Справа № 826/910/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1Вн. № 39/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 квітня 2014 року № 826/910/14

Колегія суддів Окружного
адміністративного суду міста Києва у
складі: головуючий суддя Огурцов О.П.,
судді Арсірій Р.О., Кузьменко В.А.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3до
третя особа про Кабінету Міністрів
України Міністерство внутрішніх справ
України скасування, визнання
незаконними та нечинними постанов
Кабінету Міністрів України №13 від
22.01.2014 та № 14 від 22.01.2014

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Кабінету
Міністрів України про визнання
незаконними та нечинними постанов
Кабінету Міністрів України №13 від
22.01.2014 та № 14 від 22.01.2014.

Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29.01.2014 було
відкрито провадження у справі,
призначено попереднє судове засідання
та відмовлено позивачу у задоволенні
клопотання про забезпечення
адміністративного позову.

Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13.03.2014 закінчено
підготовче провадження у справі та
призначено справу до судового
розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02.04.2014 було
об'єднано в одне провадження
адміністративні справи № 826/910/14, №
826/2346/14 та № 826/2353/14 та присвоєно
об'єднаній справі № 826/910/14, та залучено
до участі у справі в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору Міністерство
внутрішніх справ України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржувані постанови суперечать
Конституції України, Закону України
"Про міліцію" та міжнародним документам
в галузі прав людини, які ратифіковані
Україною у встановленому
законодавством порядку та ухвалені в
порушення положень статті 14 Закону
України "Про міліцію" за відсутності
висновків Генеральної прокуратури
України та Міністерства охорони
здоров'я України. Також позивачі
посилались на те, що постановою №13 від
22.01.2014 перелік спеціальних засобів, які
можуть використовуватись
правоохоронними органами України
доповнено спеціальними засобами, які
на момент ухвалення зазначеного
рішення не пройшли державної
сертифікації.

Представники позивача 1 та позивача 2,
позивач 3 у судовому засіданні 01.04.2014
підтримали позовні вимоги та просили
суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судових
засіданнях зазначив про те, що
оскаржувані рішення прийнято в межах
повноважень та залишив вирішення
справи на розсуд суду.

У судове засідання 01.04.2013 представник
третьої особи не прибув, 31.03.2014 через
канцелярію суду подав письмові
пояснення в яких зазначив про те, що
підтримує позицію відповідача та
клопотання про розгляд справи без
участі представника МВС України.

У відповідності до частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням наведеного колегія
суддів, заслухавши у судовому
засіданні позивача 3, представників
позивача 1, позивача 2 та відповідача,
з'ясувавши, що немає потреби заслухати
свідків та експерта, ухвалила
продовжити розгляд справи у письмовому
провадженні.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів встановила,

В С Т А Н О В И ЛА:

Кабінетом Міністрів України було
прийнято постанову № 13 від 22.01.2014 "Про
внесення змін до пункту 12 Правил
застосування спеціальних засобів при
охороні громадського порядку".

Зазначеною постановою до Правил
застосування спеціальних засобів при
охороні громадського порядку,
затверджених постановою Ради
Міністрів Української РСР№ 49 від 27.02.1991
внесено наступні зміни:

1.абзац сьомий підпункту "б" після слова
і цифри "Сирень-3" доповнено словом і
цифрою ", "Дрейф-2";

2. у підпункті "в":

- абзац третій після слова "Заря"
доповнено словами і цифрою ", "Заря-2",
"Факел-С", "Пламя-М";

- доповнено підпункт абзацом такого
змісту: "ручна димова граната;"

Кабінетом Міністрів України було
прийнято постанову № 14 від 22.01.2014 "Про
внесення змін до пункту 16 Правил
застосування спеціальних засобів при
охороні громадського порядку".

Зазначеною постановою внесено зміни до
пункту 16 Правил застосування
спеціальних засобів при охороні
громадського порядку, затверджених
постановою Ради Міністрів Української
РСР № 49 від 27.02.1991 та викладено
зазначений пункт в наступній редакції:
"16. Водомети застосовуються
працівниками міліції для припинення
масових безпорядків і групових
порушень громадського порядку,
відбиття нападу на будівлі, приміщення,
споруди і транспортні засоби незалежно
від їх належності, захисту громадян і
самозахисту від нападу та інших дій, що
створюють загрозу їх життю, здоров'ю,
житлу чи майну."

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не погоджуючись
з постановами Кабінету Міністрів
України №13 від 22.01.2014 та № 14 від 22.01.2014,
вважаючи їх протиправними, нечинними
та такими, що підлягають скасуванню
звернулись з відповідними позовами до
суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, колегія суддів вважає
позов таким, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Частиною першою статті 1 Закону України
"Про Кабінет Міністрів України"
встановлено, що Кабінет Міністрів
України (Уряд України) є вищим органом у
системі органів виконавчої влади.

Статтею 4 зазначеного Закону
встановлено, що Кабінет Міністрів
України у своїй діяльності керується
Конституцією України, цим Законом,
іншими законами України, а також актами
Президента України. Організація,
повноваження і порядок діяльності
Кабінету Міністрів України
визначаються Конституцією України, цим
та іншими законами України. Кабінет
Міністрів України відповідно до
Конституції України, цього Закону та
актів Президента України затверджує
Регламент Кабінету Міністрів України,
який визначає порядок проведення
засідань Кабінету Міністрів України,
підготовки та прийняття рішень, інші
процедурні питання його діяльності.

Згідно з частинами першою та другою
статті 50 Закону України "Про Кабінет
Міністрів України" Кабінет Міністрів
України на основі та на виконання
Конституції і законів України, актів
Президента України, щорічного послання
Президента України до Верховної Ради
України про внутрішнє і зовнішнє
становище України видає обов'язкові
для виконання акти - постанови і
розпорядження. Акти Кабінету Міністрів
України нормативного характеру
видаються у формі постанов Кабінету
Міністрів України.

Згідно з частинами першою, другою
третьою та шостою статті 51 зазначеного
Закону встановлено, що право
ініціативи у прийнятті актів Кабінету
Міністрів України мають члени Кабінету
Міністрів України, центральні органи
виконавчої влади, державні колегіальні
органи, Рада міністрів Автономної
Республіки Крим, обласні, Київська та
Севастопольська міські державні
адміністрації. Ініціювати підготовку
та прийняття актів Кабінету Міністрів
України може Президент України.
Проекти актів Кабінету Міністрів
України готуються міністерствами,
іншими центральними органами
виконавчої влади, державними
колегіальними органами, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласними, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями. Проекти актів
Кабінету Міністрів України вносяться
на розгляд Кабінету Міністрів України
міністерствами, центральними органами
виконавчої влади (крім тих, діяльність
яких спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
відповідного члена Кабінету Міністрів
України), державними колегіальними
органами, місцевими державними
адміністраціями. Проекти актів
Кабінету Міністрів України, що мають
важливе суспільне значення та
визначають права і обов'язки громадян
України, підлягають попередньому
оприлюдненню в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Частиною третьою статті 14 Закону
України "Про міліцію" встановлено, що
повний перелік спеціальних засобів, а
також правила їх застосування
встановлюються Кабінетом Міністрів
України за висновком центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони здоров'я, і Генеральної
прокуратури України і публікуються в
засобах масової інформації.

Параграфом 36 глави 2 розділу 4
Регламенту Кабінету Міністрів України
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 950 від 18.07.2007
встановлено, що проект постанови
Кабінету Міністрів, а також проект
розпорядження Кабінету Міністрів про
схвалення концепції реалізації
державної політики у відповідній
сфері, концепції державної цільової
програми та концепції закону, що
зачіпає права та свободи, гарантовані
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод, підлягає
опрацюванню з урахуванням положень
зазначеної Конвенції та практики
Європейського суду з прав людини. При
цьому розробник визначає: чи містяться
у проекті акта положення, що зачіпають
права та свободи, гарантовані
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод; яких положень
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод стосується
проект акта. Розробник забезпечує
врахування у проекті акта Кабінету
Міністрів положень Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод. Результати опрацювання проекту
акта Кабінету Міністрів
відображаються розробником у довідці
(додаток 2).

Згідно з параграфом 37 глави 3 розділу 4
зазначеного Регламенту розробник
надсилає заінтересованому органу
проект акта Кабінету Міністрів,
завізований керівником органу, який є
розробником, разом з пояснювальною
запискою, а також порівняльною
таблицею (якщо проектом акта
передбачено внесення змін до інших
актів Кабінету Міністрів). Якщо
розробником проекту акта Кабінету
Міністрів є центральний орган
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується та координується
Кабінетом Міністрів через міністра,
проект надсилається заінтересованому
органу лише після його погодження
відповідним міністром. Центральний
орган виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується та координується
Кабінетом Міністрів через міністра,
надсилає завізований керівником
органу проект акта Кабінету Міністрів
разом з пояснювальною запискою,
висновком про проведення
антидискримінаційної експертизи, а
також порівняльною таблицею (якщо
проектом акта передбачено внесення
змін до інших актів Кабінету Міністрів)
відповідному міністерству для його
погодження міністром. Свою позицію
щодо проекту акта Кабінету Міністрів
міністр, що спрямовує та координує
діяльність центрального органу
виконавчої влади, доводить до відома
розробника шляхом надсилання листа, до
якого в разі відсутності зауважень
додається також завізований ним проект
акта. Позиція міністра може бути
доведена до відома розробника через
уповноважену ним особу шляхом
надсилання листа за підписом такої
особи. У разі висловлення до проекту
акта Кабінету Міністрів, поданого
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
через міністра, зауважень і пропозицій,
проект акта повертається розробнику
для його доопрацювання та внесення в
установленому порядку на розгляд
міністра. Заінтересований орган
зобов'язаний за зверненням розробника
у визначений ним строк взяти участь в
опрацюванні та погодженні проекту акта
Кабінету Міністрів у частині, що
стосується його компетенції. Свою
позицію щодо проекту акта Кабінету
Міністрів керівник заінтересованого
органу доводить до відома розробника
шляхом надсилання листа, до якого в
разі відсутності зауважень додається
завізований ним проект акта. Позиція
керівника заінтересованого органу
може бути доведена до відома
розробника через уповноважену ним
особу шляхом надсилання листа за
підписом такої особи. Зауваження до
проекту акта Кабінету Міністрів
подаються розробникові
заінтересованим органом виключно з тих
питань, що належать до його компетенції
та не можуть стосуватися компетенції
інших центральних органів виконавчої
влади. Якщо заінтересованим органом є
центральний орган виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується та
координується Кабінетом Міністрів
через відповідного міністра, позиція
такого органу щодо проекту акта
Кабінету Міністрів погоджується
відповідним міністром.

Пунктом 1 параграфу 42 глави 3 розділу 4
Регламенту Кабінету Міністрів України
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 950 від 18.07.2007
встановлено, що розробник організовує
громадське обговорення проектів актів
Кабінету Міністрів, що мають важливе
суспільне значення і стосуються прав
та обов'язків громадян, а також
проектів, які передбачають надання
пільг, переваг окремим суб'єктам
господарювання, делегування функцій,
повноважень органів виконавчої влади
або органів місцевого самоврядування,
зокрема, організаціям недержавної
форми власності.

Згідно з пунктом 1 параграфу 43 глави 4
розділу 4 зазначеного Регламенту
проект акта Кабінету Міністрів (за
винятком проекту розпорядження з
кадрових питань) розробник подає
Мін'юсту для проведення правової
експертизи разом з пояснювальною
запискою, висновком про проведення
антидискримінаційної експертизи,
матеріалами погодження (листами із
зауваженнями і пропозиціями) та
довідками, зазначеними у пункті 3 § 35 і
пункті 3 § 36 цього Регламенту.

Параграфом 45 глави 4 розділу 4
Регламенту Кабінету Міністрів України
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 950 від 18.07.2007
встановлено, що Мін'юст під час
проведення правової експертизи
перевіряє проект акта Кабінету
Міністрів на відповідність
Конституції України, актам
законодавства та чинним міжнародним
договорам України, стандартам Ради
Європи у сфері демократії,
верховенства права та прав людини,
зокрема положенням Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, з урахуванням практики
Європейського суду з прав людини,
принципу забезпечення рівних прав та
можливостей жінок і чоловіків
(гендерно-правова експертиза), а в разі,
коли проект акта належить до
пріоритетних сфер адаптації
законодавства України до
законодавства Європейського Союзу, - на
його відповідність acquis communautaire.

Згідно з параграфом 46 глави 4 розділу 4
зазначеного Регламенту за
результатами правової експертизи
проекту акта Кабінету Міністрів
Мін'юст оформляє висновок за
встановленою ним формою, невід'ємними
частинами якого є висновки за
результатами експертизи на
відповідність проекту акта положенням
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, з урахуванням
практики Європейського суду з прав
людини, а в разі, коли проект акта
належить до пріоритетних сфер
адаптації законодавства України до
законодавства Європейського Союзу, - на
його відповідність acquis communautaire.
Висновок підписує Міністр, а у разі
його відсутності - перший заступник
Міністра. Мін'юст надсилає висновок
розробникові в узгоджений з ним строк.
Висновок Мін'юсту в частині, що
стосується експертизи на
відповідність проекту акта Кабінету
Міністрів acquis communautaire, повинен містити:
інформацію про: належність проекту до
пріоритетних сфер, визначених Законом
України "Про Загальнодержавну програму
адаптації законодавства України до
законодавства Європейського Союзу", та
джерела acquis communautaire, які
використовувалися розробником під час
підготовки проекту; відповідність
проекту положенням джерел acquis communautaire,
які використовувалися розробником під
час його підготовки, із зазначенням
неврахованих положень таких джерел;
порядок врегулювання в acquis communautaire
відносин, які передбачається
врегулювати в проекті; оцінку повноти
врахування розробником джерел acquis
communautaire; обґрунтування необхідності
прийняття акта та строку його дії,
подане розробником (у разі, коли проект
повністю або частково не відповідає
acquis communautaire); резюме з питання
відповідності проекту acquis communautaire;
пропозиції щодо можливих шляхів
доопрацювання проекту (у разі потреби).

Згідно з пунктом 1 параграфу 49 глави 4
розділу 4 Регламенту Кабінету
Міністрів України затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 950 від 18.07.2007 проект акта Кабінету
Міністрів, підготовлений з дотриманням
вимог цього Регламенту, візується
керівником органу, який є головним
розробником, або особою, що його
заміщує, та вноситься до Кабінету
Міністрів разом із супровідним листом
(додаток 3).

Пунктами 1, 2, 3 та 4 параграфу 52 глави 6
зазначеного Регламенту встановлено, що
Секретаріат Кабінету Міністрів
проводить експертизу (фахову і
юридичну) поданого до Кабінету
Міністрів проекту акта та здійснює
його опрацювання (вносить поправки,
пов'язані з приведенням у
відповідність з правилами
нормопроектувальної техніки, редагує
його та у разі потреби узгоджує
поправки з головним розробником).
Порядок проведення експертизи
проектів актів встановлює Керівник
Секретаріату Кабінету Міністрів. Під
час опрацювання проекту акта не
допускається внесення поправок, які
змінюють суть проекту або окремих його
положень. Під час проведення
експертизи Секретаріат Кабінету
Міністрів, зокрема: перевіряє проект
акта на відповідність Конституції та
законам України, актам Президента
України, чинним міжнародним договорам
України, Програмі діяльності Кабінету
Міністрів, державним цільовим
програмам, програмам Президента
України, а також на узгодженість з
актами Кабінету Міністрів та
відповідність вимогам, установленим
цим Регламентом; вивчає достатність
фінансово-економічних розрахунків;
перевіряє повноту узгодження із
заінтересованими органами; оцінює
ефективність обраного способу
нормативно-правового врегулювання
проблеми, реалістичність прогнозних
соціально-економічних та інших
показників результативності
реалізації акта; аналізує регуляторний
вплив проекту регуляторного акта;
аналізує результати експертизи на
відповідність проекту акта acquis communautaire.
Якщо проект акта Кабінету Міністрів
внесено до Кабінету Міністрів з
порушенням вимог, установлених пунктом
5 § 33, пунктами 5 і 6 § 37, пунктом 1 § 49,
пунктами 1 - 3 § 50, пунктами 1 і 2 § 51 цього
Регламенту, Секретаріат Кабінету
Міністрів не пізніше ніж протягом двох
робочих днів після надходження
повертає його головному розробникові
разом із супровідним листом за
підписом Керівника Секретаріату
Кабінету Міністрів або одного з його
заступників відповідно до розподілу
обов'язків для приведення у
відповідність із зазначеними вимогами.

Згідно з пунктами 1, 2 та 4 параграфу 55
розділу 7 Регламенту Кабінету
Міністрів України затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 950 від 18.07.2007 після опрацювання у
Секретаріаті Кабінету Міністрів
проект акта Кабінету Міністрів
включається до порядку денного
чергового засідання Кабінету
Міністрів. До проекту акта, крім
матеріалів, поданих головним
розробником, додається також
експертний висновок Секретаріату
Кабінету Міністрів, який є обов'язковим
для розгляду на засіданні Кабінету
Міністрів. Акт Кабінету Міністрів
приймається, якщо за результатами
розгляду на засіданні до нього не
висловлено зауважень. Прийняті акти
Кабінету Міністрів Прем'єр-міністр
підписує в день проведення засідання.
Акт, прийнятий Кабінетом Міністрів з
поправками, оформляється у визначений
ним строк.

Оскаржуваними постановами було
внесено зміни до Правил застосування
спеціальних засобів при охороні
громадського порядку, затверджених
постановою Ради Міністрів Української
РСР № 49 від 27.02.1991, а саме, внесено зміни
до переліку Спеціальних засобів, що
застосовуються при охороні
громадського порядку, а саме, доповнено
його, а також викладено в новій
редакції пункту 16 зазначеного порядку,
яким визначено порядок застосування
водометів.

Відповідачем на вимогу суду надано
належним чином засвідчені копії
документів, які стали підставою для
видання постанов № 13 від 22.01.2014 та № 14
від 22.01.2014, а саме, проекти зазначених
постанов, супровідні листи, якими
Міністерством внутрішніх справ було
надіслано відповідачу документи щодо
зазначених постанов, пояснювальних
записок, довідок про погодження
проектів зазначених постанов,
висновків Міністерства юстиції
України за результатами правової
експертизи постанов, висновків щодо
відповідності положення Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод та практиці Європейського суду
з прав людини, порівняльних таблиць до
проектів постанов, листів Генеральної
прокуратури України.

У висновках Міністерства юстиції
України за результатами правової
експертизи до проекту постанови
Кабінету Міністрів України "Про
внесення змін до пункту 12 Правил
застосування спеціальних засобів при
охороні громадського порядку" та до
проекту постанови Кабінету Міністрів
України "Про внесення змін до пункту 16
Правил застосування спеціальних
засобів при охороні громадського
порядку" Міністерством юстиції України
зазначено наступне: "Окремо звертаємо
увагу на те, що згідно з пунктом 5 § 33
Регламенту Кабінету Міністрів України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 18 липня 2007 р. № 950,
проект акта Кабінету Міністрів
підлягає обов'язковому погодженню
усіма заінтересованими органами, а
також Мінфіном та Мінекономрозвитку.

При цьому, відповідно до положень
частини третьої статті 14 Закону
України «Про міліцію» повний перелік
спеціальних засобів, а також правила їх
застосування встановлюються Кабінетом
Міністрів України за висновком
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері охорони здоров'я, і
Генеральної прокуратури України.

Однак у матеріалах, що додаються до
проекту постанови, відсутні примірники
проекту постанови, погоджені Мінфіном
та Мінекономрозвитку, а також висновок
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері охорони здоров'я, і
Генеральної прокуратури України."

Зазначені висновки Міністерства
юстиції України датовані 06.02.2014.

У висновку в.о. Урядового
уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини щодо
відповідності положення Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод та практиці Європейського суду
з прав людини до постанови № 14 від
22.01.2014 датованому 04.02.2014 вказано
наступне: "Підсумовуючи зазначене,
можна зробити висновок, що
положення проекту не відповідають
статті 2 Конвенції, яка гарантує право
на життя.

Висновок щодо відповідності проекту
нормативного акта (акта) положенням
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод та практиці
Європейського суду з прав людини.

Проект постанови Кабінету Міністрів
України "Про внесення змін до пункту 16
Правил застосування спеціальних
засобів при охороні громадського
порядку" не відповідає Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод та практиці Європейського суду
з прав людини."

Відповідно до листа Генеральної
прокуратури України № 04-39вих-14 від
18.02.2014, який було додано відповідачем до
пакету документів щодо прийняття, як
постанови № 13 від 22.01.2014, так і № 14 від
22.01.2014, хоча зазначений лист складено
щодо постанов № 12 від 22.01.2014 та № 13 від
22.01.2014, зазначено наступне: "Генеральна
прокуратура України не заперечує проти
внесених Кабінетом Міністрів України 22
січня 2014 року до пунктів 12 та 16 Правил
застосування спеціальних засобів при
охороні громадського порядку змін, за
умови одержання позитивного висновку
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері охорони здоров'я, який
буде відповідати правам людини.".

Висновків Міністерства охорони
здоров'я України щодо оскаржуваних
постанов відповідачем суду надано не
було, як і не було зазначено про причини
неможливості їх надання.

Водночас позивачем надано суду лист
Міністерства охорони здоров'я України
№14.01-06/17/204/5351 від 26.02.2014, складений за
результатами розгляду запиту на
публічну інформацію № 17/204 від 24.02.2014
щодо надання висновків МОЗ України, які
є підставою для прийняття постанов № 13
від 22.01.2014 та № 14від 22.01.2014, в якому
зазначено про те, що висновки щодо
зазначених постанов не надавались.

З огляду на викладене, враховуючи
відсутність погодження проектів
зазначених постанов Міністерством
охорони здоров'я України та
Генеральною прокуратурою України, а
також те, що в висновках Міністерства
юстиції України за результатами
правової експертизи до проектів
зазначено про неповну відповідність
пакету документів що додавались до
проекту вимогам закону, та вони, як і
висновки щодо відповідності
положенням Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод та
практиці Європейського суду з прав
людини датовані пізніше ніж дата
прийняття постанов щодо яких їх надано,
суд дійшов висновку про те, що
відповідачем постанови № 13 від 22.01.2014
та № 14 від 22.01.2014 було прийнято з
порушенням законодавчо встановленої
процедури, зокрема, з порушенням вимог
встановлених Регламентом Кабінету
Міністрів України затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 950 від 18.07.2007 та Законом України "Про
міліцію".

Крім того, суд звертає увагу на те, що в
висновку щодо відповідності положення
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод та практиці
Європейського суду з прав людини щодо
постанови № 14 від 22.01.2014 зазначено про
те, що положення проекту не
відповідають статті 2 Конвенції.

Статтею 19 Конституції України
зобов`язано органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадових осіб діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З урахуванням наведеного колегія
суддів дійшла висновку про наявність
підстав для визнання неправомірними,
нечинними та скасування постанов № 13
від 22.01.2014 та № 14 від 22.01.2014.

Відповідно до частин першої та другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову

З огляду на зазначене, керуючись
статтями 24, 65, 69-71, 74, 158-163, 172, 177 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И ЛА:

1.Адміністративний позов - задовольнити
повністю.

2.Визнати незаконними, нечинними та
скасувати постанови Кабінету
Міністрів України № 13 від 22.01.2014 "Про
внесення змін до пункту 12 Правил
застосування спеціальних засобів при
охороні громадського порядку" та № 14
від 22.01.2014"Про внесення змін до пункту 16
Правил застосування спеціальних
засобів при охороні громадського
порядку".

3.Присудити з Державного бюджету
України за рахунок бюджетних
асигнувань за зобов'язаннями Кабінету
Міністрів України на користь ОСОБА_1
понесені ним витрати по сплаті
судового збору у розмірі 146,16 грн. (сто
сорок шість грн. 16 коп.).

4.Присудити з Державного бюджету
України за рахунок бюджетних
асигнувань за зобов'язаннями Кабінету
Міністрів України на користь ОСОБА_2
понесені нею витрати по сплаті
судового збору у розмірі 73,08 грн.
(сімдесят три грн. 08 коп.).

5.Присудити з Державного бюджету
України за рахунок бюджетних
асигнувань за зобов'язаннями Кабінету
Міністрів України на користь ОСОБА_3
понесені нею витрати по сплаті
судового збору у розмірі 73,08 грн.
(сімдесят три грн. 08 коп.).

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова набирає законної сили після
закінчення строку для її апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
О.П. Огурцов

Судді
Р. О.
Арсірій

В. А.
Кузьменко