Справа № 576/62/14-а
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 р. Справа № 576/62/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання
Зливко І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м.Глухові та Глухівському
районі Сумської області на постанову
Глухівського міськрайонного суду
Сумської області від 13.02.2014р. по
справі № 576/62/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м.Глухові та Глухівському
районі Сумської області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання призначити пенсію
державного службовця,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 р. ОСОБА_1 ( далі - позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до управління Пенсійного
фонду України в м. Глухові та
Глухівському районі Сумської області (
далі - УПФУ в м. Глухові та Глухівському
р-ні, відповідач) в якому просив визнати
неправомірними дії відповідача в
частині відмови в призначенні пенсії
державного службовця.

Зобов*язати УПФУ в м. Глухову та
Глухівському р-ні призначити пенсію
державного службовця з моменту
звернення із заявою про призначення
даної пенсії.

Постановою Глухівського
міськрайонного суду Сумської області
від 13.02.2014 р адміністративний позов
ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з даною постановою
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу в якій просив
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги УПФУ в м. Глухові та
Глухівському р-ні зазначило, що
позивач, при зверненні до управління за
призначенням пенсії, на посаді
державного службовця не працював, в
зв*язку з чим не підпадає під категорію
осіб визначених ст. 37 Закону України
«Про державну службу» від 16.12.1993 р. №
3723-ХІІ (далі - Закон №3723). До 20-річного
стажу, який дає право на призначення
пенсії державного службовця, незалежно
від місця роботи під час досягнення
пенсійного віку зараховуються періоди
роботи на посадах, віднесених ст. 25
Закон №3723 до відповідних категорій
посад державних службовців. Посади
працівників органів державної митної
служби даною статтею не передбачені.

Позивач та представник
відповідача в судове засідання не
з*явилися, про дату, час та місце
розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до положень ч.1 ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України ( далі - КАС України) розгляд
справи проведений без участі сторін.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, дослідивши
письмові докази по справі дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково та
зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.195 КАС України
справа розглянута в межах доводів
апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на призначення
пенсії державного службовця.

Колегія суддів з даними висновками
суду першої інстанції погоджується
виходячи з наступного.

Під час судового розгляду встановлено,
що 10. грудня 2013 р. позивач звернувся до
УПФУ в м. Глухові та Глухівському р-ні з
заявою про призначення йому пенсії
державного службовця.

18.12.2013 р. листом №14498/05-31 УПФУ в м.
Глухові та Глухівському р-ні відмовило
позивачу в призначенні пенсії
відповідно до Закону №3723 (а.с.5-6).

Перевіряючи правомірність відмови
УПФУ в м. Глухові та Глухівському р-ні в
призначенні пенсії позивачу
відповідно до Закону №3723 колегія
суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону №3723 державна
служба в Україні визначена як
професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних органах та
їх апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження.

Як слідує зі ст.2 вищевказаного Закону,
посада - це визначена структурою і
штатним розписом первинна структурна
одиниця державного органу та його
апарату, на яку покладено встановлене
нормативними актами коло службових
повноважень. Посадовими особами
вважаються керівники та заступники
керівників державних органів та їх
апарату, інші державні службовці, на
яких законами або іншими нормативними
актами покладено здійснення
організаційно-розпорядчих та
консультативно-дорадчих функцій.

Як встановлено під час судового
розгляду позивач з 01.11.1972 року по 04.11.1974
року перебував на дійсній строковій
службі в Радянській Армії; 28.08.1980 року
по 17.07.1981 року працював на посаді
директора Новослобідської середньої
школи Путивльського району Сумської
області; з 18.07.1981 року по 15.01.1999 року він
проходив службу в органах Державної
служби безпеки на офіцерських посадах;
з 02.06.1997 року по 24.07.2013 року працював в
Глухівській та Сумській митницях на
різних посадах з присвоєнням йому
спеціального звання радник митної
служби першого рангу. 24 липня 2013 року
позивач був звільнений з роботи на
підставі п.1 ст.40 КЗпП України в зв'язку
із скороченням штату та чисельності
працівників.

Статтею 543 Митного кодексу
України ( далі - МК України) передбачено,
що здійснення державної митної справи
покладається на органи доходів і
зборів.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 569 МК України ( в
редакції чинні на час звільнення
позивача з органів митної служби)
посадовими особами митної служби
України є працівники митних органів
України, на яких покладено виконання
завдань, зазначених у статті 544 цього
Кодексу, здійснення організаційного,
юридичного, кадрового, фінансового,
матеріально-технічного забезпечення
діяльності митної служби України і
яким присвоєно спеціальні звання
митної служби. Посадові особи митної
служби України є державними
службовцями.

