Справа № 826/10558/13-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 серпня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Дніпровського районного
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м.Києві, Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м.Києві, треті особи: начальник
Дніпровського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м.Києві
Чайка В.М., начальник Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м.Києві Коряк В.В. про
скасування наказу, поновлення на
роботі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Дніпровського районного
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м.Києві, Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м.Києві, треті особи: начальник
Дніпровського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м.Києві
Чайка В.М., начальник Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м.Києві Коряк В.В. про:
визнання незаконними та скасування
наказів: Дніпровського РУ ГУ МВС
України в м. Києві від 04 березня 2013 року
№144 о/с в частині та Головного
управління МВС України в м. Києві від 21
лютого 2013 року №92 в частині п. 1; -
поновлення на роботі; - стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у розмірі 6517,44 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 серпня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким
адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 прийнятий з 29 жовтня 2007 року на
роботу в органи внутрішніх справ
Дніпровського РУ ГУ МВС України,
відповідно до наказу №132 о/с від 29
жовтня 2007 року

13 лютого 2013 року працівниками УГБ ГУМВС
України в м. Києві здійснено контроль
за роботою автопатрульного наряду
«Дніпро-44» батальйону ПС Дніпровського
районного управління у складі
інспекторів патрульної служби:
прапорщика міліції ОСОБА_11 та
сержантів міліції ОСОБА_12 та ОСОБА_3, за
результатами якого складено рапорт від
15 лютого 2013 року.

На підставі вищевказаного рапорту
працівників УГБ ГУМВС України в м.
Києві, 16 лютого 2013 року, з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, призначено службове
розслідування, за наслідками якого
комісією ГУ МВС України в місті Києві
складено висновок від 21 лютого 2013 року.

Так, службовим розслідуванням
встановлено невиконання
автопатрульним нарядом «Дніпро-44»
доручення Головного управління МВС
України в м. Києві від 10 січня 2013 року
№1/205-ПС про заходи щодо попередження і
припинення незаконної стихійної
торгівлі на території міста Києва, а
також самоусунунення наряду від
виконання своїх функціональних
обов'язків.

Пунктом 1 Наказу Головного управління
МВС України в м. Києві від 21 лютого 2013
року №92 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
окремих працівників міліції Головного
управління», за вчинення
дисциплінарного проступку, який
виразився в невиконанні вимог п.п. «б»,
«в», «і» п.124 розділу ІV Статуту ППСМ
України, затвердженого наказом МВС
України від 28 липня 1994 року №404, та
ігноруванні вимог доручення Головного
управління від 10 січня 2013 року №1/205-ПС
«Про заходи щодо попередження і
припинення незаконної стихійної
торгівлі на території міста Києва», а
також недотримання Етичного кодексу
працівника органів внутрішніх справ
України, вимоги Присяги працівника
органів внутрішніх справ України на
інспекторів патрульної служби
батальйону патрульної служби
Дніпровського районного управління
прапорщика міліції ОСОБА_11, старшого
сержанта міліції ОСОБА_8, та
сержантів міліції ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_12, ОСОБА_3 накладено
дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ.

Наказом Дніпровського РУ ГУ МВС
України в м. Києві від 04 березня 2013 року
№144 о/с, на підставі Наказу Головного
управління МВС України в м. Києві від 21
лютого 2013 року №92, ОСОБА_3 звільнено з
органів внутрішніх справ.

Вважаючи прийняті відповідачами
накази протиправними, а звільнення
незаконним, позивач звернувся до суду з
позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п.1 ст.1 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від 22
лютого 2006 року № 3460-IV, службова
дисципліна - дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Пунктом 124 Статуту патрульно-постової
служби міліції України, затвердженого
наказом МВС України від 28 липня 1994 року
№ 404 передбачено, що патрульні і
постові наряди забезпечують належний
громадський порядок і безпеку на своїх
маршрутах і постах відповідно до
чинних законів і встановлених правил
поведінки. Вони повинні підтримувати
нормальну обстановку і порядок на
вулицях, площах, в парках, на
транспортних магістралях, в аеропортах
та в інших громадських місцях, вживаючи
при цьому своєчасних заходів щодо
виявлення, запобігання й припинення
порушень громадського порядку.

В силу ч. 2 пункту 124 вищевказаного
Статуту, патрульні і постові наряди
зобов'язані: б) припиняти
адміністративні правопорушення; в)
виявляти причини й умови, що сприяють
вчиненню правопорушень, вживати в
межах своєї компетенції заходів до їх
усунення; и) знати закони та інші
нормативні акти органів місцевої
державної виконавчої влади з питань
забезпечення громадської безпеки і
охорони громадського порядку, вимагати
від громадян їх виконання; і)
забезпечувати виконання
загальнообов'язкових рішень органів
місцевого самоврядування, прийнятих
ними в межах своєї компетенції з питань
охорони громадського порядку і правил
торгівлі у невстановлених місцях; й)
додержуватись законності, ретельно і
уважно розбиратися на місці з
порушниками громадського порядку; при
застосуванні передбачених в законах
заходів адміністративного впливу до
правопорушників роз'ясняти їм, згідно з
яким нормативним актом і за яке
порушення вони застосовуються.

Згідно ст.7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
службова дисципліна базується на
високій свідомості та зобов'язує кожну
особу рядового і начальницького
складу: дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; захищати і охороняти від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права та свободи громадян, власність,
довкілля, інтереси суспільства і
держави; поважати людську гідність,
виявляти турботу про громадян і бути
готовим у будь-який час надати їм
допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету; з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють;
берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,
майно і техніку. У разі виявлення
порушень законодавства, зловживань чи
інших правопорушень у службовій
діяльності особа рядового або
начальницького складу повинна вжити
заходів щодо припинення цих порушень
та доповісти про це безпосередньому
або старшому прямому начальникові.

Відповідно ч.1 ст.5 Дисциплінарного
статуту, за вчинення дисциплінарних
проступків особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну відповідальність згідно
з цим Статутом.

Статею12 Дисциплінарного статуту
передбачено, що на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

Згідно ст.13 Дисциплінарного статуту,
такі дисциплінарні стягнення, як
звільнення з органів внутрішніх справ,
звільнення з посади, пониження в
спеціальному званні на один ступінь,
накладаються начальниками, яким надано
право прийняття на службу до органів
внутрішніх справ, призначення на
посаду, присвоєння спеціального
звання.

В силу ст. 14 Дисциплінарного статуту, з
метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування. Службове розслідування
має бути завершене протягом одного
місяця з дня його призначення
начальником. У разі необхідності цей
термін може бути продовжено
начальником, який призначив службове
розслідування, або старшим прямим
начальником, але не більш як на один
місяць.

Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення. Про
накладення дисциплінарного стягнення
видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома
особи рядового або начальницького
складу, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 13
лютого 2013 року працівниками УГБ ГУМВС
України в м. Києві здійснено контроль
за роботою автопатрульного наряду
«Дніпро-44» батальйону ПС Дніпровського
районного управління у складі
інспекторів патрульної служби:
прапорщика міліції ОСОБА_11 та
сержантів міліції ОСОБА_12 та ОСОБА_3, за
результатами якого складено рапорт від
15 лютого 2013 року.

На підставі вищевказаного рапорту
працівників УГБ ГУМВС України в м.
Києві, 16 лютого 2013 року, з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку учиненого
особою рядового або начальницького
складу, призначено службове
розслідування.

За результатами службового
розслідування комісією ГУ МВС України
в місті Києві складено висновок від 21
лютого 2013 року.

Так, в ході проведення службового
розслідування встановлено, що
командування батальйону ПС
Дніпровського районного управління до
виконання своїх функціональних
обов'язків в частині організації
контролю за несенням служби
підпорядкованих нарядів віднеслось
безвідповідально, у зв'язку з чим,
автопатрульний наряд «Дніпро-44» службу
ніс пасивно.

Протягом спостереження за несенням
служби зазначеного наряду встановлено,
що наряд самоусунувся від виконання
своїх функціональних обов'язків,
зокрема, під час зупинок по вул.
Воз`єднання, 6 та Гродненській,1/35
бульвару Давидова, 2/17 та 19, до наряду
підходили громадяни, які здійснювали
торгівлю з рук на вулицях біля будинку,
при цьому наряд на стихійну торгівлю з
рук не реагував.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
згідно доручення Головного управління
МВС України в м. Києві від 10 січня 2013
року №1/205-ПС «Про заходи щодо
попередження і припинення незаконної
стихійної торгівлі на території міста
Києва», доручено заступникам
начальників - начальникам міліції
громадської безпеки, ВДІМ районних
управлінь, ЛУ в метрополітені та
командирові полку ПС: провести
комплексне відпрацювання місць
стихійної торгівлі.

Разом з тим, службовим розслідуванням
встановлено, що автопатрульний наряд
«Дніпро-44» не вживав дієвих заходів
щодо припинення та ліквідування
незаконної, стихійної торгівлі з рук на
маршруті патрулювання, чим
проігнорував обов'язкові до виконання
вимоги доручення Головного управління
МВС України в м. Києві від 10 січня 2013
року №1/205-ПС.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
поведінка позивача під час виконання
службових обов'язків, яка виявилася в
ігноруванні вимог Головного
управління МВС України в м. Києві від 10
січня 2013 року №1/205-ПС, призвела до
порушення ним службової дисципліни.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що позивача законно було
звільнено з органів внутрішніх справ
за вчинення дисциплінарного проступку,
який виразився у невиконанні та
ігноруванні п.п. «б», «в», «і» п.124
розділу Статуту ППСМ України та вимог
доручення Головного управління МВС
України в м. Києві від 10 січня 2013 року
№1/205-ПС «Про заходи щодо попередження і
припинення незаконної стихійної
торгівлі на території міста Києва», а
також недотримання Етичного кодексу
працівника органів внутрішніх справ
України.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позову, оскільки
звільнення ОСОБА_3 відбулося у
встановленому законом порядку, а
оскаржувані накази прийняті
відповідачами на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 серпня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 26.03. 2014
року

.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.