Справа № 804/2195/14
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
08 квітня 2014 р. Справа № 804/2195/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Коренева А.О.,
при секретарі судового засідання -
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - Сириці О.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Дніпропетровського
міського управління юстиції в особі
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання
протиправним та скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії, -
Позивач, ОСОБА_3, звернулась до суду з
позовом до Дніпропетровського
міського управління юстиції в особі
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання
протиправним та скасування рішення про
відмову в державній реєстрації прав
№9176876 від 18.12.13, та про зобов'язання
зареєструвати право приватної
власності ОСОБА_3 на нерухоме майно -
домоволодіння, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. На обґрунтування
позовних вимог позивачем зазначено, що
право власності на зазначене
домоволодіння позивач набула на
підставі рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 27.05.10, яким
визнано договір купівлі-продажу
домоволодіння від 10.06.08, укладений між
позивачем та ОСОБА_4 дійсним, а також
визнано за нею право власності на
означене домоволодіння, яке
складається з: житлового будинку "А-1",
житлової прибудови "А1-1", надбудови над
"А'-І", мансардний поверх над "А-1",
прибудови "А"-1", підвал під "А-1", підвал
під "А'-І", ганок а', козирок над а', ганок
"а2", козирок над "а2", балкон, альтанки "В",
навіс "Г", вимощення, доріжки "1-ГУ,
огорожі "1-16" інші споруди НОМЕР_1-10;
житловий будинок А-1 який складається з
приміщень: по квартирі НОМЕР_1: на
першому поверсі приміщення 1-1 коридор
загальною площею 10, 0 кв.м.; 1-2 санвузол
загальною площею 3,1 кв.м.; 1-3 тамбур
загальною площею 0,9 кв.м.; 1-4 кладова
загальною площею 1,3 кв.м.; 1-5 коридор
загальною площею 9,0 кв.м.; 1-6 кухня
загальною площею 8,0 кв.м.; ,1-7 житлова
загальною площею 10,5 кв.м.; 1-8 житлова
загальною площею 22,8 кв.м.; 1-9 житлова
загальною площею 18,0 кв.м.; 1-10 шафа
загальною площею 16,7 кв.м.;1-11 кухня
загальною площею 10,7 кв.м.; 1-12 коридор
загальною площею 3,7 кв.м.; 1-13 санвузол
загальною площею 3,9 кв.м.; всього по
квартирі НОМЕР_1 загальна площа 194,4
кв.м., житлова 109,5 кв.м.; мансарда
приміщення 1-14 коридор загальною площею
14,3 кв.м.; приміщення 1-15 житлова
загальною площею 15,5 кв.м.; приміщення 1-16
кладова загальною площею 12,0 кв.м.;
приміщення 1-І7 житлова загальною
площею 26,0 кв.м.; приміщення 1-18 кладова
загальною площею 3,3 кв.м.; приміщення 1-19
кладова загальною площею 4,7 кв.м.;
всього по мансарді загальна площа 75,8
кв.м., житлова 41,5 кв.м. без додаткових
актів введення в експлуатацію. Також
позивачем зазначено, що в червні 2008 р.
позивачем отриманий державний акт на
право власності на земельну ділянку
серія ЯЕ№975928 площею 0,0680 га, яка
розташована за адресою : АДРЕСА_1.
Враховуючи доводи позову, з посиланням
на ст.124 Конституції України,
відповідно до якої судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України, представник
позивача наполягав на задоволені
Відповідач, Дніпропетровське міське
управління юстиції в особі
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, проти задоволення
позову заперечував, зазначивши, що
відповідно до положень ч.2 ст. 5 Закону
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-
IV якщо законодавством передбачено
прийняття в експлуатацію об'єкта
нерухомого майна, державна реєстрація
прав на такий об'єкт проводиться після
прийняття його в експлуатацію в
установленому законодавством порядку.
Спірне рішення прийнято відповідно до
ст. 24 Закону України № 1952, п. 16 та п.23
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 №703,
оскільки позивачем до заяви було
надано технічний паспорт від 28.04.10, у
якому вказані дані про самочинне
будівництво майна, отже необхідно
введення в експлуатацію. В судовому
засіданні представник відповідача
просив відмовити в задоволені позову з
підстав, наведених в запереченнях на
Вивчивши доводи позову та заперечень,
заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд при винесені постанови
виходить з наступних підстав та
Судом встановлено, що 28.11.13 позивач
подав до відповідача Заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень №4210612, для проведення
державної реєстрації права власності,
форма власності: приватна, на
домоволодіння, що розташоване: АДРЕСА_1.
Позивачем до заяви було додано: -
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 27.05.10, згідно з
яким за ОСОБА_3 визнається право
власності на домоволодіння, яке
розташоване по АДРЕСА_1 загальною
площею 194,4 кв.м., житловою 109,5 кв.м., без
додаткових актів введення в
експлуатацію (а.с.10); - технічний паспорт
від 28.04.10, за яким надбудова над А'-1 та
альтанка «В» визначені як самовільне
будівництво, що підлягають введенню до
експлуатації (а.с.14-17).

За результатом розгляду вказаної заяви
та документів відповідачем прийнято
Рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від 18.12 13
№9176876. Юридичною підставою для відмови
позивачу у державній реєстрації права
власності відповідачем визначені
приписи ст.24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових права на
нерухоме майно та їх обтяжень», п.16 та 23
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 №703, а
фактичною підставою - невідповідність
вимогам наданих документів, а саме
відсутність документу, що підтверджує
прийняття такого об'єкту в
експлуатацію в установленому
законодавством порядку (а.с.11).

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаного рішення
суб'єкта владних повноважень на
відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС
України, проаналізувавши положення
законодавчих актів, якими врегульовані
спірні правовідносини, суд зауважує на
наступному.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав
визначає Закон України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. №1952-ІV
(далі - Закон), згідно зі ст.3 якого права
на нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації. Права на
нерухоме майно та їх обтяження, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону у разі коли
законодавством встановлено вимогу
щодо прийняття в експлуатацію об'єкта
нерухомого майна, державна реєстрація
права власності на нього проводиться
після прийняття такого об'єкта в
експлуатацію в установленому
законодавством порядку.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону, державний
реєстратор: 1) встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно; 2) приймає
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.
Державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.
Державна реєстрація прав (надання
відмови в ній) проводиться в строк, що
не перевищує чотирнадцяти робочих днів
(крім випадків, встановлених у частині
сьомій цієї статті) з моменту
надходження до органу державної
реєстрації прав заяви про таку
реєстрацію та передбачених цим Законом
та нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до нього,
документів, необхідних для її
проведення.

Положеннями ч.13 ст.15 Закону визначено,
що порядок державної реєстрації прав
на нерухоме майно та їх обтяжень, а
також порядок надання інформації з
Державного реєстру прав встановлює
Кабінет Міністрів України. На
реалізацію вказаних положень Кабінет
Міністрів України своєю постановою від
22.06.2011р. №703 затвердив Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, який визначає
процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна (далі -
Порядок).

Відповідно до п.7 згаданого Порядку для
проведення державної реєстрації прав
заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву про
державну реєстрацію, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст;
заява про державну реєстрацію
подається щодо кожного об'єкта
нерухомого майна окремо; у разі коли
виникнення, перехід або припинення
права власності на житловий будинок,
будівлю або споруду відбувається
одночасно з виникненням, переходом або
припиненням у відповідної
заінтересованої особи речових прав на
земельну ділянку, на якій вони
розташовані, подається одна заява про
державну реєстрацію щодо таких
об'єктів. Орган державної реєстрації
прав, нотаріус приймає заяви про
державну реєстрацію в порядку
черговості їх надходження шляхом
реєстрації у базі даних про реєстрацію
заяв і запитів з автоматичним
присвоєнням їм реєстраційного номера,
фіксацією дати та часу їх реєстрації;
моментом прийняття заяви про державну
реєстрацію вважається дата та час її
реєстрації у базі даних про реєстрацію
заяв і запитів; орган державної
реєстрації прав, нотаріус видає
заявникові картку прийому заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, форму та вимоги до оформлення
якої встановлює Мін'юст (п.8 Порядку).

Згідно з п.10 Порядку разом із заявою про
державну реєстрацію заявник подає
органові державної реєстрації прав,
нотаріусові необхідні для такої
реєстрації документи, визначені цим
Порядком, їх копії, документ, що
підтверджує внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав, та
документ про сплату державного мита.

Положеннями п.26 Порядку передбачено, що
для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.
Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, зокрема, є: укладений
в установленому законом порядку
договір, предметом якого є нерухоме
майно, права щодо якого підлягають
державній реєстрації, або речове право
на нерухоме майно, чи його дублікат та
рішення суду, що набрало законної сили,
щодо права власності та інших речових
прав на нерухоме майно.

Положеннями п. 28 Порядку передбачено,
що для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно заявник, крім
документів, що зазначені у пункті 27
цього Порядку, подає копії документів,
що зазначені в пункті 9 цього Порядку
(крім документа, що посвідчує посадову
особу органу державної влади або
органу місцевого самоврядування). У
разі подання документів
заінтересованою особою особисто така
особа, крім документів, що зазначені в
абзаці першому цього пункту, подає
копію реєстраційного номера облікової
картки платника податку згідно з
Державним реєстром фізичних осіб -
платників податків (далі -
реєстраційний номер облікової картки
платника податку), крім випадків, коли
фізична особа через свої релігійні або
інші переконання відмовляється від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податку,
офіційно повідомила про це відповідні
органи державної влади та має відмітку
в паспорті громадянина України.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем подано заяву у паперовій
формі до реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції задля здійснення
державної реєстрації права власності
на житловий будинок, що виникло.
Позивачем до заяви доданий
правовстановлюючий документ - рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 27.05.10, яким за
ОСОБА_3 визнано право власності на
домоволодіння за адресою м. АДРЕСА_1,
яке складається з: житлового будинку
"А-1", житлової прибудови "А1-1", надбудови
над "А'-І", мансардний поверх над "А-1",
прибудови "А"-1", підвал під "А-1", підвал
під "А'-І", ганок а', козирок над а', ганок
"а2", козирок над "а2", балкон, альтанки "В",
навіс "Г", вимощення, доріжки "1-ГУ,
огорожі "1-16" інші споруди №?1-10; житловий
будинок А-1 який складається з
приміщень: по квартирі НОМЕР_1: на
першому поверсі приміщення 1-1 коридор
загальною площею 10, 0 кв.м.; 1-2 санвузол
загальною площею 3,1 кв.м.; 1-3 тамбур
загальною площею 0,9 кв.м.; 1-4 кладова
загальною площею 1,3 кв.м.; 1-5 коридор
загальною площею 9,0 кв.м.; 1-6 кухня
загальною площею 8,0 кв.м.; ,1-7 житлова
загальною площею 10,5 кв.м.; 1-8 житлова
загальною площею 22,8 кв.м.; 1-9 житлова
загальною площею 18,0 кв.м.; 1-10 шафа
загальною площею 16,7 кв.м.;1-11 кухня
загальною площею 10,7 кв.м.; 1-12 коридор
загальною площею 3,7 кв.м.; 1-13 санвузол
загальною площею 3,9 кв.м.; всього по
квартирі НОМЕР_1 загальна площа 194,4
кв.м., житлова 109,5 кв.м.; мансарда
приміщення 1-14 коридор загальною площею
14,3 кв.м.; приміщення 1-15 житлова
загальною площею 15,5 кв.м.; приміщення 1-16
кладова загальною площею 12,0 кв.м.;
приміщення 1-І7 житлова загальною
площею 26,0 кв.м.; приміщення 1-18 кладова
загальною площею 3,3 кв.м.; приміщення 1-19
кладова загальною площею 4,7 кв.м.;
всього по мансарді загальна площа 75,8
кв.м., житлова 41,5 кв.м. Попереднього
правовстановлюючого документу
позивачем до відповідача не надано.

Крім того, до заяви позивачем доданий
технічний паспорт на вказане
домоволодіння, за яким відповідно до
відмітки БТІ від 28.04.10 надбудова над А'-1
та альтанка «В», право власності на які
вказаним рішенням суду визнано за
позивачем, є самовільним будівництвом,
що підлягають введенню до
експлуатації.

Суд відмічає, що відповідно до п.10
Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затверджених постановою КМУ від 13.04.11
№461, що набрав чинності на час
звернення позивача до відповідача із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень, у разі коли на самочинно
збудоване нерухоме майно визнано право
власності за рішенням суду, воно
приймається в експлуатацію згідно з
цим Порядком. Як зазначено вище, згідно
з ч.2 ст.5 Закону у разі, якщо
законодавством передбачено прийняття
в експлуатацію об'єкта нерухомого
майна, державна реєстрація прав на
такий об'єкт проводиться після
прийняття його в експлуатацію в
установленому законодавством порядку.

Крім того, відповідно до п.46 Порядку №703
для проведення державної реєстрації
прав з видачею свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у зв'язку з
набуттям права власності на
новозбудовані чи реконструйовані
об'єкти нерухомого майна заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 28, 29
і 31 цього Порядку, подає органові
державної реєстрації прав: документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта.

Судом встановлено, сторонами визнано,
що відповідного документу, що
засвідчує прийняття в експлуатацію
самочинних об'єктів, право власності на
які серед інших визнано рішенням
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 27.05.10, позивачем
до Державного реєстратора разом із
заявою про проведення реєстраційних
дій щодо такого нерухомого майна не
надано.

Положеннями п.12 Порядку передбачено, що
під час розгляду заяви про державну
реєстрацію і документів, що додаються
до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема
щодо: 1) обов'язкового дотримання
письмової форми правочину та його
нотаріального посвідчення (у
встановлених законом випадках);2)
повноважень заявника;3) відомостей про
нерухоме майно, речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; 4) наявності обтяжень прав
на нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону; 5) наявності факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав. За результатами
розгляду заяви про державну реєстрацію
та документів, необхідних для її
проведення, державний реєстратор
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
рішення про відмову в такій реєстрації.
(п.16 Порядку). Державний реєстратор
приймає рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" (п.23
Порядку). Згідно п.4 ч.1 ст.24 Закону, у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Пунктом 24 Порядку визначено, що орган
державної реєстрації прав, нотаріус у
день прийняття рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень видає або надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення заявникові таке рішення
разом з документами, що подавалися
заявником для проведення державної
реєстрації прав.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що за наслідком розгляду
заяви позивача №4210612 від 28.11.13
державний реєстратор в межах
повноважень та у строк визначений
Законом і Порядком прийняв
обґрунтоване рішення про відмову у
державній реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, адже відповідно
до ч.2 ст.19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Відтак підстав для
задоволення позову в цій частині суд не
вбачає.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача зареєструвати за
позивачем право приватної власності на
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, суд
зазначає таке. Згідно з ч.1 ст.2 та ч.3 ст.2
КАС України в кореспонденції з
приписами ст.6 Конституції України,
якою закріплений принцип розподілу
державної влади, слідує, що суд не може
перебирати на себе функцій органу, дії
або бездіяльність якого оскаржується.
Положеннями ч.4 ст.9 Закону передбачено,
що Державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації. Втручання
будь-яких органів, посадових і
службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.
Зазначена позовна вимога є похідною
від першої позовної вимоги, у
задоволенні якої судом відмовлено, з
огляду на те, що позов в цій частині
вимог задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, суд вважає, що
позовні вимоги позивача не
обґрунтовані та не доведені у судовому
засіданні, а тому є такими, що не
підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється
відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_3 до
Дніпропетровського міського
управління юстиції в особі
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання
протиправним та скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку відповідно до
ст.186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова набирає законної сили згідно
зі ст.254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови складений 11.04.14.

Суддя А.О. Коренев