Справа № 153/513/14
Суддя: Дзерин М. М.
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2014 р.
Справа153/513/14

Ямпільський районний суд Вінницької
області

в складі головуючого судді ДЗЕРИНА М.М.

за участю секретаря сз ГУЛКОВСЬКІЙ Т.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ямпіль

справу адміністративної юрисдикції за
позовом ОСОБА_2 до управління
соціального захисту населення
Ямпільської районної державної
адміністрації Вінницької області про
поновлення пропущеного процесуального
строку звернення до суду про дії та
бездіяльність посадових осіб
управління праці та соціального
захисту населення Ямпільської
районної державної адміністрації
Вінницької області, та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 заявила
адміністративний позов до управління
соціального захисту населення
Ямпільської районної державної
адміністрації Вінницької області про
поновлення пропущеного процесуального
строку звернення до суду про дії та
бездіяльність посадових осіб
управління праці та соціального
захисту населення Ямпільської РДА,
Вінницької області, та зобов'язання
вчинити певні дії, посилаючись на те, що
відповідно до паспорту громадянина
України серії НОМЕР_1, виданий
Ямпільським РВ УМВС України у
Вінницькій області, 15 серпня 2006 року, на
ім'я позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
позивач зареєстрована в с. Гальжбіївка,
Ямпільського району, Вінницької
області, там же зареєстровані та
проживають її чоловік та троє дітей.
Від першого шлюбу у позивача старша
донька, а від другого, на даний час двоє
дітей. Згідно свідоцтва про розірвання
шлюбу шлюб між нею та ОСОБА_3, розірвано,
і вона одружилась вдруге, і має
прізвище ОСОБА_2. Перебуваючи в стані
вагітності, третьою дитиною, на
початку червня 2013 року, вона разом з
чоловіком та дітьми переїхала з с.
Гальжбіївка, Ямпільського району, в м.
Ямпіль, так як їй часто необхідно було
відвідувати лікаря в районній лікарні,
та консультуватись з приводу
вагітності, й готовитись до пологів.
Після переїзду вони стали з чоловіком
та дітьми проживати в зйомній квартирі
в м. Ямпіль. На початку навчального
року, старша донька - ОСОБА_4, якій
станом на початок навчального року
виповнилось повних 14 років, вирішила
проживати біля з батьків позивача в с.
Гальжбіївка, Ямпільського району.
Донька відвідує школу в якій
навчається з 1 -го класу звикла до
вчителів, до однокласників. На даний
час, донька знаходиться в підлітковому
віці та може попасти під вплив
одноліток, які негативно
характеризуються, і її виховання та
подальший розвиток міг знизитись, адже
в такому віці підлітки дуже емоційно
вразливі. Позивач постійно приймає
участь у вихованні та утриманні дитини,
в цьому їй допомагають її батьки, на
вихідні приїжджає до дитини, бере її в
м. Ямпіль. На даний час, позивач
переїжджає знову до с. Гальжбіївки,
Ямпільського району Вінницької
області. У відмові листом УСЗН, йдеться
про те, що позивач передала свою дитину
на виховання іншій особі, найчастіше
близьким родичам, наприклад бабі та
діду. Крім цього, при вирішенні даного
спору судом, який полягає в тім, що УСЗН,
вважає, що позивач передала дитину на
виховання іншій особі, що й є підставою
відмови їй в нарахуванні виплат,
вказана установа не може пояснити. Та з
яких правовстановлюючих документів
УСЗН встановило, що дитина фактично
проживає з дідом та бабою, який саме
період вона з ними проживає, та скільки
днів на тиждень вона знаходиться в с.
Гальжбіївка, а скільки у позивача в м.
Ямпіль, не встановлено на який саме
період часу донька залишилась з дідом
та бабою, й що таке саме поняття
передачі дитини на виховання іншій
особі. Що саме розуміється під
передачею дитини на виховання іншій
особі, що таке виховання, та хто така
інша особа, яке юридичне обгрунтування
в періоді часу, можна назвати, коли
дитина перебуває у інших осіб, чи 1 день,
1 тиждень, 1 місяць, чи 1 рік, яке саме
розмежування існує з цього приводу, за
який період часу буде вважатись саме
передачею. Ні працівниками УСЗН, ні
департаментом соціальної політики ОДА,
ні прокуратурою району, куди позивач
намагалась звернутись за захистом
своїх прав та інтересів, цього
встановлено не було, ніхто не намагався
захистити її права та інтереси а також
інтереси дітей. В даному випаду, той
факт що донька тимчасово 4 дні на
тиждень, перебуває в свого діда з бабою,
в звязку з тим, що позивач намагалась
бути ближче до лікувального закладу, не
об»єктивно розцінюється УСЗН, який
вважає, що позивач передала на
виховання іншій особі свою доньку, які
не приймають до уваги залучення до
виховання дитини інших осіб.
ІНФОРМАЦІЯ_6, у позивача народилась
третя дитина, ОСОБА_5, тому позивач
звернулась до управління соціального
захисту населення Ямпільської РДА
Вінницької області, про отримання
допомоги при народженні третьої
дитини. Працівниками УСЗН, усно їй було
повідомлено, про те, що вона не має
права на отримання допомоги як на третю
дитину, оскільки старша донька -
ОСОБА_4, вирішила проживати в с.
Гальжбіївка, у батьків позивач, тобто з
нею не проживає. Позивач звернулась
знову до УСЗН у Ямпільському районі,
але уже з письмовою заявою, й листом
від 13 грудня 2013 року, їй було
повідомлено, що розмір допомоги
визначається з урахування кількості
живонароджених та усиновлених дітей,
крім дітей, від виховання яких
зазначена особа відмовилась, а також
дітей які передані на виховання іншій
особі. Сам факт проживання третьої
дитини у діда з бабою не є підставою
для відмови у виплаті їй допомоги по
народженню саме третьої дитини,
оскільки батьківських прав відносно
своєї доньки вона не позбавлялася, від
виховання дитини не відмовлялася, в
примусовому порядку дитина у неї не
відбиралася та не передавалася на
виховання іншій особі, а місце її
короткострокового проживання
вирішено за спільною її згодою, діда та
баби, й саме головне самою дитиною.
Позивач постійно приймає участь у
вихованні своєї доньки часто
спілкується з нею, добровільно
систематично приймає участь у
забезпеченні в матеріальному плані,
займається її оздоровленням. Претензій
матеріального характеру до неї з боку
доньки не було. Позивач надала до
УПСЗН всі необхідні документи для
отримання вказаної допомоги при
народженні дитини. Вже після отримання
письмової відповіді УСЗН при
Ямпільській РДА, позивач зрозуміла, що
їй призначено допомогу при народженні
другої дитини, а не третьої дитини, як
вона вказала в заяві. При цьому, як на
час звернення до УСЗН для призначення
допомоги при народженні дитини, так і
на теперішній час, у позивача наявні
всі документи про народження третьої
дитини, та що позивач зареєстрована
саме в с Гальжбіївка, Ямпільського
району Вінницької області. Таким чином,
причиною пропущення строку для
звернення до суду є те, що позивач
намагалась оскаржити дії працівників
УСЗН при Ямпільській РДА, спочатку до
керівника цієї установи, потім коли
отримала письмову відповідь,
звернулась до вищестоящого
керівництва, а саме: до керівника по
соціальній політиці Вінницької ОДА,
який переадресував скаргу (звернення),
назад до УСЗН Ямпільської РДА, скарги
до ГУ СЗН Вінницької області. Одночасно
позивач звернулась до прокуратури
Ямпільського району, очікуючи
реагування на дії працівників УСЗН,
однак відповіді не надходило, й після
неодноразових її звернень в
прокуратуру, їй було направлено лист та
супровідний лист від 03 березня 2014 року.
З огляду на вищевказане, вважає що
строк на оскарження рішення УСЗН нею
пропущено з поважних причин. Вказані
обставини змушують позивача
звернутись до суду із даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився,
надав письмову заяву в якій просить
справу слухати у його відсутність та
відсутність позивача. Позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача управління
соціального захисту населення
Ямпільської районної державної
адміністрації Вінницької області в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та заперечує проти задоволення
позовних вимог.

Судом встановлено такі обставини.

Із досліджених судом письмових
доказів - із копії свідоцтва про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_5
встановлено, що шлюб між ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 було розірвано 14 серпня 2001 року;
із копії паспорту серії НОМЕР_2
встановлено, що після одруження
позивач змінила своє прізвище на
«ОСОБА_2»; із копії свідоцтва про
народження серії НОМЕР_4 встановлено,
що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в
с.Гальжбіївка Ямпільського району
Вінницької області, батьками в
свідоцтві записані ОСОБА_3 та ОСОБА_8; із
копії свідоцтва про народження серії
НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_9
народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Ямпіль
Вінницької області, батьками в
свідоцтві записані ОСОБА_10 та ОСОБА_2;
із копії свідоцтва про народження
серії НОМЕР_6 встановлено, що ОСОБА_5
народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в м.Ямпіль
Вінницької області, батьками в
свідоцтві записані ОСОБА_10 та ОСОБА_2.

Оцінюючи усі докази у їх сукупності,
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими і такими, що підлягають
до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади.

У відповідності до ст. 3
Конституції України, людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність,
недоторканність і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Відповідно до положень частини 2 статті
19 Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, діяльність органів
державної влади регулюють закони та
підзаконні акти, ці закони та
підзаконні акти дають суб'єктам
владних повноважень можливість
користування певною свободою розсуду
при вирішенні питань і встановлюють
лише межі такої свободи, тобто
наділяють їх дискреційними
повноваженнями.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: …3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії). Цей критерій вимагає від
суб'єкта владних повноважень
враховувати як обставини, на
обов'язковість урахування яких прямо
вказує закон, так і інші обставини, що
мають значення у конкретній ситуації.

Завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Відповідно до частини 1
статті 11 Кодексу адміністративного
судочинства України, в якій зазначено,
що розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а також частиною 1
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
при вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Батьки мають переважне право
перед іншими особами на особисте
виховання своєї дитини. Це означає, що
вони вправі відстороняти від виховання
дитини усіх третіх осіб, включаючи
найближчих родичів. Право на виховання
своєї дитини - це особисте невід'ємне
право батьків. Вони можуть бути позбав
лені цього права лише судом, на
підставах, передбачених стат тями 164 і
170 СК.

Право на виховання дитини включає
низку правомочностей. Насамперед треба
звернути увагу на те, що виховання
практич но неможливе без особистого
спілкування дитини з батьками. Тому,
відмова батька або матері від цього є
порушенням їх обов'язку виховувати
дитину. Як встановлено в судовому
засіданні позивач не відмовлялась від
спілкування та виховання своєї доньки,
підтримує нормальні стосунки й приймає
безпосередню участь у її вихованні.

Як правило, дитина проживає спільно зі
своїми батьками. Проте ч. 2 ст. 151 СК
України, закріплює право батьків не
передавати а «залучати» до виховання
дитини (в моєму випадку діда та бабу).
Офіційно (юридично) дитини ніхто не
передавав дідові та бабі на виховання,
й жодного доказу про це суду не надано.

Від залучення до виховання дитини
інших осіб слід відрізняти передачу
дитини батьками на виховання іншим
особам (фізичним чи юридичним).
Відповідно до принципів Декларації про
соціальні і правові принципи, що
стосуються захисту і благополуччя
дітей, при передачі дітей на виховання
і їх усиновленні на національному і
міжнародному рівнях передача дитини на
виховання має на увазі виховання
дитини в іншій сім'ї. Враховуючи також
те, що з дідом та бабою доньки, вони
проживали разом в одному будинку, і
останні являються всі членами сім»ї
позивача, так як у них було одне
господарство, вони пов'язані спільним
побутом. Передача дітей на виховання
іншим особам повинна бути здійснена з
належним правовим закріпленням факту
такої передачі (передача дитини під
опіку, піклування, до прийомної сім'ї,
дитячого будинку сімейного типу, під
патронат).

Чинне українське законодавство
передбачає передачу дитини батьками на
виховання не тільки фізичним, а й
юридичним особам.

Якщо дитина передана батьками на
виховання іншим особам у зв'язку з
відбуванням батьками покарання в
місцях позбавлення волі та
перебуванням їх під вартою під час
слідства, тривалою хворобою батьків,
яка перешкоджає їм виконувати свої
батьківські обов'язки, відповідно до
ст. 5 Закону України «Про забезпечення
організаційно-правових умов
соціального захисту дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування» від 13 січня 2005 року
відповідна служба у справах дітей
зобов'язана протягом двох місяців
підготувати комплект документів, який
підтверджує набуття дитиною статусу
дитини, позбавленої батьківського
піклування.

ІНФОРМАЦІЯ_6, у позивача народилась
третя дитина ОСОБА_5.

Згідно ст. 10 Закону України «Про
державну допомогу сім*ям з дітьми»,
допомога при народженні дитини за цим
Законом надається одному з батьків
дитини (опікуну).

Згідно ст. 11 Закону України
«Про державну допомогу сім*ям з дітьми»
допомога батькам при народженні дитини
призначається на підставі свідоцтва
про народження дитини. У разі
народження (встановлення опіки) двох і
більше дітей допомога надається на
кожну дитину. Допомога при народженні
дитини призначається за умови, якщо
звернення за її призначенням надійшло
не пізніше дванадцяти місяців з дня
народження дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
державну допомогу сім*ям з дітьми»
надається допомога при народженні
дитини - на першу дитину, - на другу
дитину, - на третю і наступну дитину.
Виплата допомоги здійснюється
одноразово при народженні першої
дитини другої дитини третьої та
наступної дитини решта на першу дитину
виплачується протягом наступних 24
місяців, на другу дитину - 48 місяців, на
третю і наступну дитину - 6 років,
рівними частинами у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України .

Згідно Постанови Кабінету
Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001
року «Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми»:

- п. 10. «допомога при народженні
дитини надається одному з батьків
дитини, опікуну, які постійно
проживають разом з дитиною, з метою
створення належних умов для її
повноцінного утримання та виховання»;

- п. 11. «для призначення допомоги
при народженні дитини органу праці та
соціального захисту населення за умови
пред'явлення паспорта або іншого
документа, що посвідчує особу,
подаються такі документи: 1) заява
одного з батьків (опікуна), що
складається за формою, затвердженою
Мінпраці; 2) копія свідоцтва про
народження дитини; 3) витяг з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про народження дитини для
виплати допомоги у зв'язку з
народженням дитини, виданий відділом
реєстрації актів цивільного стану,
Особи, що звертаються за призначенням
допомоги при народженні другої дитини
або наступних дітей, подають також
довідку про склад сім'ї та копію
свідоцтва про народження кожної
дитини, яка враховується при
визначенні розміру допомоги»;

- п. 12. «допомога при народженні
дитини призначається за умови, що
звернення за її призначенням надійшло
не пізніше ніж через 12 календарних
місяців після народження дитини»;

- п. 13. «допомога при народженні
дитини надається у розмірі,
встановленому на дату народження
дитини.

Розмір та строк виплати
допомоги, яка призначається одному з
батьків дитини, визначається з
урахуванням кількості живонароджених
та усиновлених дітей (враховуючи
померлих), які до народження дитини
перебували на утриманні особи, якій
призначається допомога, її чоловіка
(дружини), крім дітей, від виховання
яких зазначена особа (її чоловік,
дружина) відмовилась, а також дітей,
які передані на виховання іншій особі.

Тобто, цим пунктом
встановлено виключний перелік
обставин, на підставі яких при
визначенні розміру допомоги при
народженні дитини не враховуються
раніше народженні, а саме не
враховуються діти від виховання яких
особа, якій призначається допомога (її
чоловік, дружина) відмовилась, а також
діти, які передані на виховання іншій
особі, та повнолітня дочки (повнолітній
син) чоловіка, які не були усиновлені
дружиною.

Жодної з зазначених
обставин, відносно не врахування
раніше народжених дітей позивачем, при
визначенні розміру та строку виплати
допомоги при народженні третьої дитини
не має.

Сам факт проживання третьої
дитини у батьків позивача не є
підставою для відмови у виплаті їй
допомоги по народженню саме третьої
дитини, оскільки батьківських прав
відносно доньки позивач не
позбавлялася, від виховання дитини не
відмовлялася, в примусовому порядку
дитина у позивача не відбиралася та не
передавалася на виховання іншій особі,
а місце її короткострокового
проживання вирішено за спільною
згодою діда, баби, позивача й саме
головне самою дитиною, що відповідає
вимогам ст. 160 СК України, й дід і баба
тимчасово залучені до виховання.

Згідно п.13 Постанови КМ
України №1751 від 27 грудня 2001 року розмір
допомоги визначається з урахуванням
кількості живонароджених дітей, які до
народження дитини перебували на
утриманні особи. Згідно копій свідоцтв
про народження у позивача народилася
третя живонароджена дитина - що
підтверджується свідоцтвом про
народження дитини серії НОМЕР_7.

Позивач постійно приймає
участь у вихованні своєї доньки, часто
спілкується з нею, добровільно та
систематично приймає участь у
забезпеченні в матеріальному плані
(купуючи одяг, предмети побуту та
надаючи грошові кошти), займається її
оздоровленням. Претензій
матеріального характеру до позивача з
боку доньки не має.

Відповідно до частин 1,2 ст.99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляє ухвалу.

Таким чином, причиною
пропущення строку для звернення до
суду є те, що позивач намагалась
оскаржити дії працівників УСЗН при
Ямпільській РДА, спочатку до керівника
цієї установи, потім коли отримала
письмову відповідь, звернулась до
вищестоячого керівництва, а саме, до
керівника по соціальній політиці
Вінницької ОДА, який переадресував
скаргу позивача, назад до УСЗН
Ямпільської РДА, скарги до ГУ СЗН
Вінницької області. Одночасно, позивач
звернулась до прокуратури
Ямпільського району Вінницької
області, очікуючи реагування на дії
працівників УСЗН, однак відповіді
позивачу не надходило, й після
неодноразових її звернень в
прокуратуру, позивачу було направлено
лист та супровідний лист від 03 березня
2014 року. Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що строк на оскарження рішення
УСЗН позивачем пропущено з поважних
причин.

Оскільки позов задоволено, суд за
правилами ст.ст.94,98 КАС України, має
підстави стягнути із відповідача на
користь позивача документально
підтверджені судові витрати, що
пов'язані зі сплатою судового збору у
розмірі ставки судового збору,
встановленому п.п.1 п.3 ст.4 ЗУ «Про
судовий збір» , тобто у сумі 73 гривні 08
копійок.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 11, 71, 94,
159, 160, 161, 162, 163 КАС України, на підставі 3,
19, 92 Конституції України, ст.ст. 141,150,180
Сімейного кодексу України, Постановою
Кабінету Міністрів України №1751 від 27
грудня 2001року «Про затвердження
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми»;
Законом України «Про державну допомогу
сім*ям з дітьми», суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_2, пропущений
процесуальний строк звернення до суду,
з адміністративним позовом до
управління соціального захисту
населення Ямпільської РДА Вінницької
області, щодо визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Визнати дії відповідача -
управління соціального захисту
населення Ямпільської районної
державної адміністрації Вінницької
області, щодо не нарахування, ОСОБА_2,
державної допомоги при народженні
третьої дитини, доньки - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі передбаченому
Законом України «Про державну допомогу
сім*ям з дітьми» - протиправними.

Зобовязати управління соціального
захисту населення Ямпільської
районної державної адміністрації
Вінницької області, здійснити
нарахування та виплатити ОСОБА_2,
державну допомогу при народженні
третьої дитини, доньки - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі передбаченому
Законом України «Про державну допомогу
сімям з дітьми», до встановленого цим
Законом строку.

Стягнути з управління соціального
захисту населення Ямпільської
районної державної адміністрації
Вінницької області на користь ОСОБА_2 74
( сімдесят чотири) гривні сплаченої
суми судового збору.

Постанова може бути оскаржена
повністю або частково до Вінницького
апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
Адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
Адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий
М.М.Дзерин