Справа № 825/843/14
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2014 року
Чернігів Справа №
825/843/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд колегією суддів у
складі:

головуючого судді
Непочатих В.О.,

суддів
Заяць О.В., Соломко І.І.,

при секретарі
Якуш І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представників відповідача Даниленка
Б.В., Будлянського В.М.,
представника 3-тьої особи Грицика Д.Д.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державного агентства земельних
ресурсів України, 3-ті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача: відділ
Держземагенства у Козелецькому районі
Чернігівської області, Головне
управління Держземагенства у
Чернігівській області про стягнення
коштів, -

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Державного агентства
земельних ресурсів України, 3-ті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
відділ Держземагенства у Козелецькому
районі Чернігівської області, Головне
управління Держземагенства у
Чернігівській області, в якому, з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог, просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача 31507,32
грн. (без урахування податку на доходи
фізичних осіб та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування) заробітної
плати за час затримки виконання
постанови Вищого адміністративного
суду України від 26.02.2013 у справі №
К-51548/09 в частині поновлення ОСОБА_1 на
посаді начальника Управління
земельних ресурсів у Козелецькому
районі Чернігівської області з 13.11.2007,
за період з 27.02.2013 по 20.02.2014 (включно), яку
перерахувати на картковий рахунок
НОМЕР_2 в КБ «Приватбанк»,
МФО 305299, код за , номер
картки одержувача: НОМЕР_3, одержувач
платежу: ОСОБА_1, НОМЕР_1; призначення
платежу - заробітна плата; допустити
негайне виконання судового рішення в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача заробітної плати за
період з 27.02.2013 по 20.02.2014 у сумі 31507,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що постановою Вищого
адміністративного суду України від
26.02.2013 у справі К-51548/09 його поновлено на
посаді начальника Управління
земельних ресурсів у Козелецькому
районі Чернігівської області з 13.11.2007,
стягнуто з відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 13.11.2007 по 26.02.2013. В подальшому,
на виконання вказаної постанови
наказом Державного агентства
земельних ресурсів України від 21.02.2014 №
60-кт/а було скасовано наказ від 13.11.2007 №
1096-к про його звільнення та поновлено
на посаді з 13.11.2007. Фактично,
перебуваючи в трудових відносинах,
позивачу не було нараховано
роботодавцем заробітну плату за період
з 27.02.2013 по 20.02.2014. Вважає, що відповідач,
враховуючи затримку виконання
судового рішення, повинен виплатити
середній заробіток за весь час
затримки виконання рішення суду
відповідно до статті 236 Кодексу законів
про працю України.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача та 3-тьої
особи: Головного управління
Держземагенства у Чернігівській
області позов не визнали повністю та
пояснили що Вищим адміністративним
судом України було поновлено позивача
в Управлінні земельних ресурсів у
Козелецькому районі, яке було
територіальним органом Державного
агентства земельних ресурсів України,
що в свою чергу припинено відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 13.02.2008 № 48. Крім того, зазначили, що
кошти на оплату праці в Державному
земельному агентстві України не
передбачені на оплату осіб, що
працювали в його територіальних
органах, а отже вимоги про сплату
коштів за час вимушеного прогулу є
необґрунтованими.

Представник 3-тьої особи: відділу
Держземагенства у Козелецькому районі
Чернігівської області вважав, що позов
не підлягає задоволенню та пояснив, що
відділ утримується за рахунок
державного бюджету відповідно до
затвердженої штатної чисельності
працівників у межах асигнувань,
передбачених кошторисом, який не
передбачає такої посади як начальник
Управління земельних ресурсів у
Козелецькому районі з установленим
посадовим окладом. За таких обставин,
вважає, що правові підстави для
нарахування і виплати середнього
заробітку ОСОБА_1 за весь час затримки
судового рішення відсутні.

Вислухавши пояснення позивача,
представників відповідача та третіх
осіб, розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою
Вищого адміністративного суду України
№ К-51548/09 від 26.02.2013 позов ОСОБА_1
до Державного комітету України із
земельних ресурсів, Козелецької
районної державної адміністрації,
Головного управління земельних
ресурсів у Чернігівській області,
Управління земельних ресурсів у
Козелецькому районі Чернігівської
області, ОСОБА_5 про визнання
протиправними дій, неправомірними
рішень та зобов'язання вчинити певні
дії задоволено частково; визнано
протиправним та скасовано наказ голови
Державного агентства земельних
ресурсів України від 13.11.2007 № 1096-к «Про
звільнення ОСОБА_1»; поновлено ОСОБА_1
на посаді начальника Управління
земельних ресурсів у Козелецькому
районі Чернігівської області з 13.11.2007;
стягнуто з Державного агентства
земельних ресурсів України на користь
позивача середній заробіток за час
вимушеного прогулу з вирахуванням
відповідних зборів і платежів та
отриманих сум при звільненні за період
з 13.11.2007 по 26.02.2013. Рішення в частині
поновлення ОСОБА_1 на роботі і
стягнення на його користь заробітної
плати за один місяць допущено до
негайного виконання (а.с. 21-22).

Відповідно до положень частин другої
та третьої статті 14 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку, визначають Закон України «Про
виконавче провадження», а також
прийнята на виконання цього Закону
Інструкція з організації примусового
виконання рішень, затверджена наказом
Міністерством юстиції України від
02.04.2012 № 512/5.

Відповідно до зазначених
нормативно-правових актів примусове
виконання рішень в Україні
покладається на державну виконавчу
службу та здійснюється останньою на
підставі виконавчого документа.

Згідно виконавчих листів, виданих
Козелецьким районним судом
Чернігівської області у вказаній
справі 14.03.2013, боржником, на якого
покладено виконання судового рішення
про поновлення позивача на роботі, є
Державне агенство земельних ресурсів
України (а.с. 23-24).

В ході здійснення виконавчого
провадження, в зв'язку з невиконанням в
добровільному порядку відповідачем
рішення суду, державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
неодноразово у відношенні відповідача
виносилися постанови про накладення
штрафу та вимоги про виконання рішення
суду, але жодних дій спрямованих на
виконання рішення суду відповідачем не
було вчинено, що на думку суду, свідчить
про умисне затягування виконання
рішення суду.

Поновлення на роботі - це повернення
працівника в попередній стан, який
існував до його незаконного
звільнення, тому правовими наслідками
поновлення на роботі працівника є
надання йому попередньої роботи
(посади), з тими ж функціональними
обов'язками, які мали місце до
звільнення; здійснення оплати всього
часу вимушеного прогулу у зв'язку з
незаконним звільненням; поновлення
безперервного стажу роботи, у тому
числі стажу для відпустки та
поновлення у всіх правах за цією
посадою (отримання надбавок тощо).

Виходячи зі змісту статті 76 Закону
України «Про виконавче провадження»,
негайне виконання рішення суду означає
обов'язок, а не право боржника не
пізніше наступного дня після
проголошення судового рішення видати
наказ (розпорядження) про поновлення
працівника на роботі і фактично
допустити його до виконання попередніх
обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи,
негайного виконання рішення суду про
поновлення ОСОБА_1 на роботі не
відбулося, натомість тільки 21.02.2014
відповідачем на виконання постанови
Вищого адміністративного суду України
наказом № 60-кт/а було скасовано наказ
Державного агентства земельних
ресурсів України від 13.11.2007 № 1096-к «Про
звільнення ОСОБА_1» та поновлено на
посаді начальника Управління
земельних ресурсів у Козелецькому
районі Чернігівської області з 13.11.2007
(а.с. 40).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пункті 34 постанови від 06.11.1992
№ 9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів», рішення про
поновлення на роботі вважається
виконаним з дня видання власником або
уповноваженим ним органом про це
наказу.

Відповідно до статті 236 Кодексу законів
про працю України у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Отже, виходячи з встановлених судом
обставин та наведених правових норм,
постанова суду від 26.02.2013 по
адміністративній справі № К-51548/09 в
частині поновлення позивача на посаді
була фактично виконана 21.02.2014, з дня
видання відповідного наказу Державним
агентством земельних ресурсів України
№ 60-кт/а.

Враховуючи зазначене, суд дійшов
висновку про затримку виконання
судового рішення про поновлення на
роботі незаконно звільненого ОСОБА_1 з
27.02.2013 по 20.02.2014, а відтак вказаний
термін є періодом вимушеного прогулу
позивача, а втрачений за цей час
заробіток відповідно до вимог чинного
трудового законодавства України
підлягає відшкодуванню позивачу.

Згідно довідки від 10.04.2014 № 01-16/728,
виданої відділом Держземагенства у
Козелецькому районі Чернігівської
області, заробітна плата позивача за
період з 27.02.2013 по 20.02.2014 складає 31507,32
грн. (а.с. 175).

Таким чином, на підставі зібраних та
досліджених доказів, аналізу чинного
законодавства, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача середнього
заробітку в сумі 31507,32 грн. за час
затримки виконання судового рішення за
період з 27.02.2013 по 20.02.2014 підлягають
задоволенню.

Посилання представника відповідача на
поновлення позивача в органі,
повноваження якого було припинено на
час винесення рішення Вищим
адміністративним судом України, суд
не бере до уваги, оскільки судом
касаційної інстанції вказана
обставина вже є встановленою та їй
надано оцінку, що є обов'язковим для
врахування судом, який розглядає
справу, відповідно до положень статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 256 Кодексу адміністративного
судочинства України суд, який прийняв
постанову, за заявою осіб, які беруть
участь у справі, або з власної
ініціативи може звернути до негайного
виконання постанову у разі стягнення
всієї суми боргу при присудженні
виплати заробітної плати, іншого
грошового утримання у відносинах
публічної служби.

Враховуючи, що судом встановлено грубе
неодноразове порушення життєво
важливих прав та інтересів ОСОБА_1 у
сфері трудових відносин, та відповідну
заяву позивача, суд вважає за необхідне
звернути до негайного виконання
постанову суду в частині стягнення
всієї суми середнього заробітку за
період з 27.02.2013 по 20.02.2014 в розмірі 31507,32
грн.

Згідно з частиною першою та другою
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на
підставі наданих доказів в їх
сукупності, системного аналізу
положень законодавства України
приходить до висновку, що
адміністративний позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 - 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Стягнути з Державного агентства
земельних ресурсів України на користь
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1,
картковий рахунок НОМЕР_2 в
КБ «Приватбанк», МФО 305299, код за , номер картки одержувача: НОМЕР_3)
середній заробіток за час затримки
виконання постанови Вищого
адміністративного суду України від
26.02.2013 у справі № К-51548/09, за період з
27.02.2013 по 20.02.2014, в сумі 31507 (тридцять одна
тисяча п'ятсот сім) грн. 32 коп.

Допустити негайне виконання постанови
суду в частині стягнення з Державного
агентства земельних ресурсів України
на користь ОСОБА_1 середнього заробітку
в сумі 31507 (тридцять одна тисяча п'ятсот
сім) грн. 32 коп.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.О. Непочатих

Судді
О.В. Заяць

І.І. Соломко