Справа № 822/995/14
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/995/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук
О.К. при секретаріОлійник І.А. за
участі:представника позивача ОСОБА_3
представника відповідача Кобери
Л.В.розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до
Управління Укртрансінспекції у
Хмельницькій області про
скасування постанови про застосування
фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Хмельницькій області про
скасування постанови про застосування
фінансових санкцій від 10.11.2009 року
№095622.

В обгрунтування позовних вимог
зазначив, що цією постановою йому
ставиться за вину порушення абзацу 3
частини першої статті 60 Закону України
від 5 квітня 2004 року № 2344-111 "Про
автомобільний транспорт" (далі - Закон
№ 2344-111 у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин), а
саме: надання послуг з перевезення
вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48
названого Закону, зокрема, без
оформлення ліцензії та ліцензійної
картки на право надання послуг з
перевезення вантажів. Посилаючись на
те, що вантажні перевезення
здійснювалися ним відповідно до
законодавства про автомобільний
транспорт, вважає, що відсутня
підстава господарсько-правової
відповідальності.

Ухвалою від 01.04.2014 року Хмельницький
окружний адміністративний суд замінив
первинного відповідача на належного -
Управління Укртрансінспекції у
Хмельницькій області.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, вказаних в адміністративному
позові, додатково надав договори
поставки.

Представник відповідача в задоволенні
позовних вимог просив відмовити з
підстав, викладених в письмових
запереченнях. Вважає позовні вимоги
необгрунтованими, оскільки факт
порушення позивачем вимог Закону
України "Про автомобільний транспорт"
встановлений під час рейдової
перевірки та відображений у
відповідному акті. Процедура
проведення перевірки, складення акта
перевірки та винесення оскаржуваної
постанови про застосування фінансових
санкцій дотримана у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши зібрані в
матеріалах справи докази у їх
взаємному зв'язку та сукупності, суд
приходить вважає, що позов необхідно
задовольнити з урахуванням наведеного
нижче.

Суд встановив, що 21.09.2009 року державними
інспекторами територіального
управління Головавтотрансінспекції у
Хмельницькій області на підставі
завдання на перевірку №026392 від 21.09.2009
року проведена рейдова перевірка
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом, за
результатами якої складено акт від
21.09.2009 року. У вказаному акті
зафіксовано, що водій ОСОБА_6 керуючи
автомобілем "НАZ 330202", держномер НОМЕР_1,
що належить ОСОБА_5. надавав послуги з
перевезення вантажу від
вантажовідправника "Мамин Хліб" до
вантажоотримувачів - магазин -
"Фуршет-1", "Фуршет-2", "Галина", "Дуглас
ЛТД" без оформлення документів,
визначених статтею 48 Закону "Про
автомобільний транспорт" від 05.04.2001
року № 2344-ІІІ (далі - Закону № 2344-ІІІ).

На підставі акту перевірки начальник
територіального управління
Головавтотрансінспекції у
Хмельницькій області прийняв
постанову від 10.11.2009 року №095622 про
застосування до суб'єкта
підприємницької діяльності -
приватного підприємця ОСОБА_5
фінансових санкцій в сумі 1700,0 грн.

Відповідно до Закону № 2344-ІІІ
автомобільний перевізник - це фізична
або юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами.

Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ встановлено,
що автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх
перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника -
документ, що засвідчує використання
транспортного засобу на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством;

для водія - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

Відсутність у водія ОСОБА_6 на момент
перевірки ліцензії та ліцензійної
картки на право надання послуг з
перевезення вантажів і стала підставою
для притягнення фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 до
господарсько-правової
відповідальності.

Відповідно до п.33 ст.9 Закону України
«Про ліцензування певних видів
господарської діяльності» від 01.06.2000
року №1775-ІІІ ліцензуванню підлягають
надання послуг з перевезення пасажирів
і вантажів автомобільним транспортом
загального користування (крім надання
послуг з перевезення пасажирів та їх
багажу на таксі).

Частиною четвертою статті 9 Закону №
2344-ІІІ визначено, що ліцензія видається
на господарську діяльність з надання
послуг з перевезення пасажирів і
вантажів на такі види робіт: надання
послуг з внутрішніх перевезень
вантажів вантажними автомобілями,
причепами та напівпричепами.

Суд встановив, що приватний
підприємець ОСОБА_5 не надавав послуги
з перевезення пасажирів чи вантажів
транспортними засобами на договірних
умовах із замовником послуги за плату,
а здійснював таке перевезення для
власних потреб в межах
підприємницької діяльності з
постачання суб"єктам торгівельної
діяльності продукції власного
виробництва - хлібобулочних та
кондитерських виробів власної
торговельної марки "Мамин Хліб", що
підтверджується договорами поставки
та товаротранспортними накладними.

Транспортний засіб на якому
здійснювалось перевезення належить
ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу.
Діюче законодавство України не
розмежовує правовий режим майна
фізичної особи та фізичної особи
підприємця. Так, право приватної
власності закріплює Конституція
України та Цивільний кодекс України.
Суб'єктом права приватної власності
відповідно до статті 325 Цивільного
кодексу України є фізичні особи.

Статтею 26 зазначеного Кодексу
встановлено, що фізична особа має усі
особисті немайнові права та здатна
мати усі майнові права, передбачені
Конституцією України, Цивільним
кодексом України та іншими законами.
Право на підприємницьку діяльність
фізична особа здійснює за умови її
державної реєстрації в порядку,
встановленому Законом України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців".

Згідно ст. ст. 51,52 Цивільного кодексу
України встановлено, що до
підприємницької діяльності фізичних
осіб застосовуються
нормативно-правові акти, що регулюють
підприємницьку діяльність юридичних
осіб, якщо інше не встановлено законом
або не випливає із суті відносин. За
зобов'язаннями, пов'язаними з
підприємницькою діяльністю, фізична
особа - підприємець відповідає усім
своїм майном, крім майна, на яке згідно
із законом не може бути звернено
стягнення.

Частиною другою статті 71 КАС України
встановлено, що адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірно свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо е заперечує проти
адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідач не
надав суду доказів, які підтверджують
надання позивачем послуг з перевезення
вантажу транспортним засобом на
договірних умовах із замовником послуг
за плату , які здійснюються лише за
наявності відповідної ліцензії

Натомість суд встановив, що позивач,
який є власником знаку для товарів та
послуг "Мамин Хліб", самостійно
здійснював перевезення товару до його
покупців, вартість якого включена ним в
ціну товару.

Згідно ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст.ст.11, 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86
цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного вище, суд
вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими, відповідають чинному
законодавству, підтверджуються
матеріалами справи та підлягають
задоволенню, а тому спірна постанова
територіального управління
Головавтотрансінспекції у
Хмельницькій області №095622 від 10.11.2009
року є протиправною та підлягає
скасуванню.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 11, 69, 71, 86, 158-163, 254 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову територіального управління
Головавтотрансінспекції у
Хмельницькій області №095622 від 10.11.2009
року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 3,40 грн. судового збору.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 11
квітня 2014 року

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук"Згідно з
оригіналом" Суддя