Справа № 826/9019/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Маруліна
Суддя-доповідач: Чаку
У Х В А Л А

Іменем України

02 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Старової Н.Е., Файдюка В.В.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 червня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці про
визнання протиправним наказів,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовною заявою до
управління Міністерства внутрішніх
справ України на Південно-Західній
залізниці (далі - відповідач) про
визнати протиправним та скасувати
наказ відповідача від 15 квітня 2013 року
№ 83 о/с, відповідно до якого майора
міліції ОСОБА_2 (М-185577), заступника
начальника лінійного відділу на
станції Козятин - начальника міліції
громадської безпеки Управління МВС
України на Південно-Західній
залізниці, звільнено з органів
внутрішніх справ (за п. 66); визнання
протиправним та скасування наказу
Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці від 03
квітня 2013 року № 69 о/с про накладення
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ;
поновлення майора міліції ОСОБА_2 на
службі органах внутрішніх справ на
посаді заступника начальника
лінійного відділу на станції
Козятин - начальника міліції
громадської безпеки Управління МВС
України на Південно-Західній залізниці
з 15.04.2013 року та стягнення заробітної
плати за весь час вимушеного прогулу.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 27 червня 2013
року задовольнив адміністративний
позов частково.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 червня 2013 року та
постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Наказом від 03.04.2013 року № 69 о/с
управління МВС України на
Південно-Західній залізниці «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності окремих працівників
управління» за вчинення
дисциплінарного проступку, який
виразився в отриманні незаконної
грошової винагороди, вчиненні
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-2 КУпАП, та порушенні вимог пп.1, 6 ч. 1
ст.7 та ч. 1 ст. 8 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 року, на заступника начальника
лінійного відділу на станції Козятин -
начальника міліції громадської
безпеки управління МВС України на
Південно-Західній залізниці майора
міліції ОСОБА_2 накладено
дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ.

Наказом від 15.04.2013 року № 83 о/с майора
міліції ОСОБА_2 звільнено з органів
внутрішніх справ у запас (з постановкою
на військовий облік) за п. 66 (за скоєння
вчинку, що дискредитує звання рядового
і начальницького складу).

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів зазначає наступне.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
заслухавши учасників процесу, Окружний
адміністративний суд міста Києва
приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ,
затверджено Законом України від 22
лютого 2006 року № 3460-IV із змінами і
доповненнями, (далі - Дисциплінарний
статут) за порушення службової
дисципліни можуть накладатися такі
види дисциплінарних стягнень: усне
зауваження; зауваження; догана; сувора
догана; попередження про неповну
посадову відповідність; звільнення з
посади; пониження в спеціальному
званні на один ступінь; звільнення з
органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного
стягнення встановлений статтею 14
Дисциплінарного статуту, який
визначає, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.

Службове розслідування повинно бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць.

Порядок проведення службового
розслідування встановлюється
міністром внутрішніх справ України
(частина четверта ст. 14 Дисциплінарного
статуту).

Відповідно до п. 11 Інструкції про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України, затвердженої Наказом
МВС України від 06.12.1991 року № 552 (далі -
Інструкція), яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин,
проведенню службового розслідування,
як правило, повинна передувати
підготовка, в ході якої працівник,
якому воно доручено, розробляє план,
визначає форми та методи
розслідування, вивчає законодавство та
інші нормативно-правові акти, аналізує
матеріали попередніх перевірок, а
також збирає іншу необхідну
інформацію для забезпечення
всесторонності, повноти та
об'єктивності розслідування.

Керівники, що призначили службове
розслідування, або за їх дорученням
начальник інспекції по особовому
складу, відповідно до п. 12 Інструкції,
визначають готовність працівників до
виконання завдання, затверджують план
намічених заходів та контролюють
своєчасність і правильність
проведених дій, а також мають право
давати вказівки (письмові) про напрямок
і об'єм розслідування, доручати його
кільком особам, передавати матеріали
від однієї особи іншій і особисто брати
участь у проведенні службового
розслідування

Отже, з аналізу ст. ст. 4, 14
Дисциплінарного статуту та п. 11
Інструкції керівник має видати наказ
про проведення службового
розслідування з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
встановити терміни проведення,
визначити відповідальну особу та
здійснювати контроль проведення
такого розслідування шляхом
затвердження плану намічених заходів.

Матеріалами справи встановлено, що
начальником ВКЗ Управління МВС України
на Південно-Західній залізниці
довідкою без зазначення дати, яку
зареєстровано в УМВС на
Південно-Західній залізниці 21.03.2013 року
№ 37/7-2798, повідомлено начальника УМВС на
Південно-Західній залізниці про
затримання заступника начальника
лінійного відділу на ст. Козятин -
начальника міліції громадської
безпеки УМВС на Південно-Західній
залізниці майора міліції ОСОБА_2 та
відкриття кримінального провадження №
0000062 за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368
КК України.

На даній довідці начальником УМВС на
Південно-Західній залізниці 20.03.2013 року
вчинено резолюцію «ОСОБА_3 Провести
службове розслідування.».

Судом встановлено та не спростовано
представником відповідача, що наказ
відповідно до ст. ст. 4, 14
Дисциплінарного статуту та п. 11
Інструкції не видавався, а лише було
постановлено резолюцію про проведення
службового розслідування, а також, план
намічених дій не затверджувався.

Відповідно до п. 15 Інструкції особа, у
відношення якої проводиться службове
розслідування, має право: давати усні
та письмові пояснення, заявляти
клопотання, надавати докази по суті
досліджуваних обставин; заявляти
відводи у відношенні працівника, який
проводить службове розслідування,
подавати скарги на його дії чи рішення
керівнику, який приймає рішення по суті
і інформує заявника.

Пункт 14 Інструкції зобов'язує посадову
особу при проведенні службового
розслідуванням дотримуватися
передбачених законом прав та інтересів
заявника, особи, у відношенні якої
проводиться службове розслідування.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного
статуту начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника
надання письмового пояснення.

Відповідно до висновку про проведення
службового розслідування,
затвердженого 03.04.2013 року, у ході
проведення службового розслідування
майор міліції ОСОБА_2 відмовився надати
пояснення на підставі ст. 63 Конституції
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем не надано суду докази, які
підтверджували відмову позивача від
надання пояснень в ході службового
розслідування. Не було складено акт про
відмову позивача щодо дачі пояснень,
відсутні покази свідків.

Суд звертає увагу, що пояснення від
20.03.2013 року, яке відібрано старшим
інспектором інспекції з особового
складу відділу кадрового забезпечення
УМВС України на Південно-Західній
залізниці капітаном міліції ОСОБА_4
здійснено без підтвердження
повноважень останнього станом на 20.03.2013
року на відібрання такого пояснення,
оскільки відповідно до довідки без
зазначення дати службове
розслідування доручено ОСОБА_3, яким
вчинено резолюцію «ОСОБА_5 До
виконання».

На Спецповідомленні від 20.03.2013 року «За
фактом відкриття кримінального
провадження за ч. 3 ст. 368 КК України»,
яке зареєстровано оперативним
черговим в журналі єдиного обліку заяв
і повідомлень про вчинені кримінальні
правопорушення та інші події
Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці 21.03.2013 року
№ 60, вчинено резолюцію «Я.І. Білий. До
опрацювання. 22.03.2013 року».

Таким чином, в межах проведення
службового розслідування у позивача,
відповідно до вимог Дисциплінарного
статуту, пояснення не відбиралися.

Пп. 14.3., 14.8. Інструкції передбачено, що
посадова особа при проведенні
службового розслідування зобов'язана:
роз'яснювати заявникам і особам,
стосовно яких проводять службове
розслідування, їхні права,
забезпечувати здійснення цих прав у
межах своєї компетенції, вирішувати в
ході розслідування та після його
закінчення спірні питання, розглядати
заяви та клопотання.

03.04.2013 року затверджено висновок
службового розслідування за фактом
вчинення адміністративного
корупційного правопорушення майором
міліції ОСОБА_2

Матеріалами справи встановлено, що
позивача з висновком за результатами
службового розслідування не
ознайомлено.

Відповідно до спецповідомлення від
28.03.2013 року на ім'я начальника
Департаменту кадрового забезпечення
МВС України 22.03.2013 року прокуратурою
Вінницької області прийнято постанову
про закриття кримінального
провадження, у зв'язку з відсутністю в
діях позивача1 складу кримінального
правопорушення через малозначність
вчиненого ним діяння.

26.03.2013 року виконуючим обов'язки
начальника відділу правозахисної
діяльності, протидії корупції та
злочинності у сфері транспорту
прокуратури Вінницької області
старшим радником юстиції Сеиенюком В.А.
відносно позивача складено
адміністративний протокол про
вчинення ним корупційного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-2 КУпАП.

03.04.2013 року затверджено висновок
службового розслідування за фактом
вчинення адміністративного
корупційного правопорушення майором
міліції ОСОБА_2

Наказом від 03.04.2013 року № 69 о/с
Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності окремих працівників
Управління» за вчинення
дисциплінарного проступку, на
заступника начальника лінійного
відділу на станції Козятин - начальника
міліції громадської безпеки
Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці майора
міліції ОСОБА_2 накладено
дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ.

03.04.2013 року постановою Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області визнано винуватим позивача у
вчинені адміністративного
правопорушення передбаченого ч. 1 ст.
172-2 КУпАП і накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі восьмидесяти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, що становить 1360 (одну
тисячу триста шістдесят) гривень.

Відповідач не надав суду доказів про
належне доведення змісту наказу до
відома позивача під підпис.

