Справа № 803/488/14
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2014-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року Справа № 803/488/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання
Піянзіну О.К.,

з участю представника позивача
Макарової Н.Ю., Гуменюк О.В.,

представника відповідача Березної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ТЕРЕМНО ХЛІБ» до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 15.11.2013 року №2 від 27.01.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«ТЕРЕМНО ХЛІБ» (далі - ПАТ «ТЕРЕМНО
ХЛІБ») звернулося з позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області (далі -
Луцька ОДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 15.11.2013 року №2 від 27.01.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
висновки податкового органу, викладені
в акті перевірки позивача №1172/22.2/5509694
від 30.10.2013 року про порушення
товариством вимог податкового
законодавства, в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 507957,00 грн. по
взаємовідносинах з ТзОВ «Ферко» та на
загальну суму 35771,00 грн. - по
взаємовідносинах з ТзОВ
«Вторметекспорт», не відповідають
фактичним обставинам справи. Позивач
вважає необґрунтованими висновки
податкового органу, викладені в акті
перевірки про безтоварність операцій
по правочинах, укладених із даними
контрагентами, оскільки реальність,
правомірність і відповідність
господарських операцій діючому
законодавству підтверджується
відповідними первинними
бухгалтерськими документами.

З огляду на вказані обставини, позивач
зазначає, що податкове
повідомлення-рішення № від 15.11.2013
року, винесене на підставі акту
перевірки №1172/22.2/5509694 від 30.10.2013 року та
податкове повідомлення-рішення
№2 від 27.01.2014 року, винесене на
виконання рішення Головного
управління Міндоходів у Волинській
області №3637/10/10.2-06 від 13.12.2013 року є
протиправними. Також звертає увагу
суду на процедурні порушення,
визначені статтею 86.9 Податкового
кодексу України (далі - ПК України), які
допустив відповідач при винесені
податкового повідомлення-рішення, а
тому просить їх скасувати.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали
повністю з підстав, викладених в
позовній заяві, та просили позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у письмових запереченнях
на адміністративний позов не визнала
посилаючись на правомірність
висновків податкового органу,
зроблених при проведенні перевірки.
Під час проведення перевірки позивачем
не було надано документів на
підтвердження руху товару,
товарно-транспортних накладних,
сертифікатів якості, що свідчить про
відсутність господарської операції.
Крім того, в ході перевірки було
встановлено, що ТзОВ «Ферко» та ТзОВ
«Вторметекспорт» є діючими
підприємствами із місцезнаходженням у
м. Києві та співпрацюють між собою в
тісних економічних зв'язках. При цьому,
дані господарські операції проведена
із залученням ПАТ «ТЕРЕМНО ХЛІБ» таким
чином, що останній незаконно формує
податковий кредит та додаткові витрати
на оплату договору комісії, укладеного
із ТОВ «Вторметекспорт». Таким чином,
участь позивача у вказаних операціях є
формальною та не підпадає під
визначення господарської діяльності
як такої. Крім того, вказує на
дотримання процедури винесення
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, встановленої
пунктом 86.9 статті 86 ПК України, за
результатами перевірки, призначеної
відповідно до вимог КПК України по
кримінальному провадженню, предмет
якого не має відношення до податків та
зборів або коли розслідування не
посадової особи платника податків.

Тому вважає, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення винесені
відповідно до вимог чинного
законодавства, в зв'язку з чим просить у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
подані суду письмові докази, приходить
до висновку, що адміністративний позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюються на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктами владних
повноважень, щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дії
чи бездіяльності.

Судом встановлено, що відповідно до
наказу №872 від 16.10.2013 року «Про
проведення документальної
позапланової перевірки», прийнятого на
підставі постанови старшого слідчого
слідчого управління фінансових
розслідувань Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
призначення перевірки від 14.10.2013 року в
період з 17.10.2013 року по 23.10.2013 року
службовими особами Луцької ОДПІ
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ПАТ «ТЕРЕМНО
ХЛІБ» з питань здійснення
фінансово-господарських операцій із
ТзОВ «Ферко» та ТзОВ «Вторметекспорт»
за період 2012-2013 років, результати якої
оформлені актом №1172/22.2/5509694 від 30.10.2013
року.

В акті перевірки зроблено висновок про
порушення позивачем вимог пункту 185.1
статті 185, пунктів 198.1, 198.2 статті 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого ПАТ «ТЕРЕМНО ХЛІБ»
завищено податковий кредит квітня 2013
року взаємовідносинах із ТзОВ «Ферко»
на загальну суму 507957,00 грн., а саме: за
жовтень 2012 року в сумі 463980,00 грн., за
січень 2013 року в сумі 43977,00 грн. та по
взаємовідносинах із ТзОВ
«Вторметекспорт» на загальну суму 35771,00
грн., а саме: за січень 2013 року в сумі
35771,00 грн.

На підставі акту перевірки 15.11.2013 року
Луцькою ОДПІ було винесено податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на загальну суму 679660,00
грн., з них: за основним платежем - 543728,00
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями - 135932,00 грн.

З матеріалів справи слідує, що позивач,
не погодившись з таким рішенням
податкового органу оскаржив його в
адміністративному порядку.

Під час розгляду первинної скарги
встановлено, що згідно акту перевірки
№1172/22.2/5509694 від 30.10.2013 року сума
завищеного кредиту становить 545068,00 грн.
так, внаслідок допущених механічної та
арифметичної помилок, перевіркою не
враховано завищення податкового
кредиту на суму 1370,00 грн. по
взаємовідносинах з ТзОВ
«Вторметекспорт» згідно з актом про
надання послуг №824 від 18.07.2013 року та
невірно визначено суму завищеного
кредиту із ТзОВ «Вторметекспорт» за
січень 2013 року, згідно акту про надання
послуг №43 від 31.01.2012 року позивачем
віднесено до кредиту 35741,00 грн. податку
на додану вартість, а у висновку акта
перевірки зазначено суму на 30,00 грн.
більш, а саме 35771,00 грн.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Волинській області
№3637/10/10.2-06 від 13.12.2013 року податкове
повідомлення-рішення № від 15.11.2013
року залишено без змін, а скаргу - без
задоволення, збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 1675,00 грн. (за основним
платежем на 1340,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями на 335,00 грн.

На виконання вказаного рішення
Головного управління Міндоходів у
Волинській області Луцькою ОДПІ було
винесено податкове
повідомлення-рішення № від 27.01.2014
року, яким позивачу збільшено суму
податкового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість на загальну
суму 1675,00 грн., з них: 1340,00 грн. - за
основним платежем, 335,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції.

Проаналізувавши зібрані та досліджені
докази суд приходить до висновку, що
податкові повідомлення-рішення
Луцької ОДПІ № від 15.11.2013 року
№2 від 27.01.2014 року прийняті
всупереч вимогам чинного
законодавства, а тому позовні вимоги
ПАТ «ТЕРЕМНО ХЛІБ» підлягають до
повного задоволення, виходячи із
наступного.

З матеріалів справи слідує, що висновок
податкового органу про завищення ПАТ
«ТЕРЕМНО ХЛІБ» податкового кредиту
квітня 2013 року взаємовідносинах із
ТзОВ «Ферко» на загальну суму 507957,00
грн., а саме: за жовтень 2012 року в сумі
463980,00 грн., за січень 2013 року в сумі 43977,00
грн. та по взаємовідносинах із ТзОВ
«Вторметекспорт» на загальну суму 35771,00
грн., а саме: за січень 2013 року в сумі
35771,00 грн. базується на тому, що
фінансово-господарські операції
позивача з ТзОВ «Ферко» не мали
реального характеру, оформлені лише
юридично по податковому обліку, без
настання реального здійснення
операції.

Однак, суд не погоджується з такими
висновками Луцької ОДПІ, враховуючи
наступне.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Як передбачено підпунктом 14.1.181 пункту
14.1 статті 181 ПК України, податковий
кредит - сума, на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

Пунктами 198.1, 198.2 статті 198 розділу V ПК
України передбачено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається, виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(пункт 201.10 статті 201 ПК України).

З аналізу положень вищенаведених актів
вбачається, що нормами податкового
законодавства чітко визначено
необхідні умови для формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість - наявність належним
чином оформленої податкової накладної.

Таким чином, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійсненні і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

З урахуванням наведених норм чинного
законодавства України та доводів
Луцької ОДПІ про безтоварний характер
угоди, укладеної між позивачем та ТзОВ
«Ферко» судом при розгляді справи
підлягали з'ясуванню обставини щодо
фактичного здійснення
фінансово-господарських операцій, за
якими позивачем сформовано податковий
кредит жовтень 2012 року та за січень 2013
року.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.10.2012 року між ПАТ «ТЕРЕМНО ХЛІБ» як
покупцем та ТзОВ «Ферко» як
постачальником укладено договір
поставки №12102, відповідно до умов
якого, постачальник зобов'язується
передати у власність покупця, а
покупець прийняти і оплатити товар на
умовах, що передбачені цим договором.
Кількість, асортимент, ціна товару,
терміни передачі і оплати товару, місце
постачання, визначаються додатками до
договору, які є невід'ємною його
частиною.

Згідно з додатком №1 від 12.10.2012 року
предметом даного договору є соєві боби
(для технічних потреб) українського
походження, врожаю 2012 року в кількості
570 тон, загальною вартістю 2783880,00 грн.,
умови поставки - СРТ - Одеський морський
торгівельний порт (ТзОВ «Олімпекс Купе
Інтернешнл»). Умовами даного додатку
також визначено, що покупець здійснює
оплату за товар протягом 180 днів з
моменту його поставки.

Відповідно до додатку №2 від 19.11.2012 року
та додаткової угоди до даного додатку
предметом даного договору є соєві боби
(для технічних потреб) українського
походження, врожаю 2012 року в кількості
150 тон, загальною вартістю 732600,00 грн.,
умови поставки - СРТ - Одеський морський
торгівельний порт (ТзОВ «Олімпекс Купе
Інтернешнл»). Умовами даного додатку
також визначено, що покупець здійснює
оплату за товар протягом 180 днів з
моменту його поставки.

Згідно з додатком №3 від 07.12.2012 року до
договору №12102 від 12.10.2012 року, предметом
договору є олія соняшникова
нерафінована, українського походження,
врожаю 2012 року, в кількості 90 тон,
загальною вартістю 972540,00 грн., умови
поставки - Комплекс з перевантаження та
переробки тропічних олій, м. Южний.
Умовами даного додатку також
визначено, що покупець здійснює оплату
за товар протягом 180 днів з моменту його
поставки.

Зазначений договір, додатки до нього та
додаткова угода до додатка №2
підписано повноважними на це особами
та скріплено печатками.

На підтвердження факту виконання
господарських зобов'язань за вказаним
договором позивачем надано суду
виписані ТзОВ «Ферко» на поставку
соєвих бобів (для технічних потреб) та
олії соняшникової нерафінованої
податкові накладні №299 від 31.10.2012 року,
№92 від 19.11.2012 року, №164 від 21.01.2013 року,
№112 від 18.12.2012 року, які зареєстровані у
Єдиному реєстрі податкових накладних,
що стверджується наявними в матеріалах
справи копіями відповідних квитанцій;
видаткові накладні №1677 від 31.10.2012 року,
№1715 від 19.11.2012 року, №2405 від 21.01.2013 року,
№2147 від 18.12.2012 року, акти
прийому-передачі товару №1 від 31.10.2012
року, №1 від 19.11.2012 року, №2 від 21.01.2013
року, №1 від 18.12.2012 року (а.с. 14-39).

Оплата за придбаний товар товариством
проведена у безготівковій формі, що
підтверджується платіжними
дорученнями №11099 від 19.03.2013 року, №956
від 19.03.2013 року, №11123 від 26.03.2013 року, №958
від 20.03.2013 року, №1751 від 30.04.2013 року, №1029
від 05.04.2013 року, №11634 від 27.06.2013 року, №1650
від 26.06.2013 року, №11635 від 27.06.2013 року та
№1870 від 23.07.2013 року (а.с. 134-138).

Матеріалами справи підтверджено, що
отримання від ТзОВ «Ферко» соєвих
бобів здійснювалось товарознавцем
ОСОБА_5 на підставі генеральних
довіреностей від 21.01.2013 року (а.с.34), від
07.12.2012 року (а.с.40).

Операції з поставки товару відображені
в бухгалтерському і податковому
обліках позивача та включено суми
податкового кредиту до декларацій
відповідного звітного періоду.

Загальна сума поставки соєвих бобів
(для технічних потреб) та олії
соняшникової від ТзОВ «Ферко» склала
4459842,98 грн., в тому числі ПДВ в сумі 743307,16
грн., який був віднесений позивачем до
складу податкового кредиту за жовтень
2012 року та січень 2013 року, що
підтверджується актом перевірки.

Придбаний у вказаного контрагента
товар позивачем був реалізований, що
підтверджується договором комісії від
№К101222 від 12.10.2012 року, укладеним ПАТ
«ТЕРЕМНО ХЛІБ» як комітентом та ТзОВ
«Вторметекспорт» як комісіонером,
додатком №1 до вказаного договору,
актами приймання-передачі товару на
комісію №1 від 31.10.2012 року та№2 від
21.01.2013 року, №1 від 19.11.2012 року,
додатковими угодами до даного договору
та видатковими накладними №1 від 31.10.2012
року, №2 від 19.11.2012 року (а.с. 114-124).

Відповідно до звіту комісіонера від
31.01.2013 року про повне виконання робіт по
додатках №1 від 12.10.2012 року та №2 від
19.11.2012 року до договору комісії №К10122
від 12.10.2012 року (а.с.45), на виконання
договору комісії ТзОВ
«Вторметекспорт» було укладено
зовнішньоекономічний контракт з
покупцем-нерезидентом «Вlack Sea Commodities Ltd»
U.A.E. №01/2012-VME від 21.11.20102 року, якому було
реалізовано соєві боби (для технічних
потреб).

Разом з тим, з матеріалів справи слідує,
що ТзОВ «Вторметекспорт» було також
укладено зовнішньоекономічний
контракт з покупцем-нерезидентом «Alfa
Trading Limsted» №CSFO/UKR/2012/PO243 від 16.01.2013 року,
за умовами якого реалізовано
українську нерафіновану соняшникову
олію, врожаю 2012 року.

Реальність виконання договору комісії
підтверджують наступні первинні
документи: зовнішньоекономічні
контракти №01/2012-VME від 21.11.20102 року, та
№CSFO/UKR/2012/PO243 від 16.01.2013 року
вантажно-митні декларації від 22.01.2012
року №500060703/2013/000529, від 11.01.2013 року
№500060703/2013/000236, від 18.07.2013 року
№500060703/2013/002993 з відповідними
відмітками митного органу, що свідчать
про експорт відповідного товару,
рахунки-фактури, фітосанітарні
сертифікати, екологічні декларації, а
також довідками банківський установ
про надходження валютної виручки на
рахунки ТзОВ «Вторметекспорт» та
зняття їх з валютного контролю (а.с.
47-113).

Судом також встановлено, що про
проведену роботу ТзОВ
«Вторметекспорт» складено акт про
надання послуг№43 від 31.01.2013 року,
згідно якого комісійна винагорода
становить 178506,50 грн., винагорода
делькредере становить 200,00 грн., всього
виконано робіт на суму 214447,80 грн., в тому
числі ПДВ 35741,30 грн. (а.с. 46), а також
виписано рахунок на оплату №28 від
31.01.2013 року (а.с.49) та податкова накладна
№39 від 31.01.2013 року (а.с.50).

Як слідує із матеріалів справи,
операції з надання ТзОВ
«Вторметекспорт» комісійних послуг
відображені в бухгалтерському і
податковому обліках позивача та
включено суми податкового кредиту до
декларацій відповідного звітного
періоду.

На думку суду, всі первинні документи
оформлені у відповідності до вимог
чинного законодавства та містять всі
необхідні реквізити передбачені
Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та пунктом 2.4 «Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку».

Луцькою ОДПІ не доведено, що відомості,
які містяться в цих документах,
неповні, недостовірні та (або)
суперечливі, чи ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних яких
установлена судом, а тому зазначені
документи є підставою для
бухгалтерського обліку.

В діючому законодавстві не
встановлено, що господарська операцію
повинна фіксуватися більше ніж одним
документом, не встановлений обов'язок
сторін господарської ( операції
створювати; документи, що можуть
слугувати побічним доказом здійснення
господарської операції.

Таким чином, твердження відповідача
про відсутність документів первинного
бухгалтерського обліку, які
підтверджують фактичний рух товару від
постачальника до Позивача є
безпідставним та таким, що не
ґрунтується на нормах чинного
законодавства.

Разом з тим, як вбачається з Акту
№1172/22.2/5509694 від 30.10.2013 року, податковим
органом не висловлено зауважень,
заперечень до даних документів, а також
вказівок на їх невідповідність вимогам
законодавства, та (або) неповноту та
(або) неправильність їх заповнення, а
тому зазначені документи є підставою
для формування даних податкового
обліку.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС
України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд вважає,
що позивач довів реальність вчинення
фінансово-господарських операцій із із
ТзОВ «Ферко» та ТзОВ «Вторметекспорт» ,
що підтверджується фактичними
обставинами по справі, а, отже, і
правомірність формування податкового
кредиту по операціях із даними
контрагентами.

Досліджені в судовому засіданні докази
підтверджують реальність здійснення
господарських операцій з придбання
товару, відтак, податковий кредит за
наслідками цієї операції ПАТ «ТЕРЕМНО
ХЛІБ» сформовано правомірно.

За актом перевірки Луцькою ОДПІ
зроблено висновок про безпідставне
віднесення позивачем до податкового
кредиту суми ПДВ по взаємовідносинах
із ТзОВ «Ферко» на загальну суму 507957,00
грн., а саме: за жовтень 2012 року в сумі
463980,00 грн., за січень 2013 року в сумі 43977,00
грн. та по взаємовідносинах із ТзОВ
«Вторметекспорт» на загальну суму 35771,00
грн., а саме: за січень 2013 року в сумі
35771,00 грн. з посиланням на ту обставину,
що під час проведення перевірки
позивачем не було надано
товарно-транспортні накладні,
сертифікатів якості на момент
приймання продукції та її реалізації,
договорів зберігання даної продукції ,
накази на відрядження, звіти про
використання коштів виданих на
відрядження, аванс на відрядні витрати
(добові) осіб, які підписували договір
та додаткову угоду, акт
приймання-передачі
товарно-матеріальних цінностей. Також
під час проведення перевірки Луцькою
ОДПІ були враховані висновки акту
перевірки ДПІ у Шевченківському районі
міста Києва ТзОВ «Ферко» №643/22-40/31681342
від 16.08.2013 року та інформація
оперативного управління Луцької ОДПІ,
зокрема, пояснення, відібрані у
директора ТзОВ «Ферко» та у директора
ТзОВ «Вторметекспорт».

Однак, на думку суду, такі доводи
податкового органу є необгрунтованими
та безпідставними з огляду на наступне.

В якості доказу безтоварності операції
посадові особи посилаються в Акті на
інформацію, отриману від оперативного
управління Луцької ОДПІ Міндоходів у
Волинській області про відсутність
господарських відносин між ТОВ «Ферко»
та ПАТ «ТЕРЕМНО ХЛІБ». Водночас надані
відповідачем під час розгляду даної
справи на підтвердження своєї позиції
щодо безтоварності господарської
операції письмові пояснення директора
ТзОВ «Ферко» Позднякова Д.Ю. та
директора ТзОВ «Вторметекспорт»
Стасюка Д.Ф. про те, що перший з
представниками ПАТ «ТЕРЕМНО ХЛІБ»
особисто не знайомий та назву даного
товариства чує вперше, а також, що на
ТзОВ «Вторметекспорт» відсутні
будь-які умови, необхідні для
збереження олії соняшникової та бобів
соєвих, а останній будь-яких договорів,
контрактів, угод не підписував жодним
чином не встановлюють відсутність
поставок товару в адресу позивача,
оскільки повністю спростовуються
наданими первинними бухгалтерськими
документами, які підписані зазначеними
особами та засвідчені печаткою ТзОВ
«Ферко» та ТзОВ «Вторметекспорт».

Також листами від №1530 від 01.11.2012 року
(а.с.18), №20/13 від 20.11.2012 року (а.с.21), №130
від 31.01.2013 року (а.с.24) ТЗОВ «Олімпекс
Купе Інтернешннл» підтверджено той
факт, що на складі даного товариства
зберігався товар - боби соєві,
українського виробництва урожаю 2012
року, а довідкою від 01.03.2013 року, наданою
ТзОВ Дельта Вілмар СНД» (а.с.41),
підтверджено, що на складі Комплексу по
перезагрузці та обробці тропічних олій
зберігалася олія соняшникова
нерафінована, українського
виробництва, врожаю 2012 року.

Судом не приймаються твердження
відповідача як доказ безтоварності
операцій про те, що під час перевірки
не були надані накази на відрядження,
звіти про використання коштів виданих
на відрядження, аванс на відрядні
витрати (добові) осіб, які підписували
договір та додаткову угоду, акт
приймання-передачі
товарно-матеріальних цінностей та
будь-яких інших документів
підтверджуючих факт перебування
посадових осіб позивача з ТзОВ «Ферко»
та ТзОВ «Вторметексопрт», оскільки
такі документи є документами, що
підтверджують факт відправлення
посадової особи у відрядження. Дані
документи не підтверджують здійснення
операції купівлі-продажу товару, і тому
не є первинними документами, на
підставі яких формується сума податку
на додану вартість. Так, ці документи
пов'язані зі здійсненням господарської
операції, але не є первинними
документами, які засвідчують передачу
товару в рамках договору
купівлі-продажу. Таким документами є
надані для перевірки видаткові
накладні, акти приймання-передачі,
податкові накладні. Накази про
відрядження, звіти про використання
коштів, аванс на відрядження, на думку
суду, не є документами, які , пов'язаними
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством згідно ст.44 ПКУ,
оскільки на їх підставі не можливо ні
обчислити суму податку, ні встановити
строки або порядок сплати податку.
Більш того, згідно ст.201 ПКУ при
здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних. При оформленні
наказів на відрядження, звітів про
використання коштів, авансів на
відрядні витрати (добові) податкові
накладні не виписуються, отже дані
документи не підтверджують операцію з
постачання товарів.

Крім того, як слідує із матеріалів
справи, зокрема, із наказу №100 від 03.09.2012
року пошук потенційних постачальників
соєвих бобів та олії соняшникової
нерафінованої та отримання
сільськогосподарських товарів
доручено начальнику відділу
матеріально-технічного постачання
Панченко О.В. на підставі довіреності
№994 від 31.10.2012 року, що входить до
виконання функціональних обов'язків
начальника відділу
матеріально-технічного постачання
згідно посадової інструкції,

Також головою правління ПАТ «ТЕРЕМНО
ХЛІБ» додатки до договорів поставки,
укладених з ТзОВ «Ферко» на поставку
соєвих бобів та додатків до договору
комісії, укладеного з ТзОВ
«Вторметекспорт» були заключні та
підписані рішень Наглядової ради
позивача, постановлених на її
засіданні, що стверджується наданими в
судовому засіданні представником
позивача копіями протоколів №12 від
12.10.2012 року та №13 від 19.11.2012 року.

Зазначені докази в їх сукупності
спростовують твердження податкового
органу про те, що господарські
операції між ТзОВ «Ферко» та ТзОВ
«Вторметекспорт» проведені із
залученням ПАТ «ТЕРЕМНО ХЛІБ» таким
чином, що останній незаконно формує
податковий кредит та додаткові витрати
на оплату договору комісії, укладеного
із ТОВ «Вторметекспорт», а також, що
участь позивача у вказаних операціях є
формальною та не підпадає під
визначення господарської діяльності
як такої.

Відносно тверджень відповідача про
відсутність журналу реєстрації
генеральних довіреностей, в судовому
засіданні встановлено, що на
підприємстві довіреності реєструються
в єдиному журналі реєстрації
довіреностей. як вбачається із
представленої представниками позивача
копії даного журналу, у ньому були
зареєстровані генеральні довіреності
на ОСОБА_5 та довіреність на Панченко
О.В. Даний журнал надавався
перевіряючим для огляду, проте, не був
прийнятий ними до уваги.

Разом з тим, наданими в ході судового
розгляду даної справи
оборотно-сальдові відомості по рахунку
6311 свідчать про рух активів по
підприємству та внутрішнє переміщення
товару.

Суд не приймає до уваги твердження
відповідача про те, що позивачем не
було надано товарно-транспортних
накладних, сертифікатів якості на
придбаний товар, оскільки їх
відсутність в сукупності з наданими
первинними документами не може
свідчити про те, що господарська
операція не відбулася.

Крім цього, подача саме таких
документів податкових органом нічим не
підтверджена, і, як вбачається із
укладених догорів, поставку повару
позивач не здійснював, вона
відбувалась продавцем за правилами
ІНКОТЕРМС, а транспортні витрати
враховані в ціні придбаного товару.

При цьому, як слідує із матеріалів
справи, від продажу соєвих бобів на
експорт позивач отримав прибуток у
розмірі 14222,63 грн., що свідчить про
наявність господарської мети,
одержання прибутку внаслідок
подальшої реалізації товару та належне
оформлення первинних документів.

Крім того, суд вважає безпідставними
висновки контролюючого органу,
наведені в Акті перевірки №1172/22.2/5509694
від 30.10.2013 року, про завищення позивачем
податкового кредиту з посиланням на
акт перевірки ТзОВ «Ферко», оскільки
нормами діючого законодавства України
не передбачено можливість посилання
податкового органу в ході проведення
перевірки суб'єкта господарювання на
акти перевірок інших суб'єктів
господарювання.

При цьому суд зазначає, що відповідно
до пунктів 36.1, 36.5 статті 36 Податкового
кодексу України податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи. Відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
податкового обов'язку несе платник
податків, крім випадків, визначених цим
Кодексом або законами з питань митної
справи. Зазначена відповідальність
стосується кожного окремого платника
податку і не може автоматично
поширюватися на третіх осіб, у тому
числі на його контрагентів.

Чинне податкове законодавство не
ставить в залежність право позивача на
формування податкового кредиту та
віднесення витрат до складу валових
витрат від податкового обліку (стану)
інших осіб і фактичної сплати
контрагентами податку до бюджету.
Питання податкового кредиту на
валових витрат поширюються тільки на
окремо взятого платника податків і не
ставить цей факт у залежність від
розрахунку з бюджетом інших осіб.

Таким чином, з огляду на реальний
характер операцій, можливі порушення
контрагентами податкової дисципліни
та правил здійснення господарської
діяльності не можуть бути підставою
для позбавлення ПАТ «ТЕРЕМНО ХЛІБ» як
добросовісного платника податків
права на формування податкового
кредиту.

З огляду на реальний характер операцій,
можливі порушення контрагентом
позивача правил здійснення
господарської діяльності не можуть
бути підставою для позбавлення
позивача як платника податків права на
формування податкового кредиту з ПДВ.

Отже, на думку суду, з урахуванням
встановлених обставин справи,
позивачем дотримані умови формування
податкового кредиту з ПДВ у жовтні 2012
року та січні 2013 року, а висновки
податкового органу про порушення
позивачем податкового законодавства
не знайшли свого підтвердження в ході
судового розгляду справи.

Разом з тим, суд не приймає до уваги
твердження представника позивача щодо
допущення відповідачем процедури
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, встановленої
пунктом 86.9 статті 86 ПК України,
оскільки приписи вказаної норми не
застосовуються до спірних
правовідносин, так як досудове
розслідування, в межах якого було
винесено постанову про призначення
позапланової проводиться відносно
контрагентів позивача та не стосується
позивача.

Протилежного в судовому засіданні не
встановлено.

Відповідно до частини другої статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що в даному випадку Луцькою
ОДПІ належними та допустимими доказами
не доведено правомірності прийнятого
податкового повідомлення-рішення
відносно позивача та відсутності
реально проведеної господарської
операції між позивачем та ТзОВ «Ферко»,
а також між позивачем та ТзОВ
«Вторметекспорт».

Отже, виходячи із вищенаведеного,
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення Луцької ОДПІ № від 15.11.2013
року №2 від 27.01.2014 року винесені з
порушенням вимог чинного податкового
законодавства, є протиправними та
підлягають скасуванню, а позов - до
повного задоволення.

Інші доводи представника відповідача
не спростовують висновків суду,
зроблених в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 94
КАС України, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, з Державного бюджету
України на користь позивача слід
стягнути судовий збір в розмірі 487,20
грн., сплачений відповідно до
платіжного доручення від №152 від 13.04.2014
року.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Податкового
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області від 15.11.2013 року № та від
27.01.2014 року №2.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства «ТЕРЕМНО ХЛІБ» (43008,
Волинська область, місто Луцьк, вулиця
Підгаєцька, 13б, ) судові
витрати в сумі 487 (чотириста вісімдесят
сім) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі до 09 квітня
2014 року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
Р.С.Денисюк