Справа № 805/2205/14
Суддя: Бойко М.І.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 р.
Справа №805/2205/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Бойка М.І.

секретаря судового засідання Яценка
І.А.

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представник відповідача Стронової.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду за адресою: м.
Донецьк-52, вул. 50 Гвардійської дивізії,
17, адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Сніжне про визнання дій
неправомірними та скасування вимог №
812у від 11.06.2013 року та від 14.06.2013 року №
812у про сплату недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальну суму 5766,45
грн.,-

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне (далі - відповідач) про
визнання дій неправомірними та
скасування вимог від 11.06.2013 року № 812у
та від 14.06.2013 року № 812у про сплату
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальну суму 5766,45 грн.

Правовою підставою звернення до суду
позивач під час розгляду справи вважає
норми Закону України «Про пенсійне
забезпечення», Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Зазначає, що на
момент виходу на пенсію йому
виповнилось 50 років, він працював в
підземних умовах більш ніж 11 років, має
загальний трудовий стаж 26 років, що
підтверджується трудовою книжкою та
пенсійним посвідченням. Знаходячись на
пенсії, позивач займається
підприємницькою діяльністю.

Вказав, що він не приймає участі у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Управлінням пенсійного фонду України в
м. Сніжне було сформовано та направлено
на адресу позивача вимоги про сплату
недоїмки від 11 червня 2013 року № 812у на
суму 1194,03 грн. та від 14 червня 2013 року №
812у на суму 4572,42 грн.

Позивач не згоден з зазначеними
вимогами та просить їх скасувати.

У судовому засіданні позивач заявлені
позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні надав
письмові заперечення та просив у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін судом
встановлено, що позивач - ОСОБА_1
зареєстрований як фізична
особа-підприємець 16.06.1995р. виконавчим
комітетом Сніжнянської міської ради
Донецької області та перебуває на
спрощеній системі оподаткування, про
що свідчить свідоцтво платника єдиного
податку серії НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_2,
Донецька область, 86508).

Відповідач - Управління пенсійного
фонду України в м. Сніжне, є органом
виконавчої влади, який здійснює
повноваження, покладені на нього
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Положенням про Пенсійний
фонд України, затвердженим Указом
Президента України від 06.04.2011р. № 384/2011
(далі - Положення).

Згідно зі ст. 1 Положення, Пенсійний
фонд України є центральним органом
виконавчої влади, що здійснює
керівництво та управління солідарною
системою загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
провадить збір, акумуляцію та облік
страхових внесків, призначає пенсії та
готує документи для їх виплати,
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій,
допомоги на поховання, інших
соціальних виплат, які згідно із
законодавством здійснюються за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України, здійснює контроль за цільовим
використанням коштів Пенсійного фонду
України. Діяльність Пенсійного фонду
України спрямовується та
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра праці та
соціальної політики України.

Пенсійний фонд України вносить у
встановленому порядку Міністру праці
та соціальної політики України
пропозиції з питань формування
державної політики у сфері пенсійного
забезпечення та соціального
страхування, забезпечує її реалізацію.

Згідно ст. 15 Положення, Пенсійний фонд
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку головні
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві, Севастополі та
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах.

У відповідності до п.п. 5 п. 4 вказаного
Положення, Пенсійний фонд України
відповідно до покладених на нього
завдань організовує, координує та
контролює роботу органів Пенсійного
фонду України щодо: забезпечення
додержання підприємствами, установами,
організаціями та громадянами
законодавства про пенсійне
забезпечення; повного та своєчасного
обліку платників страхових внесків;
забезпечення збирання та акумулювання
страхових внесків, інших надходжень до
бюджету Пенсійного фонду України
відповідно до законодавства; стягнення
у передбаченому законодавством
порядку своєчасно не сплачених сум
страхових внесків; призначення і
виплати пенсій; забезпечення повного
та своєчасного фінансування витрат на
виплату пенсій, допомоги на поховання
та інших соціальних виплат, що
здійснюються за рахунок коштів
Пенсійного фонду України; проведення
перевірок правильності сплати
страхових внесків, призначення та
виплати пенсій, інших виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
Пенсійного фонду України; обліку
коштів Пенсійного фонду України,
ведення статистичної та
бухгалтерської звітності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" (далі -
Закон № 1788), громадяни України мають
право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника та в
інших випадках, передбачених цим
Законом.

За приписами ст. 2 Закону № 1788, за цим
Законом призначаються: а) трудові
пенсії: за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років; б) соціальні пенсії.

Згідно з статтею 12 Закону № 1788 право на
пенсію за віком мають: чоловіки - після
досягнення 60 років і при стажі роботи
не менше 25 років; жінки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 20 років.

Відповідно до ст. 13 Закону № 1788 на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи: а) працівники, зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці, - за
списком N 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 20 років, з них
не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при
стажі роботи не менше 15 років, з них не
менше 7 років 6 місяців на зазначених
роботах.

З 01.01.2004р. набрав чинності Закон України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003р.
№1058-ГУ (далі - закон № 1058).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058
пенсія - це щомісячна пенсійна виплата
в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

За приписами ст. 9 Закону № 1058 пенсія за
віком призначається відповідно до
цього Закону за рахунок коштів
Пенсійного фонду в солідарній системі.

Частина 1 ст. 26 Закону № 1058 передбачає,
що особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 4 Закону № 2464,
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є
пенсіонером за віком з 2009 року, що
підтверджується пенсійним
посвідченням № НОМЕР_1, виданим
Пенсійним фондом України 05.08.2009р., а
тому у розумінні ст. 4 Закону № 2464
позивач звільнений від сплати за себе
єдиного внеску.

Крім того суд зазначає, що відповідачем
були сформовані та направлені на
адресу позивача (АДРЕСА_2, м. Сніжне)
вимоги про сплату недоїмки від 11 червня
2013 року на суму 1194,03 грн. та від 14 червня
2013 на суму 4572,42 грн.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач не одноразово звертався до
відповідача з письмовими заявами про
зміну його фактичного місця мешкання
та проханням виплачувати йому пенсію у
поштовому відділенні № 10 за адресою
86510, АДРЕСА_1. Судом встановлено, що
зазначений факт був відомий
відповідачу, що також підтверджується
довідкою відповідача від 26.03.2014 року,
проте вимоги від 11.06.2013 року та від
14.06.2013 року про сплату недоїмки зі
сплати єдиного внеску надсилалися
відповідачем на адресу 86508, м. Сніжне,
АДРЕСА_2 за якою позивач не мешкав та
про це було відомо відповідачу.

Суд зазначає, що відповідно до
матеріалів справи, а саме пенсійного
посвідчення позивача позивач є
пенсіонером за віком, тобто
відноситься до осіб на яких
розповсюджується зазначена стаття.
Посилання відповідача на необхідність
досягнення позивачем пенсійного віку
та неможливість застосування
зазначеної статті на осіб яким
призначена пенсія на пільгових умовах
є незмістовними, оскільки в зазначеній
нормі законодавцем визначено особу яка
звільняється від сплати єдиного внеску
- яка здобула статус пенсіонера за
віком, в зазначеній нормі не виключені
особи, які є пенсіонерами та отримують
пенсію за віком на пільгових умовах.

Щодо позовних вимог позивача відносно
визнання позивача пенсіонером за віком
суд зазначає наступне. Відповідно до
приписів Закону України № 1058
пенсіонерам визнається особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

У розумінні Закону України № 1058 пенсія
це щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Постановою Пенсійного фонду України
«Про Порядок обліку, зберігання,
оформлення та видачі пенсійних
посвідчень в Пенсійному фонді України
та його органах» від 23.03.2004 р.
встановлено, що документом, який
підтверджує призначення громадянину
пенсії, є пенсійне посвідчення (далі -
посвідчення), що видається органом
Пенсійного фонду України.

Частиною 2 статті 73 КАС України
визначено, що обставини, визнані судом
загальновідомими, не потрібно
доказувати.

Оскільки з матеріалів справи
вбачається, що позивачу було видане
пенсійне посвідчення за віком № НОМЕР_1
від 05.08.2009 р., за яким позивачу
призначено пенсію за віком, а тому
позивач у розумінні чинного
законодавства є пенсіонером.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
визнання позивача пенсіонером за
віком, є не обґрунтованими та такими
які не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд доходить висновку, що
позовні вимоги про визнання дії
відповідача щодо винесення спірних
вимог про сплату недоїмки від 11 червня
2013 року № 812у на суму 1194,03 грн. та від 14
червня 2013 року № 812у на суму 4572,42 грн.
неправомірними та їх скасуванню
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», ст. 2, ст. 11, ст.
17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 122 - 154, ст. 159,
ст. 160, ст. 161, ст. 162, ст. 163, ст. 167, ст. 185, ст.
186, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С
Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Сніжне
про визнання дій неправомірними та
скасування вимог від 11.06.2013 року № 812у
та від 14.06.2013 року № 812у про сплату
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальну суму 5766,45 грн., - задовольнити
частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в м. Сніжне щодо
винесення вимог про сплату недоїмки
від 11 червня 2013 року № 812у на суму 1194,03
грн. та від 14 червня 2013 № 812у на суму 4572,42
грн. неправомірними.

Скасувати вимоги Управління
Пенсійного фонду України в м. Сніжне
про сплату недоїмки від 11 червня 2013
року № 812у на суму 1194,03 грн. та від 14
червня 2013 року № 812у на суму 4572,42 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 сплачений судовий
збір відповідно до квитанцій № H12DR53410
від 07.02.2014 року, № 11077667 від 26.11.2013 року та
№ N12DR45932 від 04.04.2014 року в розмірі 136 (сто
тридцять шість) грн. 70 коп.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті,
її вступну та резолютивну частину
проголошено в судовому засіданні 07
квітня 2014 року у присутності сторін.

Повний текст постанови складений та
підписаний 14 квітня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Бойко М.І.