Справа № 872/1899/13
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2013 рокусправа № 2а/0808/260/2012

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В.
Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Запоріжжя

на постанову Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 24.12.2012 року у справі №
2а/0808/260/2012

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в Жовтневому районі м. Запоріжжя

про визнання відмови в перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці
незаконним та проведення перерахунку
щомісячної оплати,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання дій відповідача
протиправними щодо відмови в
перерахунку розміру довічного
грошового утримання позивача та про
зобов'язання відповідача здійснити
нарахування щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та сплачувати його у розмірі 90
відсотків від 13 416 грн. за період з 01.10.2012
року.

Постановою суду першої інстанції
позовні вимоги задоволено. При цьому
суд керувався нормами Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» від 7
липня 2010 р. з урахуванням рішення
Конституційного суду України від
14.12.2011р. №18рп/2011.

Не погодившись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти рішення,
яким відмовити позивачу в задоволенні
позову. Відповідач посилається на
невірне застосування судом норм
матеріального права. Апелянт також
зазначає, що у відповідності до
Постанови правління Пенсійного фонду
України від 25.01.2008р. №3-1 органи
Пенсійного фонду України здійснюють
лише призначення та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання, проте перерахунок таких
виплат не передбачається.

Перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Сторони не сперечаються щодо статусу
позивача та стажу, який дає йому право
на отримання довічного грошового
утримання як судді у відставці. З
урахуванням документів
Територіального управління державної
судової адміністрації в Запорізькій
області позивач як особа, яка має право
отримувати щомісячне довічне грошове
утримання, що звільнено від сплати
податку, у розмірі 90 відсотків від
заробітної плати працюючого судді, яка
складається з окладу, надбавок за
кваліфікаційний клас та виконання
особливо важливої роботи, вислуги
років і премій, звернувся до
відповідача із заявою про проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання з 01.10.2012р., проте в
перерахунку було відмовлено.

Відповідач відмовив позивачу у
здійсненні перерахунку, посилаючись на
відсутність правових підстав. При
цьому відповідач зазначив, що
Постанова правління Пенсійного фонду
України від 25.01.2008р. №3-1 не передбачає
можливість такого перерахунку.

Аналіз матеріалів справи та норм права,
які регулюють спірні правовідносини,
показав наступне.

Статтею 43 Закону України від 15 грудня
1992 року №2862-ХІІ "Про статус суддів", яка
згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень
до Закону України від 7 липня 2010 року
№2453-УІ «Про судоустрій і статус
суддів» втратила свою чинність лише з 1
січня 2011 року, передбачено, що судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне грошове утримання в розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. При цьому За кожний повний рік
роботи понад 20 років на посаді судді
розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 % заробітку судді.

Зі змісту статті 43 Закону України "Про
статус суддів" (яка була чинною на час
звільнення позивача з посади судді у
відставку) вбачається, що розмір
виплачуваного щомісячного довічного
грошового утримання залежить від
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді. Зі зміною у
бік збільшення заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
збільшується і розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Відповідно до пункту 2 розділу 2
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної реформи"
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне,
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи розмір отримуваного
позивачем щомісячного довічного
грошового утримання, а також те, що
позивач звільнений з посади у
відставку на підставі статті 43 Закону
України "Про статус суддів", яка не
передбачала ніяких обмежень щодо
максимального розміру щомісячного
довічного грошового утримання, а Закон
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
реформи" зворотної дії у часі немає,
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання повинен бути
здійснений без обмеження максимальним
розміром, визначених вказаним Законом.

З 01 січня 2011 року виплата щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці визначається ч.3 ст.138 Закон
України «Про судоустрій і статус
суддів», яка передбачає виплату
щомісячного довічного грошового
утримання судді у розмірі 80 відсотків
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Даною нормою Закону
визначено, що щомісячне довічне
грошове утримання, яке виплачується
судді у відставці безпосередньо
залежить від розміру грошового
утримання судді який працює на
відповідній посаді.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
порушення права позивача щодо
отримання щомісячного довічного
грошового утримання у менших розмірах,
ніж визначено Законом.

З урахуванням матеріалів справи та
норм ст.22 Конституції України колегія
суддів погоджується з рішенням суду.
Суд першої інстанції дійшов вірних
висновків і прийняв законне та
обгрунтоване рішення. Апеляційна
скарга не містить доводів, які б
спростували висновки суду першої
інстанції, а тому підстав для
задоволення апеляційної скарги не
вбачається.

Враховуючи вищезазначене, апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі
м.Запоріжжя слід залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст.198,200,205,206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Запоріжжя на постанову
Жовтневого районного суду м.Запоріжжя
від 24.12.2012 року у справі № 2а/0808/260/2012
залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного
суду м.Запоріжжя від 24.12.2012 року у
справі № 2а/0808/260/2012 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
Л.П. Туркіна