Справа № 2-а-3098/11
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-3098/11
Головуючий у 1-й інстанції: Слободян
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Собківа Я.М.,

суддів:
Романчук О.М., Сорочка Є.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Іванківської
районної державної адміністрації
Київської області на постанову
Іванківського районного суду
Київської області від 26 квітня 2011 року
по справі за адміністративними
позовами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, до Управління праці та
соціального захисту населення
Іванківської районної державної
адміністрації Київської області про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання проведення перерахунку
державної і додаткової пенсій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Іванківського районного
суду Київської області від 26 квітня 2011
року позов задоволено частково.

Зобов»язано Управління праці та
соціального захисту населення
здійснити перерахунок щомісячної
грошової допомоги у зв»язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва
відповідно до ст. 37 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням виплачених
коштів та стягнути перераховані кошти:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_15 з квітня 2010 року
у розмірі 40% мінімальної заробітної
плати щомісяця;

ОСОБА_8, ОСОБА_10 з липня 2010 рокуу розмірі
40% мінімальної пенсії за віком;

ОСОБА_5,з квітня 2010 року у розмірі 30%
мінімальної заробітної плати щомісяця;

Зобов»язати управління праці та
соціального захисту населення
Іванківської районної державної
адміністрації Київської області
здійснити ОСОБА_10 перерахунок щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік
відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи»,виходячи з розміру 5
мінімальних заробітних плат,з
урахуванням виплачених коштів та
стягнути перераховані кошти.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до п.4 ч. 8 ст.183-2 КАС України
апеляційні скарги у справах,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої цієї статті, розглядаються
апеляційними судами в порядку
письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції залишенню без змін з
наступних підстав.

Згідно зі ст.198 ч.1 п.1 та ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачі постійно проживають в зоні
гарантованого добровільного
відселення та є постраждалими
внаслідок аварії на ЧАЕС 1 та 2
категорій.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірах: - в зоні гарантованого
добровільного відселення - 30 процентів
від мінімальної заробітної плати.

Згідно зі ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», учасникам
ліквідації аварії на Чорнобильській
АС, які відносяться до 1 категорії має
виплачуватись щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Судом першої інстанції було
встановлено, що відповідачем вказана
оплата виплачувалась позивачу
відповідно до вимог постанови КМ
України № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»в
розмірі значно меншому, ніж
встановлено Законом.

Постановляючи рішення суд першої
інстанції правомірно прийшов до
висновку, що Постанова КМ України № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», суперечить вимогам ст. 37
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 1 листопада
1996 року N 9 «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя», судам необхідно виходити
з того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону.

Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить закону, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Вирішуючи питання про те, положення
якого Закону підлягають застосуванню
для вирішення спірних правовідносин,
колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ст. 75 Конституції України
Верховна Рада України є єдиним органом
законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Водночас Конституційний Суд України у
пункті 3 мотивувальної частини рішення
від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституцією України
зазначив: «Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше».

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Конституції
України рішення Конституційного Суду
України є обов'язковими до виконання на
території України.

Відтак, виходячи з наведених положень
Конституції України та рішення
Конституційного Суду України, позивач
має право на перерахунок виплат,
передбачених ч. 1 ст. 37 Закону України
«Про статус і соціальний статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Також судом встановлено, що
відповідач незаконно виплачував
позивачам щорічну допомогу на
оздоровлення в меншому розмірі, ніж
передбачено нормами закону, відповідно
до вимог ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, за яких рішення
суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження
в суді апеляційної інстанції

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, дослідив
наявні докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим апеляційна скарга
залишається без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 183-2, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Іванківської районної державної
адміністрації Київської області -
залишити без задоволення.

Постанову Іванківського районного
суду Київської області від 26 квітня 2011
року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
суддя суддя Я.М.
Собків О.М. Романчук Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Романчук О.М

Сорочко Є.О.