У висновку службового розслідування
відсутні дані щодо тяжкості проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що порушення вимог
Дисциплінарного статуту, Інструкції
щодо порядку проведення службового
розслідування стосовно позивача
призвели до передчасних висновків та
прийняття наказу про притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ, який не
відповідає чинному законодавству, а
відтак є протиправним. Оскільки,
оскаржуваним наказом від 03.04.2013 року №
69 о/с до відповідальності притягнуті ще
інші особи, окрім позивача, то даний
наказ підлягає скасуванню в частині
притягнення тільки позивача.

Щодо позовної вимоги про визнання
протиправним і скасування наказу
управління МВС України на
Південно-Західній залізниці від 15
квітня 2013 року № 83 о/с, відповідно до
якого майора міліції ОСОБА_2 звільнено
з органів внутрішніх справ, то колегія
суддів звертає увагу на наступне.

Пунктом 48 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114
(з наступними змінами та доповненнями,
далі - Положення) передбачено, що
атестація осіб середнього, старшого і
вищого начальницького складу
проводиться на кожній із займаних
посад через чотири роки, а також при
призначенні на вищу посаду,
переміщенні на нижчу посаду і
звільненні з органів внутрішніх справ,
якщо переміщення по службі або
звільнення провадиться по закінченні
року з дня останньої атестації, а у
виняткових випадках незалежно від
цього строку. Строки атестації
рядового і начальницького складу
визначаються Міністром внутрішніх
справ.

На виконання вимог пунктів 47, 48
Положення прийнято «Інструкцію про
порядок проведення атестування
особового складу органів внутрішніх
справ України», затверджено наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 22 березня 2005 року №181,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 23 травня 2005 року за №559/10839 (далі
- Інструкція про порядок
проведення атестування).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про
порядок проведення атестування
атестування осіб середнього, старшого
і вищого начальницького складу
проводиться: на кожній із займаних
посад - через 4 роки; при
призначенні на вищу посаду,
переміщенні на нижчу посаду і
звільненні з органів внутрішніх справ,
якщо переміщення по службі або
звільнення провадиться по закінченні
року з дня останньої атестації, а у
виняткових випадках (зокрема при
скороченні штатів чи реорганізації
органів внутрішніх справ України)
незалежно від цього строку.

Як встановлено судом, згідно з витягу
наказу від 15.04.2013 року № 83 о/с «По
особовому складу» майора міліції
ОСОБА_2 з 15 квітня 2013 року звільнено з
органів внутрішніх справ у запас (з
постановкою на військовий облік) за п. 66
(за скоєння вчинку, що дискредитує
звання рядового і начальницького
складу). Наказ видано на підставі
протоколу позачергового атестування
керівного складу ЛВ на станції Козятин
від 05.04.2013 року.

Суд звертає увагу, що відповідачем не
надано наказу про призначення
атестації, не підтверджено доведення
його до відома позивача, проведення з
позивачем індивідуальних бесід,
протоколу проведення атестування та
інших документів, передбачених
Інструкцією про порядок проведення
атестування.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що про проведення
атестування позивача заздалегідь не
повідомлено, бесіду з позивачем не
проведено, на проходження
військово-лікарської комісії позивач
не направлявся, зі змістом
атестаційного листа 04.04.2013 року не
ознайомлений.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає, що рішення
атестаційної комісії про необхідність
звільнення позивача через службову
невідповідність, ґрунтується виключно
на матеріалах службового
розслідування, якими встановлено
вчинення позивачем дисциплінарного
проступку. Однак це не відповідає меті,
завданням проведення атестації
офіцера міліції.

Працівники міліції, яких притягнуто до
відповідальності за вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення, пов'язаного з
порушенням обмежень, передбачених
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції», або
кримінального правопорушення,
звільняються із служби у триденний
строк з дня отримання відповідним
органом внутрішніх справ копії
відповідного судового рішення, яке
набрало законної сили (частина
п'ятнадцята ст. 18 Закону України «Про
міліцію»).

З матеріалів справи вбачається, що
03.04.2013 року Постановою Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області позивача визнано винними у
вчинені адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-2 КУпАП і накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі восьмидесяти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, що становить 1360 (одну
тисячу триста шістдесят) гривень.

16 травня 2013 року постановою
Апеляційного суду Вінницької області
по справі 133/899/13-п провадження №
33/772/151/20143 апеляційну скаргу ОСОБА_2
залишено без задоволення, а постанову
Козятинського міськрайонного суду
Вінницької області від 03.04.2013 року про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
вчинення корупційного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП,
залишено без змін.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
наказ від 15.04.2013 року № 83 о/с про
звільнення позивача був прийнятий
передчасно, оскільки постанова
Козятинського міськрайонного суду
Вінницької області від 03.04.2013 року
набрала законної сили лише в травні 2013
року.

Також, колегія суддів апеляційної
інстанції звертає увагу на те, що
позивач перебував в стані тимчасової
непрацездатності з 15.04.2013 року по 29.04.2013
року включно, що підтверджується
відповідним лікарняним листом.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що оскільки відповідачем
було порушено процедуру звільнення
позивача, а доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, то апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 червня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Старова Н.Е.

Файдюк В.В.