Справа № К/9991/15324/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/15324/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Суми

на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2010
року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 січня 2011
року

у справі № 2а-6527/10/1870

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе»

до 1. Державної податкової інспекції у
місті Суми,

2. Головного управління Державного
казначейства України в Сумській
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення та стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відкрите акціонерне товариство
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе» (далі - позивач) звернулось до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у місті Суми (далі -
відповідач-1), Головного управління
Державного казначейства України в
Сумській області (відповідач-2) про
скасування податкового
повідомлення-рішення № /0/54982 від 20
липня 2010 року; стягнення з державного
бюджету на користь ВАТ «Сумське
машинобудівне НВО ім. М.В. Фрунзе» 22744,46
грн. бюджетної заборгованості з
податку на додану вартість, у тому
числі: за вересень 2009 року - 12961,46 грн., за
січень 2010 року - 2950,00 грн., за березень 2010
року - 6833,00 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2010
року позов задоволено. Скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.
Суми № /0/54982 від 20 липня 2010 року.
Стягнуто з Державного бюджету на
користь ВАТ «Сумське машинобудівне НВО
ім. М.В. Фрунзе» 22744,46 грн. бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість, в тому числі: за вересень 2009
року - 12961,46 грн., за січень 2010 року - 2950,00
грн., за березень 2010 року - 6833,00 грн., а
також 230,85 грн. витрат при подачі позову
до суду.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 січня 2011
року постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2010
року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Суми,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 19
жовтня 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 січня 2011 року і ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ВАТ
«Сумське машинобудівне НВО ім. М.В.
Фрунзе», посилаючись на те, що
постанова Сумського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2010
року та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 січня 2011 року є законними та
обґрунтованими, а положення касаційної
скарги жодним чином це не спростовують,
просить відмовити в задоволенні
касаційної скарги та залишити без змін
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у м. Суми провела невиїзну
документальну перевірку ВАТ «Сумське
машинобудівне НВО ім. М.В. Фрунзе» з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за вересень 2009 року, яка виникла
за рахунок від'ємного значення з
податку на додану вартість, що
декларувалось в періоди: серпень,
грудень 2008 року, лютий, квітень,
травень, червень, липень, серпень 2009
року, за січень 2010 року, яка виникла за
рахунок від'ємного значення з податку
на додану вартість, що декларувалось в
періоди: серпень, грудень 2008 року,
лютий, квітень, травень, серпень,
листопад, грудень 2009 року, за березень
2010 року, яка виникла за рахунок
від'ємного значення з податку на додану
вартість, що декларувалось в періоди:
листопад, грудень 2008 року, квітень,
травень, серпень 2009 року, січень, лютий
2010 року, за результатами якої був
складений акт №5424/23-6/05747991 від 13 липня
2010 року.

За висновками акту перевірки позивачем
були порушені вимоги підпунктів 7.4.1, 7.4.5
пункту 7.4, підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті
7, пункту 10.2 статті 10 Закону України
«Про податок на додану вартість», в
результаті чого завищено суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на загальну суму 22744,46
грн., в тому числі: за вересень 2009 року
на суму 12961,46 грн., січень 2010 року на суму
2950,00 грн., березень 2010 року на суму 6833,00
грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що: матеріалами невиїзної позапланової
перевірки ТОВ «ЗНТК» (постачальника
позивача), результати якої оформлені
актом ДПІ у Жовтневому районі м.
Запоріжжя № 93/23-2/35802928 від 11 червня 2010
року, не підтверджено наявність
поставок товарів (послуг) від
підприємств-постачальників, що
свідчить про те, що правочини між ТОВ
«ЗНТК» та
підприємствами-постачальниками за
період 01 квітня 2008 року по 15 квітня 2010
року вчинені без мети настання
реальних наслідків; не встановлено
факту передачі товарів (послуг) від ТОВ
«ЗНТК» до ТОВ «АВ метал груп»
(постачальника позивача), у зв'язку з
відсутністю (ненаданням для перевірки)
актів приймання-передачі товару,
довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів, а також інших
первинних документів; від ДПІ у м.
Херсоні отримано відповідь від 31
травня 2010 року № 4067/7/23-604 про
неможливість провести зустрічну
перевірку постачальника ТОВ «СП
«Астрея Люкс» (постачальника позивача),
оскільки товариство не знаходиться за
юридичною адресою.

20 липня 2010 року ДПІ у м. Суми на підставі
вказаного акту перевірки прийняла
податкове повідомлення-рішення №
/0/54982, яким згідно з підпунктом «б»
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» зменшила ВАТ «Сумське
машинобудівне НВО ім. М.В. Фрунзе» суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
на 22744,46 грн., в тому числі: за вересень
2009 року - 12961,46 грн., за січень 2010 року -
2950,00 грн., за березень 2010 року - 6833,00.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що зменшення
податковим органом позивачу суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на суму 22744,46 грн. є
безпідставним, оскільки порушення
контрагентами ВАТ «Сумське
машинобудівне НВО ім. М.В. Фрунзе»
правил здійснення податкової
дисципліни та господарської
діяльності не є підставою для
позбавлення позивача права на
отримання податкової вигоди у зв'язку з
відсутністю доказів недобросовісності
такого платника, з урахуванням того, що
реальність господарських операцій між
позивачем та вказаними вище
контрагентами підтверджена належним
чином оформленими первинними
бухгалтерськими документами,
складеними належним чином
зареєстрованими юридичними особами та
платниками податку на додану вартість.
Також, суд виходив з того, що
законодавець не ставить відшкодування
податку на додану вартість у
залежність від проведення податковими
органами зустрічних перевірок.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 07 липня 2009 року між ВАТ
«Сумське машинобудівне НВО ім.
М.В.Фрунзе» (покупець) та ТОВ «АВ метал
груп» (постачальник) був укладений
договір купівлі - продажу № 3/105 (з
урахуванням додаткових угод від 01
грудня 2009 року №1 та від 25 грудня 2009
року №2). На виконання умов вказаного
договору та згідно специфікацій № 1-15
ТОВ «АВ метал груп» поставило позивачу
товарно-матеріальні цінності, що
підтверджується податковими та
видатковими накладними (арк. справи
83-104), оплата за які була здійснена
позивачем у повному обсязі (у тому
числі податок на додану вартість у
розмірі 12961,46 грн.), що підтверджується
платіжними дорученнями (арк. справи
65-70), отримання товару здійснювалось на
підставі довіреностей (арк. справи
173-176), транспортування товару від
постачальника до позивача
підтверджується подорожніми листами
вантажного автомобіля та
товарно-транспортними накладними (арк.
справи 132-139), оприбуткування товару
підтверджено прибутковими ордерами
(арк. справ 71-82).

Зазначена сума податку на додану
вартість була заявлена позивачем до
відшкодування у податковій декларації
з податку на додану вартість за
вересень 2009 року, яку разом з
розрахунком суми бюджетного
відшкодування та заявою про повернення
суми бюджетного відшкодування було
подано до ДПІ в місті Суми та Головного
управління державного казначейства
України в Сумській області.

На виконання усної домовленості між
ВАТ «Сумське машинобудівне НВО ім.
М.В.Фрунзе» та ТОВ «ЗНТК» про разову
поставку ТОВ «ЗНТК» поставило позивачу
товарно-матеріальні цінності, що
підтверджується податковою та
видатковою накладними (арк. справи 113,
115), оплата за які була здійснена
позивачем у повному обсязі (у тому
числі податок на додану вартість у
розмірі 2950,00 грн.), що підтверджується
рахунком-фактурою та платіжним
дорученням (арк. справи 112, 177),
оприбуткування товару підтверджено
прибутковим ордером (арк. справи 114).

Зазначена сума податку на додану
вартість була заявлена позивачем до
відшкодування у податковій декларації
з податку на додану вартість січень 2010
року, яку разом з розрахунком суми
бюджетного відшкодування та заявою про
повернення суми бюджетного
відшкодування подано до ДПІ в місті
Суми, Головного управління державного
казначейства України в Сумській
області.

На виконання усної домовленості між
ВАТ «Сумське машинобудівне НВО ім.
М.В.Фрунзе» та ТОВ «СП «Астрея Люкс» про
разову поставку ТОВ «СП «Астрея Люкс»
поставило позивачу
товарно-матеріальні цінності, що
підтверджується податковими та
видатковими накладними (арк. справи
109-111), оплата за які була здійснена
позивачем у повному обсязі (у тому
числі податок на додану вартість у
розмірі 6833,00 грн.), що підтверджується
рахунком-фактурою та платіжними
дорученнями (арк. справи 105-107, 179),
оприбуткування товару підтверджено
прибутковими ордерами та актом
попереднього вхідного контролю
продукції (арк. справи 108, 178).

Зазначена сума податку на додану
вартість була заявлена позивачем до
відшкодування у податковій декларації
з податку на додану вартість березень
2010 року, яку разом з розрахунком суми
бюджетного відшкодування та заявою про
повернення суми бюджетного
відшкодування подано до ДПІ в місті
Суми, Головного управління державного
казначейства України в Сумській
області.

Так, факт придбання товарів чи послуг
із дотриманням вимог пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» є достатньою підставою для
виникнення права платника податків на
податковий кредит із податку на додану
вартість.

Згідно абзацу 1 підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Абзацом 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до абзаців 1, 3 підпункту 7.7.1
пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з цього податку, що
виник за попередні податкові періоди (у
тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до закону), а
при його відсутності - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

За приписами підпункту «а» підпункту
7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), якщо у
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг).

Отже, визначальним для бюджетного
відшкодування є фактична сплата
отримувачем товарів (робіт та послуг) у
попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (робіт та
послуг).

Платники податку, визначені у
підпунктах «а», «в», «г», «д» пункту 10.1
статті 10 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), відповідають за
дотримання достовірності та
своєчасності визначення сум податку, а
також за повноту та своєчасність його
внесення до бюджету відповідно до
закону (пункт 10.2 статті 10 Закону).

Таким чином, якщо контрагент не виконав
свого зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи.

Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування податку на додану
вартість у разі, якщо останній виконав
усі передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування та має
всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Закон України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) не
встановлює обов'язку покупця
сплачувати податок на додану вартість
ще й до бюджету, коли такий податок не
буде сплачений продавцем або іншою
особою, з урахуванням суми податку,
отриманого від покупця в ціні товару.
Відповідно до положень вказаного
Закону сума податку на додану вартість,
що включена до ціни товару, є
податковим зобов'язанням продавця
товару, і саме продавець товару несе
обов'язок зі сплати цього податку до
бюджету. Сама по собі несплата податку
продавцем (у тому числі у разі ухилення
від сплати) при фактичному здійсненні
господарської операції не впливає на
податковий кредит покупця і суму
бюджетного відшкодування. Тобто,
покупець - платник податку на додану
вартість не несе відповідальності за
податкові зобов'язання продавця. Крім
іншого, Закон України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) не передбачає отримання
результатів зустрічних перевірок
контрагентів суб'єкта оподаткування у
якості обов'язкової умови
відшкодування податку на додану
вартість.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанції дійшли обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, про
безпідставність зменшення позивачу
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість на 22744,46 грн., у тому
числі: за вересень 2009 року на суму 12961,46
грн., січень 2010 року на суму 2950,00 грн.,
березень 2010 року на суму 6833,00 грн.,
оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням.

За приписами підпункту 7.7.4 пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, яка діяла
на момент виникнення спірних
правовідносин) платник податку, який
має право на одержання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення повної суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
податковому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
такої повної суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації. При цьому
платник податку в п'ятиденний термін
після подання декларації податковому
органу подає органу Державного
казначейства України копію декларації,
з відміткою податкового органу про її
прийняття, для ведення реєстру
податкових декларацій у розрізі
платників. До декларації додаються
розрахунок суми бюджетного
відшкодування, копії погашених
податкових векселів (податкових
розписок), у разі їх наявності, та
оригіналів п'ятих основних аркушів
(примірників декларанта) вантажних
митних декларацій, у разі наявності
експортних операцій. Форма заяви про
відшкодування та форма розрахунку суми
бюджетного відшкодування визначаються
за процедурою, встановленою
центральним податковим органом.

Згідно з положеннями підпункту 7.7.5
пункту 7.7 статті 7 вищезазначеного
Закону (в редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
протягом 30 днів, наступних за днем
отримання податкової декларації,
податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
(камеральну) заявлених у ній даних. За
наявності достатніх підстав вважати,
що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.
Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету.

На підставі отриманого висновку
відповідного податкового органу орган
державного казначейства надає
платнику податку зазначену у ньому
суму бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунку на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку податкового органу (підпункт
7.7.6 пункту 7.7 статті 7 цього ж Закону).

З огляду на те, що позивач правомірно
сформував суму податку на додану
вартість, що підлягає бюджетному
відшкодуванню за відповідні податкові
періоди, колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про наявність підстав для стягнення
такої суми.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у м. Суми підлягає залишенню
без задоволення, а постанова Сумського
окружного адміністративного суду від 19
жовтня 2010 року та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 січня 2011 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції місті Суми
залишити без задоволення, а постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 19 жовтня 2010 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 січня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна