Справа № 818/265/14
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 р.Справа № 818/265/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Сумської митниці Міндоходів на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 20.02.2014р. по
справі № 818/265/14 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Шостхім"
до Сумської митниці Міндоходів про
скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Шостхім" (далі -
позивач, ТОВ "Шостхім") звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Сумської митниці Міндоходів (далі -
відповідач, Сумська митниця) в якому
просив скасувати рішення Сумської
митниці від 27.12.2013р. № /2013/000212/2 про
коригування митної вартості товарів.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 20.02.2014р.
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "Шостхім"
до Сумської митниці Міндоходів про
скасування рішення було задоволено.

Скасовано рішення Сумської митниці
Міндоходів від 27.12.2013р. №/2013/000212/2
про коригування митної вартості
товарів.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
20.02.2014р. та прийняти нове судове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином про дату, час та місце слухання
справи, представником позивача надана
заява про розгляд справи в письмовому
провадженні.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем було подано до митного
органу електронну митну декларацію
№805150000/2013/002175 від 24.12.2013р. на товар
"Діетиленгліколь марка А" виробник ВАТ
"Нижнекамскнефтехим", відповідно до
договору від 08.02.2013р. №50021957 за ціною
38,5руб-кг (1,1684 дол/кг). Дана ціна товару
була визначена згідно укладеної між
сторонами додаткової угоди №10 від
04.12.2013р.. Товар було оплачено згідно
платіжного доручення від 06.12.2013р. (а.с.14)
на підставі рахунку на передоплату від
04.12.2013р. (а.с.13)

Згідно поданих документів митна
вартість за вищевказаною декларацією
визначалася декларантом за першим
методом (за ціною договору).

Згідно інформації із автоматизованої
системи аналізу та управління ризиків,
посадовою особою митниці було
проведено порівняльний аналіз
заявленої митної вартості товарів з
митною вартістю ідентичних (подібних)
товарів, митне оформлення яких вже
здійснено самим позивачем 18.10.2013р. за
митною декларацією №805150000/2013/001743 за
рівнем митної вартості 42,4руб/кг (1,3217
дол/кг) та в зв'язку із цим прийнято
спірне рішення .

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив з того, що митному органу
були надані всі документи, що
передбачені ст. 53 Митного кодексу
України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновками суду першої інстанції та
зазначає.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме рішення Сумської митниці від
27.12.2013р. № /2013/000212/2 про коригування
митної вартості товарів, підставою для
визначення митної вартості товару за
другорядним методом стало ненадання
декларантом додаткові документи,
зокрема каталоги, прейскуранти,
специфікації виробника товару,
висновки про вартісні характеристики
товару, підготовлені спеціалізованими
експертними установами.

Відповідно до ст. 318 Митного кодексу
України (далі - МК України) митному
контролю підлягають усі товари,
транспортні засоби комерційного
призначення, які переміщуються через
митний кордон України. Митний контроль
здійснюється виключно митними
органами відповідно до цього Кодексу
та інших законів України.

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно до ч. 5 ст. 58 МК України ціна,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Відомості про митну вартість
застосовуються для: 1) нарахування
митних платежів; 2) застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; 3) ведення митної статистики; 4)
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (ст. 50 МК
України).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 МК України митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Так, згідно з положеннями глави 9 МК
України, зокрема ч. 1 ст. 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 МК України у разі
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом, або
уповноваженою ним особою, митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

В силу ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті. З аналізу ч. 1 та
2 ст. 53 Митного кодексу України
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України
передбачено, що в разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч. ч. 1, 2 та 5 ст.
54, ст. 58 Митного кодексу України надає
підстави для висновку про те, що митний
орган при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості зобов'язаний перевірити
складові числового значення митної
вартості, правильність розрахунку,
здійсненого декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від
наведених вище законодавчих обмежень,
що пов'язують з перевіркою основного
переліку документів, які підтверджують
митну вартість, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише
якщо надані декларантом документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, адже
такі вади не дозволяють митному органу
законно здійснити визначений законом
мінімум митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи для
розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в
документах, усунення сумнівів щодо
підробки документів або з'ясування
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, які виявились відсутніми,
закон надає право митному органу
витребувати від декларанта інші
додаткові документи, що перелічені в
частині другій статті 53 Митного
кодексу України.

Крім того, п. 3.16, 3.17 Загального додатку
до Міжнародної конвенції про спрощення
та гармонізацію митних процедур
встановлено стандартне правило, що на
підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною операцією
та забезпечення виконання усіх вимог
щодо застосування митного
законодавства. У випадках, коли окремі
підтверджуючі документи не можуть бути
представлені разом з декларацією на
товари з причин, які визнані митною
службою обґрунтованими, вона дозволяє
подачу таких документів протягом
визначеного періоду часу.

Судом першої інстанції було
встановлено та не спростовано у суді
апеляційної інстанції, що ціна на товар
була узгоджена між ВАТ
"Нижнекамскнефтехим" та ТОВ "Шостхім"
шляхом підписання додаткової угоди, а
контрагент ТОВ "Шостхім" є виробником
товару, ціни на продукцію якого
встановлюються виключно виробником
товару, при цьому вся інформація щодо
формування ціни товару є
конфіденційною інформацією
контрагента.

Угодою від 08.02.2013р. №50021957
підтверджується, що всі дані щодо
найменування товару, якості товару,
умови поставки, кількість була
визначена між сторонами, при цьому
договором не передбачено надання
специфікації товару, всі дані
зазначені в угоді. Слід також
зазначити, що саме угодою від 08.02.2014р.
передбачено, що ціна та кількість
товару буде узгоджуватися додатково та
оформлюватися окремою угодою, яка буде
невід'ємною частиною контракту
(а.с.8зворотн.стор.).

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, оскільки
матеріалами справи було підтверджено,
що позивачем було надано всі документи,
що передбачені ст. 53 Митного кодексу
України, а додатковою угодою, укладеною
між позивачем та його контрагентом
визначено найменування, кількість,
ціна отриманого товару, який було
згідно рахунку на передоплату сплачено
в повному обсязі платіжним дорученням,
яке надано було митному органу, і
зауваження щодо даної сплати у митного
органу були відсутні.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 20.02.2014р. по
справі № 818/265/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Чалий І.С.Судді
Зеленський В.В. П’янова Я.В.