютого 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 31 липня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до Монастириської
міської ради, треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про визнання недійсним рішення
міської ради - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: