Справа № 809/887/14
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р.
Справа № 809/887/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Грицюка П.П.

при секретарі Ткачук І.М.,

за участю представника позивача
Сумарука Ю.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Тисменицької
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів в
Івано-Франківській області

до відповідача: товариства з
обмеженою відповідальністю
"Відродження ІФ"

про стягнення заборгованості в
сумі 2034,50 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Тисменицька об'єднана державна
податкова інспекція ГУ Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі -
позивач) звернулася з адміністративним
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю "Відродження ІФ" (далі
- відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 2034,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач протиправно, в порушення
податкового обов'язку встановленого
підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16,
статтею 36 Податкового кодексу України
не сплатив узгоджені податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 2034,50 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі з підстав викладених у
позовній заяві. Просив позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча про час, дату та місце
розгляду адміністративної справи
повідомлявся належним чином. Наданим
правом на подання заперечення проти
позову не скористався. Заяв чи
клопотань про відкладення розгляду
справи чи про причини неявки суду не
подав.

Так, судом 24.03.2014 року винесено ухвалу
про відкриття провадження по даній
адміністративній справі, яку
направлено відповідачу для подання
заперечення або заяви про визнання
позову на адресу зазначену в позові та
підтвердженій довідкою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (а.с. 27-29).
Дані матеріали 02.04.2014 року повернуто на
адресу суду із повідомленням
підприємства поштового зв`язку, яким
зазначено причини повернення: "за
закінченням терміну зберігання" (а.с. 20).

Частина 4 статті 33 КАС України
передбачає, що у разі відсутності осіб,
які не беруть участь у справі, за
адресою місцезнаходження (місце
проживання) зазначеного в Єдиному
державному реєстрі юридичних та
фізичних осіб - підприємців,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином. Відповідно до вимог
частини 11 статті 35 КАС України у разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатись і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин суд вбачає за можливе
розглянути справу на підставі наявних
доказів за відсутності представника
відповідача.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, дослідивши
подані письмові докази, суд приходить
до висновку, що позов обґрунтований і
належний до задоволення виходячи із
наступних підстав.

Суд зазначає, що при вирішенні даної
справи керується нормами
законодавства в редакції, чинній на час
дії спірних правовідносин.

Судом встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю
"Відродження ІФ" 21.08.2007 року
зареєстроване, як юридична особа та
взято на облік, що підтверджується
довідкою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців (а.с.8, 7, 27-29). Також, 19.09.2007
року відповідач зареєстрований
платником податку на додану вартість,
що підтверджується свідоцтвом (а.с. 10).

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України платники
податків і зборів зобов'язані
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий борг - це
сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгоджене
платником податків або узгоджене в
порядку оскарження, але несплаченого у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Положеннями статті 36 Податкового
кодексу України визначено суть
податкового обов'язку, згідно положень
якої податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи (пункт 36.1).
Податковий обов'язок виникає у
платника за кожним податком та збором
(пункт 36.2). Податковий обов'язок є
безумовним і першочерговим стосовно
інших неподаткових обов'язків платника
податків, крім випадків, передбачених
законом (пункт 36.3).

Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового
кодексу України виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України
встановлено, що крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Пунктом 54.3. статі 54 Податкового
кодексу України передбачено, що
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством. При цьому, підпунктами
54.3.1. - 54.3.6. пункту 54.3. статті 54 Кодексу
передбачені випадки визначення сум
зобов'язання контролюючим органом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу. У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Пунктом 120.1. статті 120 Податкового
кодексу України визначено, що за
неподання або несвоєчасне подання
платником податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), - тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання. Ті самі дії,
вчинені платником податків, до якого
протягом року було застосовано штраф
за таке порушення, - тягнуть за собою
накладення штрафу в розмірі 1020 гривень
за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

Предметом адміністративного позову є
стягнення податку на додану вартість.
При цьому, спосіб, порядок та строки
виконання податкового обов'язку з
податку на додану вартість регулюються
розділом V Податкового кодексу України.

Судом досліджено, що 27.09.2013 року
Тисменицькою об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області в
результаті проведеної перевірки
складено акт за №14/22-04/35301003 від 27.09.2013
року, яким встановлено факт неподання
податкової звітності з податку на
додану вартість за березень-серепень
2013 року (а.с. 11). Так, податковим
повідомленням-рішенням № від
27.09.2013 року на підставі акту №14/22-04/35301003
від 27.09.2013 року за платежем податок на
додану вартість з вироблених в Україні
товарів/робіт та послуг нараховано
суму грошового зобов'язання за
штрафними (фінансовими) санкціями в
сумі 2040,00 грн (а.с. 12).

Зазначене вище, податкове
повідомлення-рішення вручене
відповідачу, що підтверджується
підписом уповноваженої особи у
повідомленні про вручення поштового
відправлення, яке міститься в
матеріалах справи (а.с. 13).

З врахуванням наведених обставин та
при наявності переплати на час
визначення зобов'язань в сумі 5,50 грн,
сума податкового боргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Відродження ІФ" за платежем податок на
додану вартість складає 2034,50 грн.

Наявність податкового боргу
підтверджується дослідженими в
судовому засіданні довідкою про стан
розрахунків з бюджетом, картками
особового рахунку платника податків
(а.с. 15, 30-31).

У відповідності до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 59.5 даної статті
Податкового кодексу України у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Судом встановлено, що відповідно до п.
59.1. ст. 59 Податкового кодексу України у
зв'язку з наявністю податкового боргу
відповідачу було направлено податкову
вимогу форми "Ю" № 39-22 від 04.11.2013 року
(а.с. 14). На час розгляду справи
вищезазначена податкова вимога є не
оскаржена та не відкликана. Таким
чином, відповідачем не сплачено
податковий борг в розмірі 2034,50 гривень.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України встановлено, що орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Відповідно підпункту 20.1.18. пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
органи державної податкової служби
мають право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Згідно пункту 95.3 статті 95 Кодексу
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках обслуговуючих такого
платника податків, здійснюється за
рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що заявлена до стягнення сума
є узгодженою та являється податковим
боргом відповідача перед бюджетом,
який ним не сплачено та підлягає
стягненню з рахунків у банках, що
обслуговують відповідача та за рахунок
готівки, що йому належить.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вимоги позивача є обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Відродження ІФ" (77400,
вул. Федькович, 29, м. Тисмениця,
Тисменицький район, Івано-Франківська
область, ) в дохід
бюджету податковий борг в сумі 2034 (дві
тисячі тридцять чотири) гривні 50
копійок, з рахунків у банках, які
обслуговують платника та за рахунок
готівки.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
/підпис/ Грицюк
П.П.

Постанова складена в повному
обсязі 11.04.2014 року.