Правове становище посадових осіб
митної служби України визначається цим
Кодексом, а в частині, не врегульованій
ним, - законодавством про державну
службу та іншими актами законодавства
України.

Частина 1 статті 588 МК України ( в
редакції чинні на час звільнення зі
служби позивача) пенсійне забезпечення
посадових осіб митної служби України
здійснюється відповідно до умов і
порядку, встановлених Законом №3723. Час
служби зазначених осіб в митних
органах зараховується до стажу
державної служби, необхідного для
призначення пенсії державного
службовця.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону №3723
(в редакції, чинній на час звернення
позивача до органу пенсійного фонду) на
одержання пенсії державних
службовців мають право чоловіки, які
досягли віку 62 роки, та жінки, які
досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" , у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку.

До досягнення віку, встановленого
першим реченням ч.1 цієї статті, право
на пенсію за віком мають державні
службовці - чоловіки 1955 р. народження і
старші після досягнення ними такого
віку: 60 років 6 місяців - які народилися
з 1 січня 1953 р. по 31.12.1953 р.

02.06.1997 р. позивачем прийнята присяга
Державного службовця.

Під час судового розгляду встановлено,
що позивач працював в Глухівській та
Сумській митницях на різних посадах з
присвоєнням йому спеціального звання -
радник митної служби першого рангу,
одержував заробітну плату за рахунок
державних коштів.

Враховуючи вище зазначене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що стаж
роботи позивача в органах митного
контролю прирівнюється до стажу
державної служби , оскільки за весь час
роботи в митній службі до позивача
пред'являлися вимоги, як до державного
службовця відповідно до норм Закону
№3723, а отже даний стаж підлягає
зарахуванню до стажу державної
служби. За таких обставин перерахунок
та виплата позивачу пенсії мають бути
проведені з урахуванням дня його
звернення до відповідача за
призначенням пенсії.

Доводи апеляційної скарги, щодо
відсутності підстав для зарахування
стажу роботи в митних органах до стажу
державної служби є безпідставними з
урахуванням вище зазначеного.

Між тим, судом першої інстанції при
ухваленні оскаржуваної постанови
допущено порушення норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення питання про стягнення
судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Судом першої інстанції судовий збір на
користь позивача стягнуто з УПФУ в м.
Глухові та Глухівському р-ні в сумі 73
грн.08 коп.

УПФУ в м. Глухові та Глухівському
районі Сумської області, на підстав п.18
ст.5 Закону України «Про судовий збір»
звільнені від сплати судового збору у
справах, пов'язаних з питаннями, що
стосуються повноважень даного органу.

В даному випадку колегія суддів зважає
на приписи пункту 19 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ (затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 3 серпня
2011 р. N 845), яким встановлено, що
безспірне списання коштів державного
та місцевих бюджетів і їх
перерахування на рахунок, зазначений у
виконавчому документі про стягнення
надходжень бюджету та/або заяві про
виконання рішення про стягнення
надходжень бюджету, здійснюються
органами Казначейства з відповідного
рахунка, на який такі кошти зараховані,
шляхом оформлення розрахункових
документів.

З урахуванням зазначеного колегія
суддів прийшла до висновку, щодо
необхідності стягнення на користь
позивача судового збору з Державного
бюджету України.

Як наслідок апеляційна скарга УПФУ в м.
Глухові та Глухівському р-ні підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202
КАС України, підставою для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Глухові та
Глухівському районі Сумської області
-задовольнити частково.

Постанову Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 13 лютого 2014 р.
по справі № 576/62/14-а в частині
стягнення з управління Пенсійного
фонду України в м.Глухові та
Глухівському районі Сумської області
на користь ОСОБА_1 73 грн.08 коп.
понесених судових витрат- скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою стягнути
з Державного бюджету України на
користь ОСОБА_1 витрати зі сплати
судового збору у розмірі 73 грн.08 коп.

В іншій частині постанову Глухівського
міськрайонного суду Сумської області
від 13.02.2014 року по справі №576/62/14-а -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Любчич
Л.В.Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І.
Спаскін О.А. Повний текст постанови
виготовлений 07.04.2014 р.

Головний спеціаліст
Зливко І.М.