Справа № 2а-7867/10/1370
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року
м. Київ К/800/52151/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Городоцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 09.11.2010 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.06.2013 року

у справі № 2а-7867/10/1370

за позовом Кооперативного садівничого
товариства «Сокіл-3»

до Державної податкової інспекції у
Городоцькому районі Львівської
області

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій,

встановив:

Кооперативне садівниче товариство
«Сокіл-3» звернулось до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Городоцькому
районі Львівської області про
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 09.11.2010 року
у справі № 2а-7867/10/1370, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.06.2013 року,
позов задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Державної податкової інспекції у
Городоцькому районі Львівської
області від 01.07.2010 року № в
частині застосування до
Кооперативного садівничого товариства
«Сокіл-3» штрафних (фінансових) санкцій
в сумі 6 595, 00 грн. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати, прийняти нове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог
відмовити, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з вимогами та доводами
скаржника не погоджується, просить
залишити без змін рішення судів
попередніх інстанцій.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної перевірки Кооперативного
садівничого товариства «Сокіл-3» з
питань дотримання порядку ведення
операцій з готівкою за період з 01.01.2008
року по 31.03.2010 року, відповідачем
складено довідку від 22.06.2010 року №
0179/13/16/23/34536856, якою встановлено
порушення п. 3.1, п. 7.39 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні, а саме: в
авансових звітах відсутній формений
належним чином документ, який би
підтверджував сплату покупцем
готівкових коштів на суму 7 395, 00 грн., по
авансовому звіту від 18.04.2008 року
відсутні розрахункові документи на
суму 800, 00 грн., по авансовому звіту від
20.05.2008 року відсутні розрахункові
документи на суму 95, 00 грн., по
авансовому звіту від 02.08.2008 року
відсутні розрахункові документи на
суму 4 500, 00 грн., по авансовому звіту від
22.11.2008 року відсутні розрахункові
документи на суму 1 200, 00 грн., по
авансовому звіту від 15.10.2009 року
відсутні розрахункові документи на
суму 800, 00 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 01.07.2010 року № , яким до
позивача застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 7 395, 00
грн.

За результатами адміністративного
оскарження, скарга позивача залишена
без задоволення, а рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій без змін.

При цьому листом від 16.08.2010 року
відповідачем повідомлено позивача, що
у тексті довідки від 22.06.2010 року №
0179/13/16/23/34536856 було допущено помилку у
назві та замінено словами «Акт від
22.06.2010 року № 0179/13/16/23/34536856 перевірки
дотримання порядку ведення операцій з
готівкою».

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суди попередніх інстанцій прийшли до
висновку, що позивачем не спростовано
факту порушення порядку видачі готівки
під звіт та її використання
підзвітними особами в частині
відсутності оригіналів підтверджуючих
документів, при цьому відповідачем
пропущено строки для застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій.

Колегія суддів з таким висновком судів
попередніх інстанцій погоджується,
враховуючи наступне.

Відповідно до п. 7.39 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні під час
перевірки звітів про використання
коштів для вирішення господарських
питань особлива увага приділяється
дотриманню підзвітними особами
встановлених термінів складання та
подання до бухгалтерії відповідних
звітів, своєчасність повернення до
каси підприємств залишку
невикористаних коштів (одночасно з
відповідним звітом), наявність
оригіналів підтвердних документів, їх
погашення тощо.

Статтею 1 Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» встановлено, що у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу,
зокрема, за проведення готівкових
розрахунків без подання одержувачем
коштів платіжного документа (товарного
або касового чека, квитанції до
прибуткового ордера, іншого письмового
документа), який би підтверджував
сплату покупцем готівкових коштів, - у
розмірі сплачених коштів.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що податковим органом в
якості авансових звітів взято до уваги
оформлені позивачем акти про списання
з підзвітного обліку зазначених у акті
перевірки сум, що містяться в
матеріалах справи.

Судами встановлено, що на видані під
звіт суми готівкових коштів у позивача
відсутні підтверджуючі документи щодо
використання готівки підзвітними
особами для вирішення господарських
питань. Дане порушення позивачем не
спростовано.

При цьому, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку, що штрафні
(фінансові) санкції, встановлені
абзацом шостим ст. 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки», є
адміністративно-господарськими,
оскільки відповідають визначенню
таких санкцій, наведеному в ст. 238
Господарського кодексу України.

Статтею 250 Господарського кодексу
України встановлено, що
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Суди попередніх інстанцій, дійшли
правильного висновку про порушення
позивачем п. 7.39 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, але штрафні санкції у сумі 6
595, 00 грн. податковим органом
застосовані з порушенням строків,
встановлених ст. 250 Господарського
кодексу України.

Враховуючи викладене, висновок судів
попередніх інстанцій про наявність
підстав для застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій лише у
розмірі 800, 00 грн. є правомірним.

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи.

Таким чином, судами першої та
апеляційної інстанцій ухвалено
законні і обґрунтовані рішення, що
постановлені з дотриманням норм
матеріального і процесуального права
та підстав для їх скасування не
вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає межі
перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 221-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Городоцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області
відхилити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 09.11.2010 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.06.2013 року
у справі № 2а-7867/10/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у
порядку та строки, передбачені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, та на неї може
бути подана заява про перегляд судових
рішень Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук