Справа № 2а-5773/12/1370
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

07 квітня 2014 року м. Київ
В/800/1523/14

Вищий адміністративний суд
України у складі колегії:

Суддів
Рецебуринського Ю.Й. -
доповідача,

Головчук С.В.,

Заїки М.М.,

Іваненко Я.Л.,

Пасічник С.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_5 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 27
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Міністерства надзвичайних
ситуацій України про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернувся
до Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України із заявою
про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 27
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Міністерства надзвичайних
ситуацій України про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Відповідно до статті 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 239-2 і 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

В заяві ОСОБА_5 вказує на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України одних і тих самих норм
права у подібних правовідносинах, а
саме: статті 56 Закону України «Про
правові засади цивільного захисту» від
24 червня 2004 року №1859-IV (далі - Закон
№1859-IV) та статті 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ
(далі - Закон №2011-ХІІ).

На обґрунтування заяви додано
копії ухвал Вищого
адміністративного суду України від 21
січня 2010 року (справа №К-24654/08) від 25
травня 2011 року (справа №К-4624/08), які, на
думку заявника, підтверджують
неоднакове застосування касаційним
судом одних і тих самих норм права у
подібних відносинах.

В пункті 4 постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 13 грудня 2010 року №2 «Про судову
практику застосування статей 235-240
Кодексу адміністративного судочинства
України» роз'яснено, що ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

Проаналізувавши додані до заяви
судові рішення Вищого
адміністративного суду України,
колегія суддів приходить до наступних
висновків.

Так, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 27
лютого 2014 року (справа №К/800/14558/13), яку
просить переглянути заявник, Вищий
адміністративний суд України,
залишаючи без змін рішення судів
першої та апеляційної інстанцій про
відмову в задоволенні позову, виходив з
того, що позивач проходив службу в
органах Міністерства надзвичайних
ситуацій України, як особа
начальницького складу органів
цивільного захисту та що
правовідносини щодо розміру виплати
йому одноразової грошової допомоги по
інвалідності регулюються нормами
статті 56 Закону України «Про правові
засади цивільного захисту» та
постановою Кабінету Міністрів України
від 11 липня 2007 року №908 «Про
затвердження Порядку та умови виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), травми або поранення,
захворювання чи інвалідності осіб
рядового і начальницького складу
служби цивільного захисту».

В ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 21
січня 2010 року

(справа №К-24654/08) вимоги стосувались
перерахунку раніше призначеної та
виплаченої допомоги в зв`язку із
встановленням групи інвалідності, яка
дає право на отримання грошової
допомоги у більшому розмірі та до
вказаних правовідносин
застосовувались статті 41 Закону
України «Про військовий обов'язок та
військову службу» від 25 березня 1992 року
№2232-ХІІ та підпункту 3 пункту 2
постанови Кабінету Міністрів України
від 21 лютого 2007 року №284 «Про
затвердження Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), каліцтва або інвалідності
військовослужбовців та інвалідності
осіб, звільнених з військової служби,
що сталися у 2006 році».

В ухвалі Вищого адміністративного
суду України від 25 травня 2011 року
(справа №К-4624/08) вирішувалось питання
щодо правомірності розміру
нарахування одноразової грошової
допомоги співробітнику кадрового
складу розвідувального органу України,
до вказаних правовідносин
застосовувались положення частини 13
статті 21 Закону України «Про
розвідувальні органи України» від 22
березня 2001 №2331-ІІІ.

Колегія суддів враховує, що
зміст правовідносин з метою
з'ясування їх

подібності в різних рішеннях суду
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.
Аналіз наведених рішень касаційного
суду та доданих до заяви копій ухвал
Вищого адміністративного суду України
від 27 лютого 2014 року, від 21 січня 2010
року, від 25 травня 2011 року не дає
підстав вважати, що суд касаційної
інстанції неоднаково застосував норми
матеріального права, які регулюють
подібні правовідносини.

Таким чином, наданими судовими
рішеннями не підтверджено неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права (статті статті 56
Закону України «Про правові засади
цивільного захисту» та статті 16 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей»), а фактичні обставини в даній
справі та в судових рішеннях, які
наводяться для порівняння, є різними.

Таким чином, судові рішення у
справах, що порівнюються, ухвалені
судом касаційної інстанції за
різних обставин, що унеможливлює
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 27 лютого 2014 року з підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_5 до Міністерства
надзвичайних ситуацій України про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії для
перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 27 лютого 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський

С.В. Головчук

М.М. Заїка

Я.Л. Іваненко

С.С. Пасічник