Справа № 2а-2369/12/1370
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р.
Справа № 108349/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Сихівському районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 14.05.2012 року
у справі за позовом ТзОВ «Шувар» до
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби про визнання
нечинним та скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 16.03.2012 року, -

ВСТАНОВИЛА :

ТзОВ «Шувар» звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Сихівському районі м.
Львова про визнання нечинним та
скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 16.03.2012 року.

В позові ТзОВ «Шувар» покликається на
те, що відповідачем проведено
позапланову виїзну перевірку з питань
достовірності нарахування податку на
додану вартість та податку на прибуток
при здійсненні взаєморозрахунків з
ПП«Оферта ГалЮст», ТзОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» за весь
період їх здійснення, за результатами
якої складено Акт № 436/23-209/20777340 від
02.03.2012р. На підставі даного Акту
винесено податкові
повідомлення-рішення № та №
від 16.03.2012 року, якими визначено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 1495709,0 грн. та штрафні
санкції у розмірі - 350001 грн. та
податкове зобов'язання з ПДВ у розмірі
1203333 грн. та штрафні санкції у розмірі
280001 грн. Позивач обґрунтовує свої
позовні вимоги тим, що ТзОВ «Шувар»
перебувало у взаємовідносинах ПП
«Оферта ГалЮст» та ТзОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж». Посилання
відповідача щодо безтоварності
операцій вчинених між позивачем та ПП
«Оферта ГалЮст» вважає безпідставними,
так як фінансово-господарські операції
ПП «Оферта ГалЮст» перевірялись
Львівським окружним адміністративним
судом при розгляді справи за позовом ПП
«Оферта ГалЮст» до ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, за
наслідками якої 14 липня 2011 року
прийнято постанову, якою позов
задоволено. Судом встановлено, що
висновки податкової про безтоварність
операцій є припущеннями, які зроблені
без наявності достатніх та відповідних
доказів. Щодо другого контрагента ТзОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» позивач
обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що
послуги та роботи придбані у
контрагента підтверджені первинними
документами, які були надані для
перевірки. Таким чином, позивач вважає,
що податкове повідомлення-рішення
підлягає скасуванню.

Оскаржуваною постановою Львівського
окружного адміністративного суду від
14.05.2011 року позов ТзОВ «Шувар» до
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби про визнання
нечинним та скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 16.03.2012 року - задоволено. Визнано
протиправними та скасовано, прийняті
Державною податковою інспекцією у
Сихівському районі м. Львова 16.03.2012
року, податкові
повідомлення-рішення№ та
№. Зобов'язано Головне
управління Державного казначейства у
Львівській області стягнути з
Державного бюджету України шляхом
безспірного списання з рахунку
державної податкової інспекції у
Сихівському районі м. Львові
Державної податкової служби в користь
ТзОВ «Шувар»2146.00 грн. судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що під час перевірки
встановлено відсутність поставок
товарів, що свідчить про укладення угод
без мети настання реальних наслідків,
вважає дані угоди нікчемними. Операції
з придбання та постачання товарів (
робіт, послуг) не підтверджуються
стосовно врахування реального часу їх
здійснення, місцезнаходженням майна,
наявності трудових ресурсів,
транспортних засобів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність умов для результатів
відповідної господарської,
економічної діяльності. Просить
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов ТзОВ «Шувар» суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до укладеного договору
підряду (п.6.4) підрядник зобов'язується
завершити виконання роботи і подати
замовникові для підписання остаточний
акт приймання-передачі виконаної
роботи у двох примірниках, а замовник
зобов'язується прийняти належним
чином виконану роботу і в разі
відсутності допущених у роботі
відступів від умов цього договору або
інших недоліків підписати остаточний
акт приймання-передачі виконаної
роботи в 10-денний строк з дня подання
йому підрядником названого документа
або направити підряднику мотивовану
відмову від підписання акту.

Судом також досліджувались обставини
добросовісності позивача при вчиненні
згаданих господарських операцій з
вищенаведеними контрагентами, на що
платником податків було представлено
витяги з Єдиного державного реєстру
згідно з , яких контрагенти позивача на
час здійснення господарських операцій
були зареєстровані у встановленому
законом порядку. Отже, на час укладення
правочинів позивач мав офіційно
оприлюднену інформацію щодо свого
контрагента з метою зменшення ризиків
негативних наслідків вчинення
господарських операцій. За таких
обставин, добросовісність та обачність
позивача по згаданих господарських
операціях підтверджується тим, що ним
була зібрана оприлюднена інформація,
яка б вказувала на недобросовісність
його контрагентів.

На викладені обставини також звертає
увагу Європейський Суд з прав людини у
рішенні від 22 січня 2009 року у справі
"БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №
3991/03). У згаданому рішенні
Європейського суду з прав людини
зазначено, що враховуючи своєчасне і
повне виконання покупцем своїх
зобов'язань щодо подання звітності з
податку на додану вартість,
неможливість ним забезпечити
дотримання постачальником обов'язку
подавати звітність по податку на
додану вартість і той факт, що жодних
протиправних дій з боку контрагента
про які знав чи міг знати покупець
вчинено не було, суд вважає, що покупець
не повинен відповідати за наслідки
невиконання продавцем свої зобов'язань
своєчасно подавати звітність з податку
на додану вартість і в результаті чого
вдруге сплачувати податок на додану
вартість, а також пеню.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
Державною податковою інспекцією у
Сихівському районі м. Львові проведено
позапланову виїзну перевірку ТзОВ
«Шувар» з питань достовірності
нарахування податку на додану вартість
та податку на прибуток при здійсненні
взаєморозрахунків з ПП
«ОфертаГалЮст», ТзОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» за весь
період їх здійснення. За результатами
даної перевірки складено Акт №
436/23-209/20777340 від 02.03.2012р. яким
встановлено порушення: -п.5.1 пп 5.2.1 п.5.2,
пп5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
п.п 138.1.1, п.138.2, п.138.4 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
прибуток на загальну суму 1495709 грн., а
саме за 4 квартал 2009 р. в сумі 1400000 грн. та
за 2 квартал 2011 р. в сумі 95709 грн.; - пп.
7.4.1, пп 7.4.4, пп 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість», п. 198.3,
п.198.4, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження
податку на додану вартість на загальну
суму 1203333 грн., а саме за грудень 2009 р. на
1120000 грн. та за лютий 2011 на 83333,33 грн.

ТзОВ «Шувар» (Покупець) уклав договір
купівлі-продажу з ПП «Оферта ГалЮст»
(Продавець) за №30/12 від 30.12.2009 року.
Предметом даного договору є те, що
продавець продає, а покупець придбаває
товар, назву, сорт, кількість, ціну і
суму якого вказано у специфікаціях,
які є невід»ємною частиною вказаного
договору. Відповідно до п.3.2 договору
прийом товару по кількості, якості і
комплектності здійснюється відповідно
з інструкціями П-6, П-7 уповноваженими
представниками сторін на складі
продавця за адресою м. Львів вул.
Жовківська, 63.

Відповідно до специфікації від 30.12.2009
р. №1 ТзОВ «Шувар» придбало у ПП
«Оферта ГалЮст» напівфабрикат BLUE»2-3
сорт в кількості 80000 кг по ціні 70 грн. за
1 кг на загальну суму 6 720 000 грн., вт. ПДВ 1
120 000грн. ПП «Оферта ГалЮст» виписано
видаткову накладну від 30.12.2009 р. №
РН-0000004 та податкову накладну від 30.12.2009
року №4 на суму 6 720 000грн. в т.ч. ПДВ 1 120 000
грн. ТзОВ «Шувар» уклав договір
зберігання з ПП «Оферта ГалЮст»№31/12
від 30 грудня 2009 року. Згідно акту
прийому-передачі №1 від 30.12.2009 року
напівфабрикат в кількості 80000 кг. був
переданий ПП «Оферта ГалЮст» для
зберігання на термін з 30.12.2009 по 28.02.2010
року за адресою м. Львів вул.
Жовківська, 63. Згідно актів
прийому-передачі №2 від 18.02.2010р., №3 від
19.02.2010р., №4 від 22.02.2010 р. напівфабрикат
вет-блю було передано ТзОВ «Шувар».
Отримання товару відображено у
бухгалтерському обліку ТзОВ «Шувар»
наступним проведенням:Дт рах.281 «Товари
на складі»в кореспонденції з кредитом
рах.631 «Розрахунки з
постачальниками»на суму 5 600 000грн. без
ПДВ. Суму ПДВ -1 120 000 грн. включено до
складу податкового кредиту у
декларації з ПДВ за грудень 2009 року.
Вартість товару без ПДВ включено до
складу валових витрат в декларації з
податку на прибуток підприємств за 2009
р. в сумі 5 600 000грн. Оплата товару
проводилась у безготівковій формі
згідно банківських виписок №131 від
23.02.2010 р. на суму 200000грн., №238 від 24.03.2010р.
на суму 250000грн., №395 від 18.05.2010 р. на суму
100000грн., №5 від 27.05.2010р. на суму 3961018,5
грн.,№63 від 28.05.2010р. на суму 40000грн., №7
від 28.05.2010р. на суму 1552719,25 грн., №454 від
31.05.2010 на суму 25000грн., №458 від 07.06.2010р. на
суму 220250грн., №376 від 15.06.2010р. на суму
100000грн., №572 від 16.07.2010р. на суму 100000грн.,
№590 від 26.07.2010р. на суму 100000грн., №635 від
04.08.2010 на суму 71012,25 грн. Станом на день
перевірки заборгованість по
розрахунках з ТзОВ «Шувар»з ПП «Оферта
ГалЮст»-відсутня.

Постачальником сировини ПП «Оферта
ГалЮст» було ТзОВ «Буд АМВ
Груп»згідно договору №0112 від 01.12.2009
року. Як вбачається з вищенаведеного
Акту перевірки, перевіркою зроблено
висновок про безтоварність операцій по
договору №01/12 від 01 грудня 2009 року,
укладених між ПП «Оферта ГалЮст» та
ТзОВ «Буд АМВ Груп» та що даний
правочин не спричиняє реального
настання правових наслідків, а тому є
нікчемними.

Постановою господарського суду
Львівської області від 27.09.2011 року ПП
«Оферта ГалЮст» визнано банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру, знято
з обліку 27.12.2011 р., скасовано
держреєстрацію 04.01.2012 р. Позивач
перебував у взаємовідносинах з ТзОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж».ТзОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж»уклало з
позива-чем 10.01.2011 року договір підряду,
відповідно до якого підрядник
зобов'язується виконати за завданням
замовника роботи відповідно до
локального кошторису, замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконані роботи, загальна вартість
виконання робіт 500 000 грн. Згідно акту
виконаних робіт КБ 2В за лютий 2011 року
виконано робіт на суму 499351,96 грн.
Згідно дефектного акту від 10.01.20011 року
ремонт дорожнього покриття
проводиться на території ринку на вул.
Хуторівка.

Будівельні роботи позивачем
відображено у бухгалтерському обліку
проведеннями Дт рах.84 «Інші операційні
витрати»в кореспонденції з кредитом
рах.685 «Розрахунки з іншими кредиторами
«на суму 416666,67 грн. без ПДВ. Суму ПДВ
-83333,33 грн. включено до складу
податкового кредиту у декларації з ПДВ
за лютий 2011 року. Вартість послуг без
ПДВ до складу валових витрат включено
в декларації з податку на прибуток за 2
кв.2011 р. в сумі 416127 грн. Дебіторська
заборгованість становить 648 грн.
Виписано податкову накладну №45 від
25.01.2011 року на суму 500000 грн., в т.ч. ПДВ
83333,33 грн. ТзОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж»
перебувало на обліку в Ленінській МДПІ
м. Луганська, скасовано держреєстрацію
02.11.2011 р., анульовано свідоцтво платника
ПДВ 02.11.2011 року.

Відповідачем винесені податкові
повідомлення-рішення № та №
від 16.03.2012 року, якими визначено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 1495709,0 грн. та штрафні
санкції у розмірі - 350001 грн. та
податкове зобов'язання з ПДВ у розмірі
1203333 грн. та штрафні санкції у розмірі
280001 грн.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», чинному на час існування
правовідносин з приводу яких виник
спір, валові витрати виробництва та
обігу (далі - валові витрати) - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

В пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 вищенаведеного Закону,
до складу валових витрат включаються:
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Згідно пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 вищенаведеного
Закону, не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Законом «Про податок на додану
вартість», чинним на момент виникнення
спірних відносин, передбачено єдину
підставу для формування податкового
кредиту, а саме: наявність у платника
податку - покупця належно оформленої
податкової накладної. Сума податкового
кредиту та відповідно сума бюджетного
відшкодування позивачем формується
правильно, якщо ПДВ входить до складу
договірної суми, сплаченої продавцю.

Пунктом 1.8 статті 1 вищевказаного
Закону визначено, що бюджетне
відшкодування - це сума, що підлягає
поверненню платнику податку з бюджету
у зв'язку з надмірною сплатою податку у
випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2
статті 7 вищевказаного Закону
податкова накладна видається
платником податку в разі продажу
товарів (робіт, послуг) покупцю на його
вимогу.

Підпунктом 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
чинному на час існування правовідносин
з приводу яких виник спір, визначено,
що податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно пп.7.4.5. п.7.4 та пп.7.5.1 п.7.5 ст.7
вищенаведеного Закону, не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). Датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів робіт, послуг.

Окрім того, відповідно до п. 1.3 ст. 1
Закону України „Про податок на додану
вартість" платник податку - особа, яка
згідно з цим Законом зобов'язана
здійснювати утримання та внесення до
бюджету податку, що сплачується
покупцем, або особа, яка імпортує
товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у підп. „а",
„в", „г", „д" п.10.1 ст.10 вищезазначеного
Закону, відповідають за дотримання
достовірності та своєчасності
визначення сум податку, а також за
повноту та своєчасність його внесення
до бюджету відповідно до закону (п. 10.2
ст. 10 згаданого Закону).

Судом встановлено, що позивачем на
підтвердження обґрунтованості
віднесення до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість
за перевірений період були надані
податкові накладні, що знаходяться в
матеріалах справи, які не мали
недоліків та, порядок заповнення яких,
відповідав встановленому чинним
законодавством. Відсутність в суб'єкта
господарювання транспортних засобів
та великого штату працівників, на що
посилається відповідач, не може бути
достатнім підтвердженням його
висновків про неможливість ведення
підприємницької діяльності таким
суб'єктом, оскільки вказані ресурси
можуть залучатися на підставі
договорів підряду. А наявні у
податкового органу відомості про
випадки укладення суб'єктом
господарювання договорів з
контрагентами, щодо яких є підстави
припускати про їх фіктивність, не може
свідчити про удаваність усіх договорів
за участі такого суб'єкта. Підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій, згідно з
вимогами ч.1 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік», є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинний документ, згідно визначення
наведеного в ст.1 зазначеного Закону, це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення. Судом беруться до уваги
вищенаведені представлені позивачем
первинні документи, які підтверджують
товарність вказаних операцій.

Позивачем надано суду контракт №02 від
30 грудня 2009 року, укладений між ТзОВ
«Шувар»та INTERLEATHER LLP про продаж вет-блю,
відповідно до специфікації №02 від
30.12.2009 року, в кількості 80000 кг.; договір
про переведення боргу № 15/02 від 15
лютого 2010 року, укладеного між ТзОВ
«Шувар», INTERLEATHER LLP та WESTINGFORD LLP.; ВМД про
вивезення за межі митної території
України напівфабрикат вет-блю,
виробником якого вказано ПП «Оферта
ГалЮст», екологічні декларації від 18.02.
19.02 та 22.02.2010 року на даний товар.

Крім того, постановою Львівського
окружного адміністративного суду по
справі за позовом ПП «Оферта ГалЮст»
до ДПІ у Шевченківському районі м.
Львова про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень 14 липня 2011 року
позов задоволено та встановлено, що
висновки податкової про безтоварність
операцій по договору №01/12 від 01 грудня
2009 року, укладеного між ПП «Оферта
ГалЮст» та ТзОВ «Буд АМВ Груп» є
припущеннями, які зроблені без
наявності достатніх та відповідних
доказів.

Щодо господарських взаємовідносин з
ТзОВ «Лугпромстройсантехмонтаж» суд
зазначає наступне. У капітальному
будівництві для оформлення виконаних
будівельних робіт між сторонами
використовуються специфічні форми
первинної облікової документації,
затверджені новим наказом
Мінрегіонбуду України «Про
затвердження типових форм первинних
документів з обліку в будівництві»від
04.12.2009 р. № 554, якими є: № КБ-2в «Акт
приймання виконаних будівельних
робіт»; № КБ-3 «Довідка про вартість
виконаних будівельних робіт та
витрати». Даний наказ не містить
роз'яснень щодо складання і
застосування зазначених первинних
документів. Пояснення з цього приводу
надано у листах Мінрегіонбуду України
«Про застосування типових форм
первинних облікових документів у
будівництві»від 09.03.2010 р. № 12/19-2-9-21-2368,
«Щодо застосування типових форм
первинних облікових документів у
будівництві»від 16.03.2010 р. № 12/19-3-9-14-295,
якими роз'яснено, що зазначені типові
форми підлягають обов'язковому
застосуванню при проведенні
взаєморозрахунків за виконані роботи
між замовниками та виконавцями робіт з
будівництва, що здійснюються за
рахунок бюджетних коштів та коштів
підприємств, установ і організацій
державної власності. По об'єктах,
будівництво яких здійснюється за
рахунок інших джерел фінансування,
типові форми застосовуються
відповідно до умов договору підряду.

Відповідно до укладеного договору
підряду (п.6.4) підрядник зобов'язується
завершити виконання роботи і подати
Замовникові для підписання остаточний
акт приймання-передачі виконаної
роботи у двох примірниках, а замовник
зобов'язується прийняти належним
чином виконану роботу і в разі
відсутності допущених у роботі
відступів від умов цього договору або
інших недоліків підписати остаточний
акт приймання-передачі виконаної
роботи в 10-денний строк з дня подання
йому підрядником названого документа
або направити підряднику мотивовану
відмову від підписання акту.

Судом також досліджувались обставини
добросовісності позивача при вчиненні
згаданих господарських операцій з
вищенаведеними контрагентами, на що
платником податків було представлено
витяги з Єдиного державного реєстру
згідно з, яких контрагенти позивача на
час здійснення господарських операцій
були зареєстровані у встановленому
законом порядку. Отже, на час укладення
правочинів позивач мав офіційно
оприлюднену інформацію щодо свого
контрагента з метою зменшення ризиків
негативних наслідків вчинення
господарських операцій. За таких
обставин, добросовісність та обачність
позивача по згаданих господарських
операціях підтверджується тим, що ним
була зібрана оприлюднена інформація,
яка б вказувала на недобросовісність
його контрагентів.

На викладені обставини також звертає
увагу Європейський Суд з прав людини у
рішенні від 22 січня 2009 року у справі
"БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №
3991/03).

У згаданому рішенні Європейського суду
з прав людини зазначено, що враховуючи
своєчасне і повне виконання покупцем
своїх зобов'язань щодо подання
звітності з податку на додану вартість,
неможливість ним забезпечити
дотримання постачальником обов'язку
подавати звітність по податку на
додану вартість і той факт, що жодних
протиправних дій з боку контрагента
про, які знав чи міг знати покупець
вчинено не було, суд вважає, що покупець
не повинен відповідати за наслідки
невиконання продавцем свої зобов'язань
своєчасно подавати звітність з податку
на додану вартість і в результаті чого
вдруге сплачувати податок на додану
вартість, а також пеню.

Перелік правочинів, які є нікчемними як
такі, що порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 ЦК України,
згідно якої правочин вважається таким,
що порушує публічний порядок, якщо він
був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

З врахуванням того, що орган державної
податкової служби при встановленні
факту нікчемності правочину в акті
перевірки покликався саме на ст.228 ЦК
України, наведені обставини
враховуються судом при прийнятті
судового рішення.

З огляду на викладені обставини, суд
вважає, що наявні і матеріалах справи
докази повністю підтверджують
обставини реальності господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом, а тому висновки про
неправомірність формування платником
податків валових витрат та податкового
кредиту за результатами таких
господарських операцій є
безпідставними та не обґрунтованими.
Оскільки правомірність нарахування
основного платежу по згаданих податках
не знайшла свого підтвердження під час
розгляду справи органом державної
податкової служби безпідставно
застосовано штрафні (фінансові)
санкції.

З урахуванням вищенаведеного, суд
вважає, що позивачем правомірно
визначено валові витрати та сформовано
податковий кредит за перевірений
період, тому оскаржувані податкові
повідомлення-рішення відповідача
винесено неправомірно, а відтак такі
підлягають до скасування.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 14.05.2012 року
у справі № 2а-2369/12/1370 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар