Справа № 805/928/14
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кошкош О.О.
Суддя-доповідач - Чумак С.Ю.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
справа №805/928/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Чумака С.Ю.,

суддів: Ляшенко Д.В. та Ястребової Л.В.,

при секретарі Полторацькій С.С.,

за участі представника позивача
ОСОБА_2,

представників відповідача Домашенко
Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
апеляційну скаргу Жовтневої об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Маріуполя Головного управління
Міндоходів у Донецькій області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
року у справі №805/928/14 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Жовтневої об'єднаної державної
податкової інспекції м. Маріуполя
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т
А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому, з урахуванням уточнень до
позову, просив визнати протиправним та
скасувати рішення про застосування
штрафних санкцій № від 23.12.2013
року, визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 23.12.2013 року:

- № про визначення податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість ( 35 445, 92 грн. за основним
платежем та 17 722, 96 грн. за штрафними
санкціями);

- № про визначення податного
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування (125 431,52 грн.за
основним платежем та 31 357,88 грн. за
штрафними санкціями).

В обґрунтування позову зазначив, що
податковим органом податкові
повідомлення-рішення прийняті без
урахування усіх фактичних обставин,
доказів (документів), які були надані у
ході перевірки. При цьому, реальність
та фактичність здійснення
господарських операцій позивачем зі
своїми контрагентами, а також
правильність формування валових
витрат та податкового кредиту в
бухгалтерському та податковому обліку
підтверджуються первинними
документами. Також зазначив, що
неподання такого документа, як
товарно-транспортна накладна за умови
надання інших первинних документів, у
яких міститься відомості про
здійснення факту витрат, не може бути
єдиною підставою для невизнання витрат
з придбання товарно-матеріальних
цінностей.

Щодо незаконності рішення № від
23.12.2013 року про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску у розмірі
54 755,51 грн., вказує, що відповідне
порушення є похідним від порушення
зафіксованого у п.2.2.1 та п.2.2.2 акту
перевірки, які слугували підставами
винесення податкового
повідомлення-рішення № від 23.12.2013
року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
року позов задоволений повністю.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
позивачу відмовити у повному обсязі. В
обґрунтування апеляційної скарги
відповідач посилається на те, що
податковий орган як суб'єкт владних
повноважень діяв у відповідності до
вимог чинного законодавства та в межах
наданих органами державної податкової
служби України повноважень, у зв'язку з
чим підстави для скасування
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень та рішення про
застосування штрафних санкцій №
від 23.12.2013 року відсутні.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, представників
сторін, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає останні
необґрунтованими, а постанову суду
такою, що підлягає залишенню без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивач
зареєстрований як фізична
особа-підприємець виконавчим
комітетом Маріупольської міської ради
Донецької області, про що свідчить
свідоцтво про державну реєстрацію та
перебуває на обліку платника податків
у відповідача, є платником податку на
додану вартість, що підтверджується
свідоцтвом №60041625 від 03.10.2006 року. ( т. № 1
а.с. 11-14).

Відповідачем проведено документальна
планова виїзна перевірка позивача за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів) та за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати єдиного
соціального внеску про що 29 листопада
2013 року складено акт
№1360/05-81-17-03/НОМЕР_4,в якому податковим
органом зроблений висновок про
порушення позивачем:

- абз. 5 п. 6 ст. 128 Господарського Кодексу
України порядку ведення обліку доходів
і витрат за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012
року, що виразилось в неналежному
веденні обліку доходів та витрат, а
саме в порушення п.177.3 ст. 177 Податкового
кодексу України включення до валового
доходу, валових витрат сум ПДВ та не
підтвердження первинними документами
валових витрат в порушення п. 138.1, п.138.2
ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139, п. 177.2, п. 177.4 ст.
177 Податкового кодексу України;

- враховуючи порушення викладені п. 2.2.1
та п.2.2.2 даного акту та п.177.2 ст. 177 ПК
України чистий оподаткований дохід
складає 818 033,45 грн. (3 410 408,03 грн. - 2 592 374,58
грн.) Відхилення між даними платника та
даними перевірки становлять 744 307,01 грн.
Податок на доходи фізичних осіб за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року
розрахований перевіркою на підставі
пп.14.1.54 п. 14.1 ст. 14, п.163.1 ст. 163, п.167.1 ст. 167,
п. 177.1, п. 177.2, п. 177.3, п.177.4 ст. 177 ПК України
та становить 136 490,49 грн. (10 730 грн. х 12 х 15%
+ 689 273,45 грн. х 17%). Відхилення між даними
платника та даними перевірки
становлять 125 431,52 грн. Таким чином,
додатково до сплати підлягає ПДФО у
розмірі 125 431,52 грн;

- п. 198.3 ст. 198 ПК України позивач включив
до складу податкового кредиту
податкові накладні на суму 35 376,92 грн.
без належного оформлення первинних
документів по підприємствах ТОВ
«Перспективінвест» на суму 16 811,34 грн.,
ПП ВКФ «НЕМАН» на суму 1 470,37 грн., ТОФ
«Вест-Фарм» на суму 1 534,70 грн., ПП «Чайна
Компанія Чай-ка-Мономах» на суму 12 374,49
грн., ПП Інтермед на суму 2 626,02 грн., ТОВ
«Лізоформ Медікал» на суму 560,00 грн.;

- пп.186.2.2 п. 186.2 ст.186, абзацу б/ пп.187.1 ст.
187, п. 2001 ст. 200 ПК України, що призвело до
заниження податкових зобов'язань з ПДВ
на 69 грн. за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012
року;

- п.4 ст. 1, пп. 4.1.4 п. 1 ст.4, пп.4.1.4 п.1 ст. 4,
пп.6.2.1, п. 2.6 ст.6, п.7.2 ст. 7, п.8.11 ст. 8, п.9.2
ст. 9 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», що
призвело до заниження Єдиного
соціального внеску на суму 52 148,10 грн.;

- пп.6.2.1 п.6.2 ст. 6, п.9.8 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» у частині
несвоєчасної слати Єдиного
соціального внеску у сумі 35 427,26 грн. за
2011 рік та у сумі 15 583,07 грн. за 2012 рік ( Том
1 а.с. 18-93)

12 грудня 2013 року позивачем до
відповідача надано заперечення на акт
№1360/05-81-17-03/НОМЕР_4 від 29.11.2013 року ( а.с.
49-54).

18 грудня 2013 року рішенням відповідача
№25937/Д/05-81-17-03 заперечення залишено баз
задоволення, а висновки акту - без змін (
а.с. 44-48).

23 грудня 2013 року відповідачем
винесені податкові
повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування у розмірі 156 789,40
грн., в т.ч. за основним платежем - 125 431,52
грн., за штрафними санкціями - 31 357,88 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) у розмірі 53 168,88
грн., в т.ч. за основним платежем - 35 445,92
грн., за штрафними санкціями - 17 722,96 грн.

23 грудня 2013 року відповідачем
винесено рішення № про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску у розмірі 54 755,51 грн. ( а.с. 56-58).

При вирішенні спору колегія суддів
виходить з наступного.

І. Щодо донарахування податку на доходи
з фізичних осіб та застосування
штрафних санкцій.

17 січня 2012 року між постачальником ПП
«Інтермед» та покупцем позивачем
укладено договір на поставку товарів №
121701, предметом якого є поставка окремих
партій товарів на підставі замовлень
Покупця.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору позивачем до
суду надані видаткові накладні по ПП
«Інтермед» на загальну суму 17 657,44 грн.,
у т.ч. ПДВ 2 622,02 грн., а саме №13 від 18.01.2012
року, №110 від 06.03.2012 року, №140 від 20.03.2012
року, №333 від 06.06.2012 року, №332 від 06.06.2012
року, №411 від 12.07.2012 року, №570 від 26.09.2012
року, №644 від 29.10.2012 року, №671 від 06.11.2012
року.

17 січня 2012 року між постачальником ТОВ
«Лізофарм Медікал» та покупцем
позивачем укладено договір на поставку
товарів №5483, предметом якого є
поставка окремих партій товарів на
підставі замовлень Покупця.

На виконання умов договору позивачем
до суду надані видаткові накладні по
ТОВ «Лізофарм Медікал» на загальну
суму 54 430,59 грн., у т.ч. ПДВ 746,67 грн., а саме
№ 587 від 18.01.2012 року, №588 від 18.01.2012 року,
№13564 від 06.06.2012 року, №15055 від 19.06.2012
року, №17296 від 12.07.2012 року, №17299 від
12.07.2012 року, №17674 від 17.07.2012 року, №17691
від 17.07.2012 року, №18887 від 31.07.2012 року,
№27045 від 25.10.2012 року, №28109 від 06.11.2012
року, №28113 від 06.11.2012 року, №29962 від
27.11.2012 року, №34278 від 04.12.2012 року, №30704
від 11.12.2012 року, №35644 від 24.12.2012 року.

3 січня 2012 року між постачальником ПрАТ
«Кристал» та покупцем фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено
договір поставки № 40/12, предметом якого
є поставка товарів на підставі заявок
Покупця. Водночас, за умовами договору
постачальник зобов'язаний не тільки
передати у власність, але й поставити
товари медичного призначення покупцю,
що підтверджується видатковими
накладними по ПрАТ «Кристал» на
загальну суму 650 006,769 грн., у т.ч. ПДВ 0
грн., а саме №КР-0000051 від 11.01.2012 року,
№КР-0000100 від 13.01.2012 року, №КР-0000159 від
18.01.2012 року, №КР-0000193 від 23.01.2012 року,
№КР-0000251 від 26.01.2012 року, №КР-0000265 від
27.01.2012 року, №КР-0000356 від 03.02.2012 року,
№КР-0000483 від 14.02.2012 року, №КР-0000591 від
22.02.2012 року, №КР-0000 641 від 24.02.2012 року,
№КР-0000756 від 03.03.2012 року, №КР-0000758 від
05.03.2012 року, №КР-0000866 від 14.03.2012 року,
№КР-0000918 від 16.03.2012 року, №КР-0000964 від
20.03.2012 року, №КР-0001049 від 23.03.2012 року,
№КР-0001097 від 28.03.2012 року, №КР-0001154 від
03.04.2012 року, №КР-0001210 від 04.04.2012 року,
№КР-0001238 від 05.04.2012 року, №КР-0001271 від
09.04.2012 року, №КР-0001340 від 12.04.2012 року,
№КР-0001427 від 20.04.2012 року, №КР-0001563 від
28.04.2012 року, №КР-0001606 від 07.05.2012 року,
№КР-0001675 від 11.05.2012 року, №КР-0001782 від
17.05.2012 року, №КР-0001856 від 23.05.2012 року,
№КР-0001960 від 30.05.2012 року, №КР-0002103 від
08.06.2012 року, №КР-0002221 від 18.06.2012 року,
№КР-0002240 від 19.06.2012 року, №КР-0002312 від
26.06.2012 року, №КР-0002408 від 04.07.2012 року,
№КР-0002444 від 05.07.2012 року, №КР-0002508 від
10.07.2012 року, №КР-0002641 від 18.07.2012 року,
№КР-0002703 від 23.07.2012 року, №КР-0002808 від
01.08.2012 року, №2761 від 01.08.2012 року, №КР-0002893
від 07.08.2012 року, №206 від 14.08.2012 року,
№КР-0003014 від 14.08.2012 року, №КР-0003076 від
20.08.2012 року, №КР-0003163 від 27.08.2012 року,
№КР-0003257 від 04.09.2012 року, №КР-0003326 від
07.09.2012 року, №КР-0003472 від 19.09.2012 року,
№КР-0003604 від 27.09.2012 року, №КР-0003651 від
02.10.2012 року, №КР-0003742 від 08.10.2012 року,
№КР-0003845 від 11.10.2012 року, №КР-0003895 від
16.10.2012 року, №КР-0003952 від 18.10.2012 року,
№КР-0003967 від 19.10.2012 року, №КР-0004084 від
29.10.2012 року, №КР-0004201 від 05.11.2012 року,
№КР-0004275 від 08.11.2012 року, №КР-0004350 від
13.11.2012 року, №КР-0004487 від 21.11.2012 року,
№КР-0004583 від 27.11.2012 року, №КР-0004658 від
30.11.2012 року, №КР-0004692 від 04.12.2012 року,
№КР-0004740 від 06.12.2012 року, №КР-0004857 від
12.12.2012 року, №КР-0005039 від 24.12.2012 року,
№КР-0005029 від 24.12.2012 року, №КР-0005089 від
27.12.2012 року, №КР-0005102 від27.12.2012 року,
№КР-0005122 від 28.12.2012 року.

1 березня 2011 року між постачальником
ТОВ «Перспективінест» та покупцем
позивачем укладено договір №ПИ-03/02-11,
предметом якого є поставка товарів на
підставі заявок Покупця.

На виконання умов договору позивачем
надані видаткові накладні по ТОВ
«Перспективінвест» на загальну суму 154
991,88 грн., у т.ч. ПДВ 25 681,98 грн., а саме
№П-00000027 від 12.01.2012 року, № П-00000195 від
13.02.2012 року, № П-00000680 від 12.04.2012 року, №
П-00000694 від 17.04.2012 року, № П-00000789 від
14.05.2012 року, № П-000001322 від 10.07.2012 року, №
П-000002593 від 12.12.2012 року.

11 січня 2012 року між постачальником ПП
ВКФ «НЕМАН» та покупцем позивачем
укладено договір поставки №99,
предметом якого є поставка
медицинських товарів одноразового
застосування, асортимент якого
визначається у видаткових накладних.

На виконання умов договору позивачем
надані видаткові накладні по ПП ВКФ
«Неман» на загальну суму 72 220,70 грн., у
т.ч. ПДВ 1 454,80 грн., а саме № 100 від 11.01.2012
року, №296 від 19.01.2012 року, №491 від 31.01.2012
року, № 750 від 09.02.2012 року, №751 від 09.02.2012
року, №1023 від 23.02.2012 року, №1095 від 28.02.2012
року, №1528 від 19.03.2012 року, №1529 від 19.03.2012
року, №1566 від 20.03.2012 року, №1729 від 27.03.2012
року, №1730 від 27.03.2012 року, №1847 від 30.03.2012
року, №1976 від 05.04.2012 року, №2064 від 10.04.2012
року, №2063 від10.04.2012 року, №2178 від 13.04.2012
року, №2183 від 13.04.2012 року, №2275 від 20.04.2012
року, №2276 від 20.04.2012 року, №2362 від 25.04.2012
року, №2489 від 04.05.2012 року, №2535 від 08.05.2012
року, №2716 від 16.05.2012 року, №2815 від 18.05.2012
року, №2850 від 21.05.2012 року, №2976 від 25.05.2012
року, №2977 від 25.05.2012 року, №2978 від 25.05.2012
року, №3085 від 30.05.2012 року, №3285 від 08.06.2012
року, №3284 від 08.06.2012 року, №3354 від 12.06.2012
року, №3500 від 19.06.2012 року, №3569 від 21.06.2012
року, №3565 від 21.06.2012 року, №3564 від 21.06.2012
року, №3673 від 27.06.2012 року, №3672 від 27.06.2012
року, №3705 від 02.07.2012 року, №3707 від 02.07.2012
року, №3706 від 02.07.2012 року, №3769 від 04.07.2012
року, №3878 від 10.07.2012 року, №3890 від 10.07.2012
року, №3889 від 10.07.2012 року, №4027 від 17.07.2012
року, №4028 від 17.07.2012 року, №4050 від 17.07.2012
року, №4155 від 20.07.2012 року, №4156 від 20.07.2012
року, №4294 від 27.07.2012 року, №4358 від 31.07.2012
року, №4357 від 31.07.2012 року, №4663 від 15.08.2012
року, №4664 від 15.08.2012 року, №4686 від 16.08.2012
року, №4714 від 16.08.2012 року, №4685 від 16.08.2012
року, №4281 від 22.08.2012 року, №4820 від 22.08.2012
року, №5080 від 06.09.2012 року, №5081 від 06.09.2012
року, №5443 від 21.09.2012 року, №5444 від 21.09.2012
року, №5506 від 25.09.2012 року, №5537 від 25.09.2012
року, №5505 від 25.09.2012 року, №5586 від 26.09.2012
року, №5593 від 27.09.2012 року, №5594 від 27.09.2012
року, №5740 від 04.10.2012 року, №5741 від 04.10.2012
року, №5853 від 08.10.2012 року, №5787 від 08.10.2012
року, №5899 від 09.10.2012 року, №6095 від 18.10.2012
року, №6094 від 18.10.2012 року, №6437 від 29.10.2012
року, №6346 від 29.10.2012 року, №6725 від 12.11.2012
року, №6726 від 12.11.2012 року, №6779 від 14.11.2012
року, №6801 від 14.11.2012 року, №6871 від 16.11.2012
року, №6955 від 21.11.2012 року, №7150 від 28.11.2012
року, №7152 від 28.11.2012 року, №7302 від 04.12.2012
року, №7303 від 04.12.2012 року, №7338 від 05.12.2012
року, №7340 від 05.12.2012 року, №7339 від 05.12.2012
року, №7770 від 24.12.2012 року, №7790 від 24.12.2012
року, №7850 від 26.12.2012 року, №7857 від 26.12.2012
року, №7856 від 26.12.2012 року, №7892 від 27.12.2012
року.

1 січня 2011 року між продавцем ТОВ
«Вест-Фарм» та покупцем позивачем
укладено договір №18, предметом якого є
продаж товару у кількості згідно
накладних, що підтверджується
видатковими накладними по ТОВ
«Вест-Фарм» на загальну суму 23 443,80 грн.,
у т.ч. ПДВ 1 534,70 грн., а саме №16 від 12.01.2012
року, №80 від 26.01.2012 року, №79 від 26.01.2012
року, №136 від 09.02.2012 року, №188 від 23.02.2012
року, №209 від 01.03.2012 року, №253 від 15.03.2012
року, №258 від 15.03.2012 року, №254 від 15.03.2012
року, №276 від 22.03.2012 року, №277 від 22.03.2012
року, №312 від 30.03.2012 року, №313 від 30.03.2012
року, №382 від 12.04.2012 року, №383 від 12.04.2012
року, №419 від 26.04.2012 року, №503 від 17.05.2012
року, №571 від 01.06.2012 року, №554 від
01.06.2012 року, №614 від 14.06.2012 року, №644 від
21.06.2012 року, №718 від 05.07.2012 року, №750 від
12.07.2012 року, №858 від 09.08.2012 року, №923 від
30.08.2012 року, №922 від 30.08.2012 року, №949 від
06.09.2012 року, №996 від 13.09.2012 року, №1027
від 20.09.2012 року, №1086 від 04.10.2012 року,
№1193 від 25.10.2012 року, №1222 від 01.11.2012 року,
№1287 від 15.11.2012 року, №1354 від 29.11.2012
року, №1353 від 29.11.2012 року, №1443 від
27.12.2012 року.

5 лютого 2012 року між постачальником ПП
«Чайна Компанія Чай-ка-Мономах» та
покупцем позивачем укладено договір
поставки №21, предметом якого є
передача у власність покупця товарів
згідно специфікації, рахунок-фактури
або накладної, що підтверджується
видатковими накладними по ПП «Чайна
Компанія Чай-ка-Мономах» на загальну
суму 73 960,42 грн., у т.ч. ПДВ 12 326,74 грн., а
саме №СРН-000013 від 18.01.2012 року, №СРН-000029
від 18.01.2012 року, №СРН-000037 від 01.02.2012
року, №СРН-000061 від 16.02.2012 року,
№СРН-000099 від 21.03.2012 року, №СРН-000115 від
02.04.2012 року, №СРН-000126 від 11.04.2012 року,
№СРН-000133 від 19.04.2012 року, №СРН-000165 від
16.05.2012 року, №СРН-000167 від 17.05.2012 року,
№СРН-000180 від 01.06.2012 року, №СРН-000196 від
14.06.2012 року, №СРН-000214 від 05.07.2012 року,
№СРН-000230 від 19.07.2012 року, №СРН-000251 від
02.08.2012 року, №СРН-000283 від 29.08.2012 року,
№СРН-000307 від 13.09.2012 року, №СРН-000314 від
20.09.2012 року, №СРН-000323 від 01.10.2012 року,
№СРН-000345 від 18.10.2012 року, №СРН-000353 від
25.10.2012 року, №СРН-000374 від 15.11.2012 року,
№СРН-000381 від 22.11.2012 року, №СРН-000387 від
29.11.2012 року, №СРН-000388 від 01.12.2012 року,
№СРН-000394 від 06.12.2012 року.

Оплата за товар вказаним контрагентам
позивачем підтверджена банківськими
виписками по рахунку ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» м.Київ, що містяться в
матеріалах справи.

Для подальшої реалізації товару, між
позивачем та покупцями, а саме ДЗ
«Вузлова лікарня ст. Маріуполь
Донецької залізниці», ТОВ
«Екоіллічпродукт», ТОВ «Лікувальний
центр «Фармакотерапія», ТОВ «Аптека»,
тощо укладені договори продажу, на
виконання яких, позивачем до суду
надані видаткові накладні на поставку
товарів.

Відповідачем подальша реалізація
позивачем придбаних за вищевказаними
договорами товарів не заперечується.

Також, колегією суддів встановлено, що
для перевезення вантажу 1 січня 2011 року
між позивачем та ТОВ «Делівері»
укладено договір на
транспотрно-експедиторські послуги
№Д-2742, в подальшому після здійснення
перевезення товару виписані податкові
накладні.

При цьому, 6 лютого 2013 року до органу ДПС
позивачем подана декларація про
майновий стан і доходи № в якій
визначений чистий оподаткований дохід
у розмірі 73 726,44 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
витратами є сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником). Всі вони поділяються на
витрати, що враховуються і не
враховуються при визначенні
оподатковуваного прибутку. Витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності та інших витрат
(за виключенням деяких витрат, зокрема,
амортизації).

Згідно з положеннями підпункту 138.1.1
пункту 138.1 статті 138 Податкового
кодексу України, витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті. Витрати
операційної діяльності включають
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового
кодексу України передбачено, що
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно п.177.2 ст.177 Податкового кодексу
України об'єктом оподаткування є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи-підприємця.

Пунктом 177.3 ст. 177 цього Кодексу
визначено, що для фізичної особи -
підприємця, зареєстрованого як платник
податку на додану вартість, не
включаються до витрат і доходу суми
податку на додану вартість, що входять
до ціни придбаних або проданих товарів
(робіт, послуг).

Згідно ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання, назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійснення
господарської операції.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг. Датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною - п. 198.1-198.2 ст. 198
Податкового Кодексу України.

Колегія суддів не приймає твердження
відповідача, щодо невідповідності
видаткових накладних виданих
підприємствами ПрАТ «Кристал», ТОВ
«Перспективінвест», ПП ВКФ «Неман», ТОВ
«Вест-Фарм», ПП «Чайна компанія
Чай-ка-Мономах», а саме не зазначення у
них адреси доставки, з огляду на
положення ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», якою, зокрема,
визначено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання, назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції
і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійснення
господарської операції.

Таким чином, як правильно зазначив суд
першої інстанції, адреса доставки не є
обов'язковим реквізитом в розумінні ст.
9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», при цьому, колегія суддів
приймає пояснення позивача, що адреса,
вказана у видаткових накладних ПП
Інтермед та ТОВ «Лізоформ Медікал», є
помилкою продавця товару, що носить
формальний характер. Крім того, така
помилка не може впливати на право
позивача формувати склад своїх витрат
та податкового кредиту.

Також колегія суддів зазначає, що
відповідачем не спростовані доводи
позивача щодо ненадання письмових
заявок, згідно яких відбувався продаж
товару по зазначеним вище договорам, у
зв'язку з усною формою таких заявок, а
також зазначає, що вказане не
суперечить вимогам договорів поставки.

В акті перевірки податковий орган
також зазначає, що підприємством
документально не підтверджено
транспортування товарів від вказаних
вище контрагентів, а саме не надано
товарно-транспортних накладних, що
підтверджують реальність здійснення
перевезень товару.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
наявність чи відсутність
товарно-транспортних накладних вказує
лише на дотримання правил перевозу
товару автомобільними транспортами, що
ніяк не пов'язано з податковим обліком.

Також, слід зазначити, що за наявності
документів, які підтверджують фактичне
отримання позивачем товару та його
використання у власній господарській
діяльності, ненадання такого документа
як товарно-транспортна накладна не
може бути єдиною беззаперечною
підставою для висновку про відсутність
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій з придбання
товарно-матеріальних цінностей,
оскільки, відповідною транспортною
документацією обов'язково має бути
підтверджено здійснення послуг з
перевезення вантажів, а не факт
придбання товару.

Аналогічна позиція встановлена Вищім
адміністративним судом України в
рішенні по справі № к/9991/16335/12.

Крім того, роблячи висновок щодо
відсутності реального здійснення
господарських операцій між позивачем
та вище зазначеними контрагентами,
відповідач не довів суду, звідки у
позивача виявився в наявності товар,
який в подальшому був реалізований ДЗ
«Вузлова лікарня ст. Маріуполь
Донецької залізниці», ТОВ
«Екоіллічпродукт», ТОВ «Лікувальний
центр «Фармакотерапія», ТОВ «Аптека»,
що відповідачем не заперечується.
Вказане свідчить лише про суперечність
висновків відповідача, які ґрунтуються
цілковити на припущеннях.

Таким чином, позивачем доведена
правомірність формування доходів та
віднесення до податкових зобов'язань
сум за господарськими операціями із
зазначеними контрагентами
підтвердженими належними первинними
документами бухгалтерського обліку за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року.

ІІ. Щодо застосування штрафних санкцій
за донарахування територіальним
органом доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску у розмірі 54 755,51 грн. за період з
01.01.2012 року по 31.12.2012 року.

У період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року
позивач перебував на загальній системі
оподаткування та заявив дохід у сумі 73
726,44 грн., що відповідає податковій
декларації про майновий стан і доходи
від 06.02.2013 року № .

З 1 січня 2011 року набрав чинності Закон
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010
року (далі Закон №2464), яким введено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та який
визначає правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
вказаного внеску, умови та порядок його
нарахування і сплати та повноваження
органу, що здійснює його збір та
ведення обліку.

Відповідно до ст. 4 Закону № 2464
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, зокрема ті, які
використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців).

Частиною 2 ст. 6 Закону № 2464 встановлено,
що платник єдиного внеску зобов'язаний,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

При цьому, штрафні санкції у розмірі 54
755,51 грн. застосовані територіальним
органом доходів і зборів за
результатами акту перевірки, тобто з
урахуванням порушень викладених в п.2.2.1
та п.2.2.2 акту №1360/05-81-17-03/НОМЕР_4 від 29
листопада 2013 року при встановлені
відхилень між даними платника та
даними перевірки у сумі 744 307,01 грн.

Отже, з огляду на те, що позивачем
правомірно сформований та зазначений
чистий оподаткований дохід у розмірі 73
726,44 грн. рішення відповідача №
про застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску у розмірі 54 755,51 грн. підлягає
скасуванню.

ІІІ. Щодо порушення позивачем пп.186.2.2 п.
186.2 ст.186, абзацу б. пп.187.1 ст. 187, п. 2001 ст.
200 ПК України, що призвело до заниження
податкових зобов'язань з ПДВ на 69 грн.
за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року при
обчисленні та сплати до бюджету
податку на додану вартість.

1 січня 2012 року між позивачем
(Орендодавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (Орендар)
укладено договір оренди приміщення № 1
предметом якого є передача в
користування нерухомого майна, що
розташоване за адресою м. Маріуполь, 25
квартал, буд. 4, прим. 28, площею 3 кв.м. При
цьому пунктом 9.1 визначена вартість
оренди приміщення за кожний місяць в
сумі 0,01 грн.

З акту перевірки вбачається, що орендна
плата розрахована відповідачем
виходячи з Рішення Маріупольської
міської ради від 19.07.2011 року №6/9-827 «Про
затвердження мінімальної вартості
орендного платежу за оренду нерухомого
майна фізичних осіб на території
України».

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками податкового органу
та зазначає, що позивач є фізичною
особою-підприємцем і здійснює
діяльність з надання в оренду власного
нерухомого майна, що не заперечується
відповідачем. При цьому, як вже
зазначав суд, особливості
оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою-підприємцем від
провадження господарської діяльності
визначені ст.177 ПК України. Вказана
стаття не містить будь-яких положень,
які обмежують право фізичної
особи-підприємця на вільне
ціноутворення щодо реалізованих нею
товарів (робіт, послуг). Також, з
матеріалів справи не вбачається, що
орендар сплачував позивачу оренду
плату в іншому розмірі, ніж вказаний у
відповідному договорі оренди, акті
прийманні-передачі майна.

Водночас, слід зазначити, що судом не
встановлена, а відповідачем не
доведена фактична оплата орендної
плати за оренду нерухомого майна по
вказаному договору, податкові накладні
позивачем на вказану суму не
видавались.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів
вважає необґрунтованими доводи акту
перевірки про заниження позивачем
податкових зобов'язань з ПДВ на суму 69
грн. за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012
року.

ІV. Щодо формування позивачем
податкового кредиту при обчисленні та
сплати до бюджету податку на додану
вартість.

При виконанні умов договорів укладених
з ТОВ «Перспективінвест», ПП ВКФ
«НЕМАН», ТОФ «Вест-Фарм», ПП «Чайна
Компанія Чай-ка-Мономах», ПП Інтермед,
ТОВ «Лізоформ Медікал», зазначеними
контрагентами на поставку товарів
виписані податкові накладні, які
містяться в матеріалах справи.

При цьому до складу податкового
кредиту у період з 01.01.2012 року по 31.12.2012
року позивачем заявлені наступні суми
податку на додану вартість по ТОВ
«Перспективінвест» - 16 811,34 грн., ПП ВКФ
«НЕМАН» - 1 470,37 грн., ТОФ «Вест-Фарм» - 1
534,70 грн., ПП «Чайна Компанія
Чай-ка-Мономах» - 12 374,49 грн., ПП Інтермед
- 2 626,02 грн., ТОВ «Лізоформ Медікал» - 560,00
грн.

Колегія суддів не приймає твердження
відповідача щодо неправомірного
віднесення зазначених сум до складу
податкового кредиту, які не
підтверджені, на думку податкового
органу, первинними документами, які б
свідчили про фактичне здійснення
господарської операції з огляду на
наступне.

Відповідно до п.187.1 ст. 187 Податкового
кодексу України датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Згідно п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу
України база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
вартості (у разі здійснення
контрольованих операцій - не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, що справляється
з вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку).

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Пунктом 201.7 ст. 201 Податкового кодексу
України встановлено, що податкова
накладна складається на кожне повне
або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Пунктом 200.1 ст.200 Податкового Кодексу
України визначено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Враховуючи наявність у позивача
достатніх первинних документів по
господарським операціям із
зазначеними вище контрагентами, які, як
зазначалось раніше, відповідають
вимогам чинного законодавства, та
податкових накладних, що були
досліджені під час розгляду справи, суд
приходить до висновку, що позивачем
підтверджено правомірність формування
сум податкового кредиту та податкових
зобов'язань за перевіряємий період.
Таким чином, необґрунтованість
збільшення позивачу податкових
зобов'язань спірними податковими
повідомленнями-рішеннями виключає
можливість застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідач, приймаючи
податкові повідомлення-рішення про
визначення податкового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб та
податку на додану вартість, а також при
нарахуванні відповідних штрафних
(фінансових) санкцій, діяв на підставі,
в межах повноважень, що передбачені
законодавством, з метою, з якою це
повноваження надане, але діяв не
обґрунтовано та без урахування усіх
обставин, упереджено.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим підстав для її
скасування не вбачається.

Повний текст складений 11 квітня 2014
року.

На підставі викладеного, керуючись ст.
195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Жовтневої
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Маріуполя Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
року у справі №805/928/14 залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
складення в повному обсязі до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
С.Ю.Чумак

Судді:
Д.В.Ляшенко

Л.В.Ястребова