Справа № 2а-864/11/1202
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/95176/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Антрацит Луганської області про
стягнення коштів, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м.
Антрациті та Антрацитівському районі
Луганської області на постанову
Антрацитівського міськрайонного суду
Луганської області від 30 червня 2011 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 жовтня 2011
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_3, що діє в
інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Антрацит
Луганської області про стягнення
коштів.

Постановою Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 30 червня 2011 року,
залишеною без зміни ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27 жовтня 2011 року, позовні вимоги
задоволено частково.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Управління Пенсійного фонду
України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області звернулось з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати, а в справі прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Відповідач надав заперечення на
касаційну скаргу, в якому просив
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, оскільки вони ухвалені
відповідно до норм матеріального права
та на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, що 23.05.2011 року ОСОБА_4
звернувся до УПФУ в м. Антрацит із
заявою про перерахунок коефіцієнту
його заробітної плати згідно вимог ст.
40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виключивши при
розрахунку зазначеного коефіцієнту
заробітну плату (дохід) для обчислення
пенсії за період страхового стажу з
01.01.2005 року по 01.12.2010 року.

Рішенням відповідача № 158 від 31.05.201
року позивачу відмовлено в перерахунку
коефіцієнту заробітної плати,
виключивши зазначений період,
відповідно до постанови КМУ від 28.05.2008
року № 530.

Відповідно до частини четвертої статті
42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, провадиться
перерахунок пенсії з урахуванням
страхового стажу після призначення
пенсії. Кожний наступний перерахунок
пенсії провадиться не раніш як через
два роки після попереднього
перерахунку з урахуванням страхового
стажу після призначення пенсії.
Перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія, або за періоди
страхового стажу, зазначені в частині
першій статті 40 цього Закону.

Частиною першою статті 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлено, що для обчислення пенсії
враховується ;заробітна плата (дохід)
за будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 1 липня 2000
року, незалежно від перерв, та за весь
період страхового стажу починаючи з 1
липня 2000 року. У разі якщо страховий
стаж становить менший період, ніж
передбачено абзацом першим цієї
частини, враховується заробітна плата
(дохід) за фактичний страховий стаж. За
вибором особи, яка звернулася за
пенсією, з періоду, за який
враховується заробітна плата (дохід)
для обчислення пенсії, виключається
період до 60 календарних місяців підряд
за умови, що зазначений період
становить не більше ніж 10 відсотків
тривалості страхового стажу.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
внесено зміни, зокрема, до статей 40, 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та обмежено право
виключення з періоду, за який
враховується заробітна плата для
перерахунку пенсії, періоду, що настає
після призначення пенсії.

Положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» визнано такими, що не
відповідають Конституції України,
рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

28 травня 2008 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян» № 530, яка набрала
чинності з 22 травня 2008 року та
відновлено порядок перерахунку пенсій,
що застосовувався до ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008.

З огляду на положення постанови
Кабінетом Міністрів України від 28
травня 2008 року № 530 УПФУ в м. Антрацит
відмовило в перерахунку пенсії
позивачу з урахуванням заробітної
плати для обчислення пенсії із
виключенням періоду у 60 місяців (з 01
січня 2005 року по 01.12.2010 року).

Згідно з положеннями частини четвертої
ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку
про те, що при визначенні розміру
пенсій позивачеві застосуванню
підлягають положення Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», а не наведена
вище постанова Кабінету Міністрів
України, яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

Статтею 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено мінімальний
розмір пенсії за віком та підстави його
збільшення.

Так, згідно з абзацом 2 частини 1
зазначеної статті, за кожний рік
страхового стажу понад 25 років
чоловікам та 20 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до статті 27 цього Закону, але не більше
ніж на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком, зазначеного в абзаці
першому цієї частини.

При цьому, відповідно до абзацу 3
частини 1 цієї ж статті, мінімальний
розмір пенсії особам, на яких
поширюється дія Закону України "Про
підвищення престижності шахтарської
праці", та працівникам, зайнятим повний
робочий день під землею
обслуговуванням зазначених осіб, які
відпрацювали на підземних роботах не
менш як 15 років для чоловіків та 7,5
років для жінок за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, встановлюється
незалежно від місця останньої роботи, у
розмірі 80 відсотків середньої
заробітної плати шахтаря, але не менш
як три розміри прожиткового мінімуму,
встановленого для осіб, які втратили
працездатність.

Як вбачається із матеріалів справи
пенсійну справу позивача було
переглянуто з 01.02.2011 року. Стаж на
зазначену дату склав 37 років 07 міс. 12
днів, в тому числі за списком № 1 -
шахтарі - 16 років 04 міс. 04 дні. Середня
заробітна плата розрахована без
урахування коефіцієнту заробітної
плати з виключенням періоду з 01.01.2006
року по 01.12.2010 року.

Відповідно до частини другої ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ч.3 ст. 2201 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки судові рішення
ухваленні з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана правильно, а доводи касаційної
скарги висновків судів не
спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі Луганської
області відхилити, а постанову
Антрацитівського міськрайонного суду
Луганської області від 30 червня 2011 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 жовтня 2011
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: