Справа № 428/1346/14-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р. справа №428/1346/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Васильєвої І.А., Яманко В.Г.,
Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Сєвєродонецьку Луганської
області на ухвалу Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від
17 березня 2014 року про зміну способу та
порядку виконання судового рішення у
справі № 428/1346/14-а за заявою ОСОБА_1,
заінтересовані особи Управління
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області,
Відділ примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Луганській
області, Управління Державної
казначейської служби України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області про
зміну способу та порядку виконання
судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2010 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області, в
якому просив визнати бездіяльність
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Сєвєродонецьку Луганської області
по нарахуванню та виплаті щомісячної
соціальної допомоги (доплати до пенсії)
згідно закону України «Про соціальний
захист дітей війни» незаконною, так як
соціальна допомога (доплата до пенсії)
за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня
2009 року нараховувалась та
виплачувалась не в повному обсязі;
зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в м. Сєвєродонецьку
Луганської області нарахувати та
виплатити як дитині війни щомісячну
державну соціальну допомогу (доплату
до пенсії) за період з 01 січня 2009 року
по 31 грудня 2009 року в сумі 1225 грн.20
копійок згідно закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України у м. Сєвєродонецьку
Луганської області призначити та
виплачувати в подальшому підвищення до
пенсії у розмірі не меншому за 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
починаючи з 01.01.2010 року у відповідності
до статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" (а.с. 3-5).

Постановою Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 25 жовтня
2010 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Визнано бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сєвєродонецьку Луганської області
щодо нарахування та виплати ОСОБА_1
щомісячної державної соціальної
допомоги у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та з
01.01.2010 року незаконною та зобов'язано
Управління Пенсійного фонду в місті
Сєвєродонецьку Луганської області
здійснити нарахування та виплату
ОСОБА_1 щомісячної державної
соціальної допомоги у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року
та з 01.01.2010 року з урахуванням
здійснених виплат. У задоволенні інших
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за
необґрунтованістю (а.с. 14).

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 березня
2011 року, постанову Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від 25
жовтня 2010 року скасовано, залишено без
розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сєвєродонецьку Луганської області
за період 01.01.2009 року по 11.02.2009 року.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені
частково; визнано неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сєвєродонецьку Луганської області
щодо нарахування та виплати ОСОБА_1
підвищення до пенсії, як дитині війни,
за період з 12 лютого 2009 року до 25 жовтня
2010 року в розмірі меншому, ніж
встановлено статтею 6 Закону України
„Про соціальний захист дітей війни" та
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Сєвєродонецьку
Луганської області здійснити
нарахування та виплату підвищення до
пенсії на користь ОСОБА_1, як дитині
війни, в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком за період з
12 лютого 2009 року до 25 жовтня 2010 року з
урахуванням фактично виплачених сум. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено (а.с. 24-25).

05 березня 2014 року позивач звернувся до
суду з заявою про зміну способу і
порядку виконання судового рішення
(а.с. 28).

Ухвалою Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 17 березня
2014 року заяву ОСОБА_1 про зміну способу
і порядку виконання судового рішення
задоволено частково, змінено спосіб і
порядок виконання постанови
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 25 жовтня 2010 року
по справі №2-а-4262/10 шляхом стягнення з
УПФУ в м. Сєвєродонецьку на користь
ОСОБА_1 нарахованого підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком згідно ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» за
період з 12 лютого 2009 року по 25 жовтня 2009
року в сумі 2322,96 грн. Відмовлено ОСОБА_1
в задоволенні решти вимог заяви (а.с.
46-47).

Управління Пенсійного фонду України в
м. Сєвєродонецьку Луганської області з
ухвалою суду першої інстанції не
погодилося, подало апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. Просили скасувати
ухвалу суду першої інстанції, та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні заяви про зміну способу і
порядку виконання судового рішення в
повному обсязі (а.с. 50-51).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що під зміною
способу та порядку виконання судового
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для виконання рішення у
разі неможливості його виконання у
порядку і способу, раніше
встановленими, але при цьому не
змінюючи його змісту.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що постановою
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 25 жовтня 2010
року позов ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку про визнання
бездіяльності незаконною та стягнення
недоплаченої щомісячної соціальної
допомоги згідно ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
задоволений частково, визнано
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в м. Сєвєродонецьку
Луганської області щодо нарахування та
виплати ОСОБА_1 щомісячної державної
соціальної допомоги у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року
та з 01.01.2010 року незаконною та
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду в місті Сєвєродонецьку
Луганської області здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1
щомісячної державної соціальної
допомоги у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та з
01.01.2010 року з урахуванням здійснених
виплат. У задоволенні інших позовних
вимог ОСОБА_1 відмовлено за
необґрунтованістю (а.с. 14).

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 березня
2011 року апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області
задоволено частково, постанову
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 25 жовтня 2010 року
по адміністративній справі № 2а-4262/10/1227
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання нарахувати та виплачувати
в подальшому недоотримане підвищення
до пенсії, як дитині війни, за період
01.10.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року
скасовано, залишено без розгляду
позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання нарахувати та виплачувати
в подальшому недоотримане підвищення
до пенсії, як дитині війни, за період
01.01.2009 року по 11.02.2009 року, позовні
вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в м. Сєвєродонецьку
Луганської області про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання нарахувати та виплачувати
в подальшому недоотримане підвищення
до пенсії, як дитині війни, з 12.02.2009 року
задоволено частково, а саме: визнано
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області
щодо нарахування та виплати ОСОБА_1
підвищення до пенсії, як дитині війни,
за період з 12 лютого 2009 року до 25 жовтня
2010 року в розмірі меншому, ніж
встановлено статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Сєвєродонецьку
Луганської області здійснити
нарахування та виплату підвищення до
пенсії на користь ОСОБА_1, як дитині
війни, в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком за період з
12 лютого 2009 року до 25 жовтня 2010 року з
урахуванням фактично виплачених сум. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено (а.с. 24-25).

У відділі примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби Головного
Управління юстиції в Луганській
області знаходився на виконанні
виконавчий лист про зобов'язання
Управління Пенсійного Фонду України в
місті Сєвєродонецьку Луганської
області здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як
"дитині війни ", у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, згідно ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" з 12 лютого 2009 року до 25 жовтня 2010
року, та провести відповідні виплати з
урахуванням фактично здійснених
виплат (а.с. 34,36).

Відповідно до листа Управління
Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області
від 03 лютого 2014 року, ОСОБА_1, як дитині
війни нараховано підвищення до пенсії
у розмірі 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком за період з 12 лютого 2009
року по 25 жовтня 2009 року в сумі 2322,96 грн.
(а.с. 35). Зазначена сума включена до
окремих додаткових відомостей і буде
виплачена в разі надходження
фінансування з Державного бюджету
України.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом,
в апеляційній скарзі вказується на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
зміни способу виконання судового
рішення з урахуванням наступного.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень». Цей закон
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

У відповідності до вимог ст. 2
вищевказаного Закону, держава гарантує
виконання рішень суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна боржника за яким зокрема
є державний орган.

Стаття 3 вищевказаного Закону визначає
особливості виконання рішень суду про
стягнення коштів з державного органу.

Так відповідно до ст. 3 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду. Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України "Про
виконавче провадження", із заявою про
виконання рішення суду. Разом із заявою
стягувач подає до Державної
казначейської служби України
документи та відомості, необхідні для
перерахування коштів, згідно з
переліком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України. У разі якщо стягувач
подав не всі необхідні для
перерахування коштів документи та
відомості, Державна казначейська
служба України протягом п'яти днів з
дня надходження заяви повідомляє в
установленому порядку про це
стягувача. У разі неподання стягувачем
документів та відомостей у місячний
строк з дня отримання ним повідомлення
Державна казначейська служба України
повертає заяву стягувану. Стягувач має
право повторно звернутися до Державної
казначейської служби України для
виконання рішення суду у визначені
частиною другою цієї статті строки,
перебіг яких починається з дня
отримання стягувачем повідомлення
Державної казначейської служби
України. Перерахування коштів
стягувачу здійснюється у тримісячний
строк з дня надходження до Державної
казначейської служби України
необхідних для цього документів та
відомостей.

Водночас судове рішення у даній справі
яке має зобов'язальний характер щодо
виплати, не належать до зазначених у
згаданій статті видів рішень, що
унеможливлює його виконання без зміни
його способу.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Ця норма не містить виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини, що роблять
виконання судового рішення неможливим.

Отже судова колегія звертає увагу на
те, що зміни у правовому регулюванні
порядку виконання судових рішень,
боржником за якими є державний орган,
яким не передбачено виконання рішень
зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Під зміною
способу і порядку виконання рішення
слід розуміти вжиття адміністративним
судом нових заходів для реалізації
рішення. Отже в даній справі зміна
способу і порядку виконання рішення
можлива шляхом зміни зобов'язання
здійснити виплати на стягнення цих
виплат. Така зміна можлива лише у разі
виконання боржником зобов'язальної
частини рішення про нарахування
соціальної виплати.

З огляду на зазначене очевидна
неможливість виконання постанови суду
у визначений судом спосіб.

Виходячи з положень вищевказаного
Закону України та приписів Порядку
затвердженого на виконання цього
Закону постановою Кабінету Міністрі
України від 3 серпня 2011 року № 845, органи
Казначейства на теперішній час не
мають повноважень для зобов'язання
іншого органу вчинити певні дії та
можливості прийняти до виконання
виконавчий документ без зазначення
суми коштів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
кінцевим результатом виконання
судового рішення по цій справі є
виплата позивачеві коштів державним
органом, що підпадає під компетенцію
Державної казначейської служби
України.

Колегія суддів вважає, що оскільки у
виконавчому документі не зазначено
стягнути конкретну суму коштів, яка
підлягає безспірному списанню з
рахунків боржника, то з огляду на
положення Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
виконання постанови суду є неможливим.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає, обґрунтованим
висновок суду першої інстанції, про
необхідність змінити спосіб виконання
рішення суду шляхом стягнення на
користь ОСОБА_1 нарахованої по
розпорядженню на підставі Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» доплати до пенсії за період з 12
лютого 2009 року по 25 жовтня 2009 року в
сумі 2322,96 грн.

Враховуючи те, що постанову
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 25 жовтня 2010 року
було скасовано постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 23 березня 2011 року, тому виконавчий
лист видається на виконання постанови
Донецького апеляційного
адміністративного суду. У зв'язку з чим,
судом першої інстанції помилково
вказано в резолютивній частині спірної
ухвали, про зміну способу та порядку на
виконання постанови Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від
25 жовтня 2010 року замість постанови
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 березня
2011 року, тому в цій частині рішення
суду першої інстанції належить
змінити.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області на
ухвалу Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 17 березня 2014
року у справі № 428/1346/14-а - задовольнити
частково.

Ухвалу Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 17 березня
2014 року у справі № 428/1346/14-а - змінити.

В абзаці другому резолютивної
частини вислів «постанови
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 25 жовтня 2010
року» замінити висловом «постанови
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 березня
2011 року».

В іншій частині ухвалу залишити без
змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили. Ухвала прийнята за
наслідками розгляду в письмовому
проваджені набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв