Справа № 2а-165/2012/1220
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2014 р. м. Київ
К/800/2163/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Мороз В.Ф.

Логвиненко А.О.

Донець О.Є.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м.Стаханові Луганської області на
постанову Первомайського міського
суду Луганської області від 16
листопада 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 грудня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в м.Стаханові Луганської
області про визнання дій та
бездіяльності відповідача
неправомірними та відновлення
порушеного права шляхом покладення
зобов'язання,

в с т а н о в и л а:

В березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся із
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м. Стаханові Луганської
області (далі - Управління) про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
здійснити перерахунок довічного
утримання судді у відставці з 01 січня
2012 року у зв'язку із збільшенням
розміру заробітної плати судді на
відповідній посаді з подальшим
перерахуванням суми утримання у
майбутніх періодах при підвищенні
грошового забезпечення судді,
працюючого на відповідній посаді.

Постановою Первомайського міського
суду Луганської області від 16
листопада 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 грудня 2012
року, позов задоволено. Визнано
бездіяльність Управління щодо
обчислення та виплати ОСОБА_4 з 01 січня
2012 року щомісячного довічного
грошового утримання як судді у
відставці на підставі довідки
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Луганській
області (далі - ДСА) № 83 від 01.03.2012
неправомірною. Зобов'язано Управління
обчислити та виплачувати ОСОБА_4 з 01
січня 2012 року звільнене від сплати
податку щомісячне довічне грошове
утримання в розмірі 80 % заробітної
плати судді, працюючого на відповідній
посаді, на підставі Довідки ДСА № 83 від
01 березня 2012 року з перерахуванням суми
утримання у подальших періодах при
підвищенні грошового забезпечення
судді, працюючого на відповідній
посаді.
Не
погоджуючись із зазначеними судовими
рішеннями, Управління подало касаційну
скаргу, в якій просить скасувати судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити.
Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами встановлено, що відповідно до
Постанови Верховної Ради України від 07
жовтня 2010 року № 2596-VI «Про звільнення
суддів» наказом в.о. голови суду ОСОБА_4
було звільнено з посади 29 жовтня 2010
року.
З 26 липня 2001 року позивач отримував
довічне грошове утримання за місцем
роботи як працюючий суддя.

06 березня 2012 року позивач звернувся
до Управління із заявою про
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, згідно довідки ДСА від 01 березня
2012 року № 83. Управління відмовило
ОСОБА_4 у здійсненні такого
перерахунку.

Закон України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ (далі - Закон №
2453-VІ), який по іншому, ніж Закон України
від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про
статус суддів», встановлює розмір
суддівської винагороди, порядок її
нарахування, а також залежний від
попередніх чинників розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці.

Відповідно до ст. 129 Закону № 2453-VІ
встановлено, що суддівська винагорода
регулюється цим Законом, Законом
України «Про Конституційний Суд
України» та не може визначатися іншими
нормативно-правовими актами. При цьому
суддівська винагорода складається з
посадового окладу та доплат за вислугу
років; перебування на адміністративній
посаді в суді; науковий ступінь.

Посадовий оклад судді місцевого суду
встановлюється у розмірі 15 мінімальних
заробітних плат, визначених законом, що
запроваджується поетапно: з 01 січня 2011
року - 6 мінімальних заробітних плат; з 01
січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних
плат; з 01 січня 2013 року - 10 мінімальних
заробітних плат; з 01 січня 2014 року - 12
мінімальних заробітних плат; з 01 січня
2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.
Посадові оклади інших суддів
установлюються пропорційно до
посадового окладу судді місцевого суду
з коефіцієнтом: судді апеляційного
суду - 1,1; судді вищого спеціалізованого
суду - 1,2; судді Верховного Суду України,
судді Конституційного Суду України - 1,3.

Відповідно до ч.3 ст. 138 Закону № 2453-VІ,
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати судді без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання.

Пунктом 2 резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року № 3-рп/2013 визнано
незаконним, тобто такими, що не
відповідають Конституції України (є не
конституційними) ч.3 ст. 138 Закону та ст. 2
Закону України «Про заходи
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 р. №3663- УІ в частині поширення
її дії на Закон № 2453-VІ.

Згідно пункту 4-го резолютивної частини
рішення Конституційного Суду України,
воно має приюдиційне значення при
розгляді судами загальної юрисдикції
позовів, що виникли внаслідок дії
положень законів України, визнаних
неконституційними.

Тобто, норми ст. 138 Закону № 2453-VІ дають
підстави вважати, що положення ч.4 цієї
статті лише доповнюють положення ч.3
цієї ж статті, в якій передбачено
загальне правило проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання суддям, у разі
зміни грошового утримання працюючого
судді. У ч.4 цієї статті лише
конкретизовано проведення перерахунку
довічного грошового утримання суддям
Конституційного Суду України.

В мотивувальній частині Рішення
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначено, що
Конституційний статус судді
передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як на час
здійснення ним повноважень, так і в
майбутньому з досягненням пенсійного
віку (пенсія) чи внаслідок припинення
повноважень і набуття статусу судді у
відставці (щомісячне довічне грошове
утримання). Статус судді у відставці та
його елементи, зокрема матеріальне
забезпечення судді після припинення
його повноважень є не особистим
привілеєм, а засобом забезпечення
незалежності працюючих суддів і
надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Правові позиції стосовно щомісячного
довічного грошового утримання як
самостійної гарантії і незалежності
судді та складової його правового
статусу викладені також в Рішенні
Конституційного Суду України від 14
грудня 2011 р. №18-рп/2011.

Аналіз правових норм, що регулюють
виплату щомісячного довічного
грошового утримання суддям, а також
правові позиції Конституційного Суду
України, викладені в його рішеннях,
дають підстави дійти висновку, що
позивач має право на проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання відповідно до ч.3
ст. 138 Закону № 2453-VІ від 07 липня 2010 року.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів вважає, що суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про неправомірність дій
Управління щодо відмови ОСОБА_4 у
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді з
урахуванням зміни розміру щомісячної
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді на підставі
довідки ДСА від 01 березня 2012 року № 83.
Відповідно до ч.1 ст.224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.
Колегія суддів дійшла висновку, що
рішення судів постановлені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, правову оцінку
обставинам у справі дано вірно, підстав
для їх скасування з мотивів, викладених
в касаційній скарзі, немає.
Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Стаханові
Луганської області залишити без
задоволення.
Постанову
Первомайського міського суду
Луганської області від 16 листопада 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 грудня 2012
року - без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянуте Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець