Справа № 2-а/750/6/14
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2014 року
Чернігів Справа №
2-а/750/6/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді
- Д'якова В.І.,

за участю секретаря
- Федорок К.М.,

представника позивача
- ОСОБА_1,

представника відповідача
- Приходько І.М.,

представників третьої особи
- ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника прокуратури
- Усенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_6 до Деснянського районного
відділу у м. Чернігові Управління
Державної міграційної служби України в
Чернігівській області, за участю
третьої особи на стороні відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_7 про визнання
протиправними дій та скасування
рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Деснянського районного відділу у м.
Чернігові Управління Державної
міграційної служби України в
Чернігівській області (далі -
Деснянський РВ у м. Чернігові УДМС
України в Чернігівській області) за
участю третьої особи на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_7, в якому, з урахуванням зміни
позовних вимог просить суд: визнати
протиправними дії Деснянського РВ у
м.Чернігові УДМС України в
Чернігівській області щодо зняття з
реєстрації ОСОБА_6 та її неповнолітньої
доньки ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1;
скасувати рішення Деснянського РВ у м.
Чернігові УДМС України в Чернігівській
області від 10 жовтня 2013 року про зняття
з реєстрації ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за
адресою: АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивач мотивує
тим, що з довідки Державної міграційної
служби про реєстрацію місця
проживання/перебування особи від 28
жовтня 2013 року їй стало відомо, що 10
жовтня 2013 року її та її неповнолітню
доньку - ОСОБА_8 було знято з реєстрації
за адресою: АДРЕСА_1. При цьому, 11 жовтня
2013 року ця ж служба видала ОСОБА_6
довідку про те, що вони з донькою ще
були зареєстровані у даній квартирі.
Позивач вважає вказані дії
протиправними, посилаючись на те, що
відповідно до ст. 47 Конституції України
ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.
Жодної з підстав, так само як і жодного
документу, як підстави для зняття з
реєстрації, про які зазначено у ст. 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» відповідач
станом на 10.10.2013 не мав, а тому проводити
дії по зняттю з реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1, позивача та її неповнолітньої
доньки територіальний орган Державної
міграційної служби не мав права. Також
ОСОБА_6 зазначила, що відповідно до
статті 12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей» для
здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування. Тому, позивач вважає, що
зняття з реєстрації її та її доньки,
враховуючи незгоду позивача на таке
фактичне виселення, не могло бути
проведено в інший спосіб, окрім
постановлення відповідного рішення
суду та за участі органів опіки та
піклування.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти задоволення
позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на те, що на підставі ст. 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» та пунку 3.1.
Порядку реєстрації місця проживання та
місця перебування фізичних осіб в
Україні та зразків необхідних для
цього документів, затвердженого
Наказом МВС України №1077 від 22.11.2012, за
заявою нового власника квартири,
позивача та її доньку було знято з
реєстрації місця проживання у зв'язку з
припиненням законних підставі на право
користування житловим приміщенням.
Тому дії відповідача вчиненні у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для проведення таких дій.

Представники третьої особи на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечили
проти задоволення позовних вимог в
повному обсязі. Заперечення
представників мотивовані тим, що
згідно договору дарування від 04.04.2013,
ОСОБА_7 є новим власником квартири за
адресою: АДРЕСА_1. Оскільки позивач та
її донька не є членами його сім'ї, разом
не проживали, спільне господарство не
вели, договір найму(оренди) житлового
приміщення між ним та позивачем не
укладався, тому ОСОБА_7 вважає, що дії
Деснянського РВ у м. Чернігові УДМС
України в Чернігівській області щодо
зняття з реєстрації ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є
правомірними. Також представники
зазначили, що рішенням Деснянського
районного суду м. Чернігова від 10.12.2013,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Чернігівської
області від 05.02.2014, його позов
задоволений і позивач разом з донькою
виселена з квартири ОСОБА_7

З метою захисту інтересів
неповнолітньої, до участі у справі
допущено прокуратуру м.Чернігова. В
судовому засіданні представник
прокуратури позовні вимоги підтримав.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 17.07.1999 по 07.12.2010
позивачка перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9.

З 2001 року позивач разом з чоловіком та
їх неповнолітньою донькою ОСОБА_8
проживали та були зареєстровані в
квартирі, яка належала на праві
власності матері чоловіка - ОСОБА_3, за
адресою: АДРЕСА_1. Після розлучення з
чоловіком, позивач з донькою
продовжувала проживати у вказаній
квартирі.

Відповідно до договору дарування від
04.04.2013 №86 власниця квартири - ОСОБА_3
подарувала вказану квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, своєму сину - ОСОБА_7
(а.с.76-77).

10 жовтня 2013 року до Деснянського РВ у
місті Чернігові УДМС України в
Чернігівській області звернувся
ОСОБА_7 з заявою про зняття з реєстрації
місця проживання позивачки - ОСОБА_6 та
її доньки ОСОБА_8 (а.с.26).

Разом з заявою ОСОБА_7 надав
відповідачу витяг з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 04.04.2013,
відповідно до якого він є власником 1/1
(в цілому) квартири за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.27).

На підставі вказаних документів,
Деснянським РВ у місті Чернігові УДМС
України в Чернігівській області
ОСОБА_10 та ОСОБА_8 знято з реєстрації
місця проживання у зв'язку з
припиненням законних підставі на право
користування житловим приміщенням.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд зважає на
наступне.

Згідно статті 316 Цивільного кодексу
України правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 317 Цивільного
кодексу України власникові належить
право володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно статті 405 Цивільного кодексу
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Відповідно до частини 2 статті 64
Житлового кодексу УРСР до членів сім'ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки.

Виходячи з положень вищезазначених
норм закону, право на користування
житлом мають виключно члени сім'ї
власника житла, а оскільки ОСОБА_10 та
ОСОБА_8 не є членами сім'ї (нового
власника квартири) - ОСОБА_7, в розумінні
статті 64 Житлового кодексу УРСР, то
відповідно вони є такими, що втратили
право користування житлом у зв'язку з
його відчуженням.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється на підставі: заяви
особи або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою;
свідоцтва про смерть; паспорта або
паспортного документа, що надійшов з
органу державної реєстрації актів
цивільного стану, або документа про
смерть, виданого компетентним органом
іноземної держави, легалізованого в
установленому порядку; інших
документів, які свідчать про
припинення: підстав для перебування на
території України іноземців та осіб
без громадянства; підстав для
проживання або перебування особи у
спеціалізованій соціальній установі,
закладі соціального обслуговування та
соціального захисту; підстав на право
користування житловим приміщенням.
Зняття з реєстрації здійснюється в
день звернення особи.

Відповідно до пункту 3.1. Порядку
реєстрації місця проживання та місця
перебування фізичних осіб в Україні та
зразків необхідних для цього
документів, затвердженого Наказом МВС
України 22.11.2012 № 1077 зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за
№ 2109/22421 (далі - Порядок) зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: заяви про
зняття особи з реєстрації місця
проживання, яка подається особою або її
законним представником; судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою; свідоцтва
про смерть; паспорта або паспортного
документа, що надійшов з органу
державної реєстрації актів цивільного
стану, або документа про смерть,
виданого компетентним органом
іноземної держави, легалізованого в
установленому порядку; інших
документів, які свідчать про
припинення: підстав для перебування на
території України іноземців та осіб
без громадянства. Інформація
територіального органу ДМС України або
територіального підрозділу ДМС
України, на території обслуговування
якого зареєстровано місце проживання
особи, про закінчення строку дії
посвідки на тимчасове проживання або
копія рішення про скасування посвідки
на тимчасове проживання чи посвідки на
постійне проживання в Україні; підстав
для проживання або перебування особи
на обліку у закладі/установі
(повідомлення про припинення підстав
для проживання/перебування особи у
спеціалізованій соціальній установі,
закладі соціального обслуговування та
соціального захисту) (додаток 13);
підстав на право користування житловим
приміщенням (закінчення строку дії
договору оренди, найму, піднайму
житлового приміщення, строку навчання
в навчальному закладі (у разі
реєстрації місця проживання в
гуртожитку навчального закладу на час
навчання), відчуження житла та інших
визначених законодавством документів).

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що Деснянський РВ у місті
Чернігові УДМС України в Чернігівській
області здійснив зняття з реєстрації
місця проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на
підставі документу, який свідчить про
припинення підстав на право
користування житловим приміщенням
(квартири за адресою: АДРЕСА_1), а саме:
витягу з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 04.04.2013, що не залежить від
волі особи, яку знімають з реєстрації
місця проживання.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на те, що згідно довідки про
реєстрацію місця
проживання/перебування особи
адресно-довідкового відділу УДМС
України в Чернігівській області від
11.10.2013, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 станом на 11.10.2013
ще були зареєстровані за адресою:
АДРЕСА_1, з огляду на наступне.

Відповідно до пункті 9.1. та 9.3. Порядку
територіальні підрозділи ДМС України
подають до адресно-довідкового
підрозділу територіального органу ДМС
України талони зняття з реєстрації
місця проживання в Україні та
відомості про реєстрацію місця
проживання осіб із супровідним листом,
зразок якого наведено в додатку № 22
цього порядку, не рідше одного разу на
тиждень. Обробка і розкладка талонів
зняття з реєстрації місця проживання в
Україні та відомостей про реєстрацію
місця проживання осіб у картотеку
здійснюються працівниками
адресно-довідкового підрозділу
протягом 72 годин з дня їх надходження.

Суд також не бере до ували посилання
позивача на порушення відповідачем
статті 12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних осіб»,
оскільки відповідно до статті 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» та пункту 3.4. Порядку лише
зняття з реєстрації місця проживання
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, осіб,
стосовно яких встановлено опіку чи
піклування, здійснюється за
погодженням з органами опіки і
піклування.

Крім того, пунктами 7.1. та 7.2. Порядку
встановлено, що реєстрація/зняття з
реєстрації місця
проживання/перебування особи
скасовується в разі їх зведення з
порушенням вимог законодавства.

У разі виявлення такого порушення
керівник територіального підрозділу
ДМС України проводить перевірку
підстав реєстрації/зняття з реєстрації
місця проживання/перебування особи, за
її результатами складає висновок та
приймає рішення про скасування
реєстрації/зняття з реєстрації місця
проживання/перебування особи. Копія
цього висновку надсилається керівнику
головного управління (управління)
міграційної служби в Автономній
республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі для здійснення
контролю.

Проте, як встановлено в судовому
засіданні, позивач не зверталась до
Деснянського РВ у місті Чернігові ДМС
України в Чернігівській області з
заявою про скасування зняття з
реєстрації місця проживання 10.10.2013
ОСОБА_10 та ОСОБА_8, як таких, що
проведені з порушенням вимог
законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

При вирішенні даної справи судом були
враховані положення частини 3 статті 2,
частини 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З урахуванням зазначеного, суд, на
підставі наданих доказів в їх
сукупності, системного аналізу
положень законодавства України,
приходить до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову необхідно
відмовити повністю.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 9, 69-71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Чернігівський окружний
адміністративний суд , -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_6 до Деснянського
районного відділу у м. Чернігові
Управління Державної міграційної
служби України в Чернігівській
області, за участю третьої особи на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_7 про визнання протиправними дій
та скасування рішення, відмовити в
повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
В.І. Д'яков

З оригіналом згідно.

Суддя
В.І. Д'яков