Справа № 2а-4978/12/2170
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-4978/12/2170

Категорія: 8.3.15 Головуючий в 1 інстанції:
Хом'якова В.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Цюрупинському районі
Херсонської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року ФОП ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом про
скасування податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Цюрупинському
районі Херсонської області Державної
податкової служби від 19.11.2012 № ,
яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму
грошового зобов'язання по збору за
спеціальне використання води у розмірі
1190 грн.

В обгрунтування позовних вимог
зазначалось, що він не входить до
переліку платників збору,
встановленому п. 323.1 ст. 323 Податкового
кодексу України, оскільки не
використовує воду, отриману шляхом
забору води з водних об'єктів (первинні
водокористувачі) та/або від первинних
або інших водокористувачів (вторинні
водокористувачі), та не використовує
воду для потреб гідроенергетики,
водного транспорту і рибництва.

ФОП ОСОБА_1 займається підприємницькою
діяльністю у сфері розваг. Згідно з
договором з КП "Цюрупинський водоканал"
від 03.09.2012 № 115 про надання послуг з
централізованого водопостачання
використовує воду виключно для
задоволення питних і
санітарно-гігієнічних потреб, тобто,
для використання води в туалетних
кімнатах і умивальниках та
використання для утримання приміщень у
належному санітарно-гігієнічному
стані. Згідно п. 324.4.1 ст. 324 Податкового
кодексу України за воду, що
використовується для задоволення
питних і санітарно-гігієнічних потреб
населення, у тому числі для задоволення
виключно власних питних і
санітарно-гігієнічних потреб
юридичних осіб, фізичних осіб -
підприємців та платників єдиного
податку, збір не справляється. Позивач
вказував на порушення строку
проведення камеральної перевірки,
відсутність форми декларації збору за
спеціальне використання води.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року у задоволенні адміністративного
позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального права, у зв'язку з чим
просить його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою адміністративний
позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
наявність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 зареєстрований приватним
підприємцем. ДПІ у Цюрупинському
районі Херсонської області була
проведена камеральна перевірка
податкової звітності по збору за
спеціальне використання води
позивачем та встановлено порушення ФОП
ОСОБА_1 приписів п. 1 ст. 328, п. 3 ст. 328
Податкового кодексу України, за
результатами перевірки складено акт
від 19.11.2012 № 554/1500/НОМЕР_2. В акті
зазначено про те, що позивач є
платником збору за спеціальне
використання водних ресурсів та
зобов'язаний подавати податкову
звітність до органу державної
податкової служби. Декларації по збору
за спеціальне використання водних
ресурсів за період І - IV квартали 2011
року, І - III квартали 2012 року до
податкового органу не подавались.

За розглядом висновків перевірки було
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 19.11.2012 №
про застосування 1190 грн. штрафу за
неподання платником податків
податкових декларацій.

Матеріали справи свідчать, що
відповідно даних електронної бази ФОП
ОСОБА_1 основним видом діяльності є:
діяльність ресторанів, надання послуг
мобільного харчування, обслуговування
напоями та виробництво металевих
дверей і вікон.

Між ФОП ОСОБА_1 та КП "Цюрупинський
водоканал" укладено договір від 03.09.2012
№ 115 про надання послуг з
централізованого водопостачання,
відповідно до якого КП "Цюрупинський
Водоканал" - "виконавець" зобов'язується
надати ФОП ОСОБА_1 - "споживач"
відповідної якості послуги з
централізованого водопостачання, а
споживач зобов'язується своєчасно
оплатити надані послуги за
встановленими тарифами у строки та на
умовах, передбачених договором. В
договорі зазначено про те, що засоби
обліку води встановлені в кафе "Оріон".
За даними МКП "Водоканал" позивач
використав у 2011 році 102 кв.м коди, за 1
квартал 2012 року 33 куб.м води, що
підтверджується листом МКП "Водоканал"
№ 249 від 15.05.2012, актами виконаних робіт,
та сторонами не заперечується. Позивач
надав пояснення в судовому засіданні
про те, що кафе діє як дискотека,
послуги громадського харчування не
надаються.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач є платником збору за
спецводокористування.

Проте з таким висновком погодитись не
можна з огляду на таке.

Відповідно до статті 46 Водного кодексу
України водокористування може бути
двох видів - загальне та спеціальне.

Згідно ст. 48 Спеціальне
водокористування - це забір води з
водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських та
інших державних і громадських потреб .

Статтею 49 Водного кодексу України
передбачено, що спеціальне
водокористування є платним.

Водокористувачі можуть бути
первинними і вторинними, згідно ст. 48
Водного кодексу України

Первинні водокористувачі - це ті, що
мають власні водозабірні споруди і
відповідне обладнання для забору води.

Вторинні водокористувачі (абоненти) -
це ті, що не мають власних водозабірних
споруд і отримують воду з водозабірних
споруд первинних водокористувачів та
скидають стічні води в їх системи на
умовах, що встановлюються між ними.

На підставі п. 323.1 ст. 323 Податкового
кодексу України платниками збору є
водокористувачі - суб'єкти
господарювання незалежно від форми
власності: юридичні особи, філії,
відділення, представництва, інші
відокремлені підрозділи без утворення
юридичної особи (крім бюджетних
установ), постійні представництва
нерезидентів, а також фізичні особи -
підприємці, які використовують воду,
отриману шляхом забору води з водних
об'єктів (первинні водокористувачі)
та/або від первинних або інших
водокористувачів (вторинні
водокористувачі), та використовують
воду для потреб гідроенергетики,
водного транспорту і рибництва.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду щодо тлумачення
вказаної норми яка визначає коло осіб,
на думку суду першої інстанції і
передбачає три категорії платників
збору це юридичні особи, філії,
відділення, представництва, інші
відокремлені підрозділи без утворення
юридичної особи (крім бюджетних
установ), постійні представництва
нерезидентів, а також фізичні особи -
підприємці, які використовують воду,
отриману:

- шляхом забору води з водних об'єктів
(первинні водокористувачі),

- від первинних або інших
водокористувачів (вторинні
водокористувачі),

- для використання для потреб
гідроенергетики, водного транспорту і
рибництва.

Аналіз наведених норм дає
підстави вважати, що в розумінні п. 323.1
ст. 232 Податкового кодексу України,
сполучення «та» між реченнями «від
первинних або інших водокористувачів
(вторинні водокористувачі)»,
«використовують воду для потреб
гідроенергетики, водного транспорту і
рибництва» - є невід'ємною частиною
речення і вказує на обов'язковість
використання води саме за потребами,
вказаній в цій статті, а саме: для
потреб гідроенергетики, водного
транспорту і рибництва.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 не є
спеціальним водокористувачем, а тому
до нього не може бути застосовано норми
ст. 323 Податкового кодексу України.

Крім того, Законом ВР України, від
24.06.2004, № 1875-IV "Про житлово-комунальні
послуги" визначено такі поняття:

- житлово-комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил;

- виробник - суб'єкт
господарювання, який виробляє або
створює житлово-комунальні послуги;

- споживач - фізична чи юридична
особа, яка отримує або має намір
отримати житлово-комунальну послугу.

Так, МКП «Водоканал» є первинним
водокористувачем, має на балансі
власні водозабірні споруди і
відповідне обладнання для забору води
з водних об'єктів (відповідно договору
є виробником, який створює
житлово-комунальні послуги), а позивач
(споживач, який отримує
житлово-комунальні послуги) є
вторинним користувачем води, отримує
воду та скидає стічні води на
договірних умовах з первинним
водокористувачем, але це не дає
підстави вважати, що ФОП ОСОБА_1 є
платником податку цього збору, так як
дана стаття має виключний перелік
потреб для яких використовується вода.
А тому позивач не повинен подавати
декларацію по забору за спеціальне
використання води до податкового
органу - відповідно, оскільки згідно ст.
1 Закону ВР України № 1875-IV він є
споживачем.

Суд першої інстанції наведеного не
врахував та помилково дійшов до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач не надав суду належні
докази на підтвердження своїх
заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
допустив порушення норм матеріального
права, у зв'язку з чим рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нової постанови про
задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, п.
3 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1- задовольнити,
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року у справі № 2а-4978/12/2170 - скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Цюрупинському районі Херсонської
області Державної податкової служби
від 19.11.2012 року № .

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян