Справа № 2а-1214/33/12
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/66571/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Виконавчої
дирекції Луганського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності на постанову
Лисичанського міського суду
Луганської області від 11 травня 2012 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2012 року у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Виконавчої
дирекції Луганського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про зобов'язання
вчинити певні дії, -

встановила:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
Виконавчої дирекції Луганського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Лисичанського міського
суду Луганської області від 11 травня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2012 року, позов фізичної
особи-підприємця задоволено. Визнано
відмову Виконавчої дирекції
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
неправомірною та зобов'язано
відповідача виплатити позивачу
нараховану суму матеріального
забезпечення у зв'язку з її тимчасовою
непрацездатністю за період з 04 квітня
2011 року по 22 серпня 2011 року за листами
непрацездатності: серія АВГ № 727212 від 04
квітня 2011 року, серія АВГ № 726775 від 08
серпня 2011 року.

У касаційній скарзі, Виконавча
дирекція Луганського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, не погоджуючись з
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, посилаючись на допущені
судами порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та постановити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225-229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами було встановлено, що ОСОБА_2
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію серії НОМЕР_1 від 13
грудня 2010 року, та є платником єдиного
податку.

Листом від 26 серпня 2011 року за №02-28-965,
Виконавча дирекція Луганського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності відмовила
позивачу в оплаті листків
непрацездатності серія НОМЕР_2 від 04
квітня 2011 року, серія НОМЕР_3 від 08
серпня 2011 року, оскільки страховий
випадок настав раніше сплати
страхового внеску, а саме сплата
єдиного внеску відбулась 15 квітня 2011
року, а страховий випадок стався 04
квітня 2011 року.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» особи, які не
підлягають загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, мають право на
матеріальне забезпечення та соціальні
послуги за цим Законом за умови сплати
страхових внесків до Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності.

Вимогами частини 3 статті 6 цього Закону
передбачено, що особи, які
забезпечують себе роботою самостійно
(особи, які займаються підприємницькою,
адвокатською, нотаріальною, творчою та
іншою діяльністю, пов'язаною з
одержанням доходу безпосередньо від
цієї діяльності, в тому числі члени
творчих спілок, творчі працівники, які
не є членами творчих спілок), мають
право на матеріальне забезпечення та
соціальні послуги відповідно до цього
Закону за умови сплати страхових
внесків до Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності відповідно до діючого
законодавства.

Тобто, особи, які займаються
підприємницькою діяльністю, мають
право на матеріальне забезпечення та
соціальні послуги за цим Законом за
умови сплати страхових внесків до
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності.
Наведені норми не містять в собі умови
про те, що страхові внески за певний
звітний період повинні бути сплачені
безпосередньо до настання страхового
випадку.

Як вірно встановлено судами першої та
апеляційної інстанції, 23 березня 2011
року, між позивачем та Управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Лисичанську Луганської області було
укладено договір про добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
строком дії з 23 березня 2011 року по 22
березня 2012 року.

Порядок сплати єдиного внеску
визначено у пункті 3.1 цього договору, за
приписами якого застрахована особа
сплачує єдиний внесок у сумі 344,41 грн. до
20 числа місяця, наступного за місяцем,
за який він сплачується.

15 квітня 2011 року, позивачем було
сплачено єдиний внесок за березень 2011
року, та 18 травня 2011 року за квітень 2011
року, що підтверджується відповідними
квитанціями.

Таким чином, з 23 березня 2011 року ОСОБА_2
є застрахованою особою та ним
своєчасно було сплачено страхові
внески, колегія суддів погоджує
висновком суду першої та апеляційної
інстанції щодо права позивача на
матеріальне забезпечення згідно до
вимог статей 21,34-39, 45-47, 50-53 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням».

Враховуючи викладене, доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального чи процесуального
права, що призвело або могло б
призвести до невірного вирішення
спору, а тому оскаржувані судові
рішення є законними та обґрунтованими
і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Виконавчої дирекції
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
залишити без задоволення, а постанову
Лисичанського міського суду
Луганської області від 11 травня 2012 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2012 року у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Виконавчої
дирекції Луганського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про зобов'язання
вчинити певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко