Справа № 9101/103481/2012
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2013-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2013 рокусправа № 2а-62/2012

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Проценко
О.А.

суддів: Туркіної Л.П.
Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимовій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Запорізького міжрайонного
екологічного прокурора

на ухвалу Вільнянського районного суду
Запорізької області від 02.04.2012 року у
справі №2а-62/2012

за позовом Запорізького міжрайонного
екологічного прокурора

до Дніпровської сільської Ради
Вільнянського району Запорізької
області

треті особи: 1. Відділ Держкомзему у
Вільнянському районі Запорізької
області

2. ОСОБА_1

про визнання протиправним та
скасування рішення №13 від 30.05.2007р.,

встановив:

Запорізький міжрайонний екологічний
прокурор звернувся до суду з позовом
про визнання протиправним та
скасування рішення Дніпровської
сільської Ради Вільнянського району
Запорізької області від 30.05.2007р. №13
«Про надання земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку» стосовно ОСОБА_1 щодо ділянки
площею 0,1900га, яка розташована по
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову прокурор
посилався на ст.ст.58-60,83 Земельного
кодексу України, ст. 5 Закону України
«Про Державний контроль за
використання та охороною земель» та
вказував, що відповідно до ст.58
Земельного кодексу України до земель
водного фонду належать, зокрема, землі,
зайняті прибережними захисними
смугами вздовж річок. Згідно з ч.2 ст.60
Кодексу прибережні захисні смуги
встановлюються по берегах річок уздовж
урізу води шириною 100 метрів для
великих річок, в том числі р.Дніпро.
Частиною 3 ст.83 Земельного кодексу
України визначено, що до земель
комунальної власності, які не можуть
передаватися у приватну власність,
належать землі водного фонду, крім
випадків, визначених цим Кодексом.
Водночас, ст.59 Земельного кодексу
України не передбачено можливість
надання у власність громадянам
земельних ділянок для будівництва
індивідуального житлового будинку із
земель водного фонду. При цьому,
посилаючись на Конституцію України, ч. 3
ст. 24 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», прокурор
зазначав, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України. Прокурор
вказував, що дане рішення Дніпровської
сільської ради про погодження
виділення земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства площею 0,1900 га в
с.Петро-Свистунове по вул. Рибацька,3
може призвести до незаконного
вилучення у приватну власність земель
водного фонду. Проведеною відділом
Держкомзему у Вільнянському районі на
вимогу Запорізької міжрайонної
екологічної прокуратури перевірки
виявлені суттєві порушення вимог
земельного законодавства при
прийнятті Дніпровською сільською
радою рішення № 13 від 30.05.2007р.

Ухвалою від 02.04.2012 року Вільнянський
районний суд Запорізької області
адміністративний позов прокурора
залишив без розгляду. При цьому суд
першої інстанції посилався на ч.2 ст.99,100
КАС України та зазначив, що прокурором
пропущений строк звернення до суду.

Не погодившись з висновками суду
першої інстанції, прокурор подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу від 02.04.2012р. та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду. В
обґрунтування апеляційних вимог
зазначалось, що оскаржувана ухвала
прийнята судом з порушенням норм
процесуального права. Прокурор вказує
на помилковість висновку суду першої
інстанції про пропущення
процесуального строку. На
підтвердження зазначеного вказує, що
строк звернення до суду в даному
випадку має відліковуватись з моменту
отримання прокурором повідомлення про
результати розгляду Дніпровської
сільської Ради Вільнянського району
Запорізької області протесту
прокурора на рішення №13 від 30.05.2007р., а
саме: з дати отримання прокуратурою
рішення Дніпровської сільської Ради
Вільнянського району Запорізької
області №12 від 28.02.2012р. про відхилення
протесту. Тому прокурор вважає, що
строк ним не пропущено і у суду не було
правових підстав для залишення позову
без розгляду.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що прокурор
звернувся до суду з вимогою скасувати
рішення Дніпровської сільської Ради
Вільнянського району Запорізької
області №13 від 30.05.2007р. про надання
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку в
с.Петро-Свистунове ОСОБА_1. Підставою
для позову стало рішення відповідача
від 28.02.2012 №12 «Про розгляд Протесту
Запорізької міжрайонної екологічної
прокуратури №60-193/23 вих.12 від 14.02.2012р. на
рішення Дніпровської сільської Ради
Вільнянського району Запорізької
області №13 від 30.05.2007р.», згідно з яким
було відхилено протест прокурора
(а.с.8).

Із змісту оскаржуваної ухвали
вбачається, що суд першої інстанції
залишив без розгляду адміністративний
позов прокурора з посиланням на ст.99,100
КАС України.

Частиною 2 ст.99 КАС України передбачено,
що для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
6-тимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Перебіг
процесуального строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (ч.1 ст.103 КАС
України). Згідно з абзацем 2 ч.2 ст.99 КАС
України можуть бути застосовані інші,
ніж визначено абз.1 ч.ІІ ст.99 КАС
України, строки для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень можуть
встановлюватись іншими законами.

Згідно ч.1,3 ст.21 зазначеного Закону
України «Про прокуратуру» протест на
акт, що суперечить закону, приноситься
прокурором, його заступником до органу,
який його видав, або до вищестоящого
органу. У такому ж порядку приноситься
протест на незаконні рішення чи дії
посадової особи. При цьому, протест
прокурора підлягає обов'язковому
розгляду відповідним органом або
посадовою особою у 10-денний строк після
його надходження (ч.3 ст.31 Закону).
Відповідно до ч.4 ст.21 зазначеного
Закону у разі відхилення протесту або
ухилення від його розгляду прокурор
може звернутися з заявою до суду про
визнання акту незаконним. Заяву до суду
може бути подано протягом п'ятнадцяти
днів з моменту одержання повідомлення
про відхилення протесту або закінчення
передбаченого законом строку для його
розгляду.

Підставою для залишення позову без
розгляду є пропуск прокурором строку,
встановленого ст.21 Закону України «Про
прокуратуру».

Так, протест прокурора від 14.02.2012р.
отримано відповідачем 16.02.2012р. (а.с.5);
розгляд протесту мав відбутися
протягом 10 днів, тобто до 27.02.2012р. і саме
з цієї дати у прокурора є 15 днів для
звернення до суду з відповідним
позовом. Проте прокурор звернувся до
суду з даним позовом лише 26 03.2012р, тобто
з пропуском встановленого Законом
України «Про прокуратуру» строку.

За встановлених обставин суд вірно
залишив позов без розгляду. Апеляційна
скарга не спростовує висновків суду
першої інстанції, у зв'язку з чим
підстав для скасування ухвали суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,199,200,205,206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Запорізького
міжрайонного екологічного прокурора
на ухвалу Вільнянського районного суду
Запорізької області від 02.04.2012 року у
справі №2а-62/2012 залишити без
задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду
Запорізької області від 02.04.2012 року у
справі №2а-62/2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України та може
бути оскарженою згідно зі ст.212 КАС
України.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна

Суддя:
А.В. Шлай