Справа № 820/7702/13-а
Суддя: Винокуров К.С.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/800/2570/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Винокурова К.С.

Кочана В.М.

Пасічник С.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
ухвалу Харківського окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2013 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до голови Жовтневого районного
суду міста Харкова Старостіна
Володимира Вадимовича про
встановлення дійсності і чинності та
встановлення наліку або відсутності
повноважень,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 році ОСОБА_4 звернувся з
позовом до голови Жовтневого районного
суду міста Харкова Старостіна В.В., в
якому, зокрема, просив встановити
дійсність і чинність або нечинність
оспорюваного акту індивідуальної дії,
а саме, акту передачі цивільної справи.
Крім того, позивач вказував не
необхідність встановлення наявності
або відсутності повноважень у
відповідача на створення зазначеного
акту і дій, що слідували за його
складенням.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року, у відкритті адміністративного
провадженя відмовлено.

До Вищого адміністративного суду
України надійшла касаційна скарга, в
якій ОСОБА_4, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм процесуального права,
просить оскаржувані рішення скасувати.

Відповідач не надав письмові
заперечення на касаційну скаргу
позивача на адресу адміністративного
суду касаційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
оспорюваний акт стосується передачі
цивільної справи, у зв'язку з
перебуванням у відпустці судді
Жовтневого районного суду м. Харкова, у
провадженні якого знаходилась
зазначена справа. Судами попередніх
інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є
стороною у зазначеній цивільній
справі, а саме - позивачем.

Рішення судів першої та апеляційної
інстанцій мотивовані тим, що даний спір
не може бути розглянутим в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки відповідач не є суб'єктом
владних повноважень в даних
правовідносинах.

Колегія суддів погоджується з
висновком судів попередніх інстанцій,
однак вказує на часткову помилковість
обґрунтування рішень судів попередніх
інстанцій, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Пункт 1 частини 1 статті 3 КАС України
зазначає, що справа адміністративної
юрисдикції (адміністративна справа) -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 КАС України визначено, що до
компетенції адміністративних судів
віднесено спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Відповідно положень Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
20.05.2013р. №8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»
спір набуває ознак публічно-правового
за умов не лише наявності серед
суб'єктів спору публічного органу чи
посадової особи, а й здійснення ним
(ними) у цих відносинах владних
управлінських функцій.

Колегія суддів зазначає, що
оспорюваний акт є лише засобом
документування певних дій голови
Жовтневого районного суду міста
Харкова та обставин, що ним передували,
і, таким чином, не є рішенням суб'єкта
владних повноважень у розумінні
частини першої статті 17 КАС, а тому не
може бути предметом оскарження в суді.

Що стосується позовних вимог про
встановлення наявності чи відсутності
повноважень у відповідача на створення
зазначеного акту і дій, що слідували за
його складенням, колегія суддів
зазначає наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 17 КАС України
передбачено перелік категорій
публічно-правових спорів, на які
поширюється юрисдикція
адміністративних судів.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних
з виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Таким чином, слід зробити висновок, що
адміністративним судам підзвітні
тільки ті спори з приводу реалізації
компетенції суб'єкта владних
повноважень, які виникають між самими
суб'єктами владних повноважень.

Слід зазначити, що позовні вимоги про
встановлення наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) голови суду
на створення оспорюваного акту та усіх
дій, які слідували за цим були заявлені
ОСОБА_4 як фізичною особою. Таким чином,
зазначені позовні вимоги не можуть
бути предметом публічно-правового
спору, на який відповідно до ст.. 17 КАС
України поширюється юрисдикція
адміністративних судів.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків судів першої та апеляційної
інстанцій не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи порушено норми
матеріального та процесуального права.

Суд касаційної інстанції залишає без
задоволення касаційну скаргу, а
рішення - без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України ,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а ухвалу Харківського
окружного адміністративного суду від 02
вересня 2013 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає крім, як в строки, з підстав та
в порядку, передбаченому главою 3
розділу IV КАС України.

Судді:
К.С. Винокуров

В.М. Кочан

С.С. Пасічник