Справа № 346/110/13-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
Справа №
876/7547/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Коломийського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 16.04.2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Печеніжинської селищної ради
Коломийського району
Івано-Франківської області про
визнання незаконним рішення та
стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

25.05.2009 року ОСОБА_1 звернулася в суд з
адміністративним позовом до
Печеніжинської селищної ради
Коломийського району
Івано-Франківської області про
визнання незаконним рішення
виконавчого комітету №91 від 14.03.2008 року
«Про відмову дозволу на продовження
торгівлі в магазині по АДРЕСА_1» та
стягнення моральної шкоди в розмірі
100000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач покликається на те, що з 2001 року
по 2006 року займалась підприємницькою
діяльністю в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» в
АДРЕСА_1. Звернувшись до селищної ради
про продовження терміну дії дозволу на
право торгівлі в цьому магазині,
рішенням відповідача від 14.03.2008 року за
№91 відмовлено у наданні дозволу на
право торгівлі, тобто, зайняття
підприємницькою діяльністю. Вважає
рішення незаконним, оскільки не було
повідомлено про час і місце розгляду
заяви і відповідно не була присутня на
засіданні виконкому.

Постановою Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 16.04.2013
року в задоволенні позову відмовлено,
оскільки суд не погодився з доводами
позивача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач - ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу за якою просить скасувати
постанову суду та ухвалити нову
постанову про задоволення позовних
вимог.

При цьому, апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги аналогічно
обґрунтуванням позовних вимог,
зокрема, зазначає, що відповідачу
подавала свідоцтво про державну
реєстрацію її як субєкта
підприємницькою діяльністю та договір
купівлі-продажу магазину. Також не
згідна з мотивами наведеним в
оскаржуваному рішенні на підставі яких
відмовлено в продовженні займатись
підприємницькою діяльністю.

Відповідно до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС
України, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таке можливе на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, з
наступних підстав.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що рішення виконавчого
комітету Печеніжинської селищної ради
Коломийського району №91 від 14.03.2008 року
відмовлено ОСОБА_1 в продовженні
дозволу на торгівлі в магазині по
АДРЕСА_1.

Мотивами з прийняття оскаржуваного
рішення послужили наступні обставини,
які найшли своє підтвердження в суді
першої інстанції, а саме: орендоване
приміщення не відповідало
санітарно-гігієнічним, технологічним,
протипожежним вимогам, відсутній
дозвіл на проведення роздрібної
торгівлі продуктами харчування,
свідоцтво про реєстрацію суб»єкта
підприємницької діяльності.

Це визначено п.4 Правил роздрібної
торгівлі продовольчими товарами,
затвердженими 11.07.2003 року наказом
Міністерством економіки та
європейської інтеграції України та
23.07.2003 року зареєстрованими Мінюстом
України за №628/7949, що суб'єкт
господарської діяльності зобов'язаний
забезпечити стан торговельних
приміщень для роздрібного продажу
продовольчих товарів відповідно до
вимог санітарно-гігієнічних,
технологічних, протипожежних норм і
правил щодо приймання, зберігання та
реалізації харчових продуктів і
продовольчої сировини, належного
зберігання матеріальних цінностей,
створення умов для використання
реєстраторів розрахункових операцій.

Постановою головного державного
санітарного лікаря Коломийського
району ОСОБА_1 визнано винною у
вчинення порушення ст.17 Закону України
«Про забезпечення
санітарно-епідеміологічного
благополуччя населення» та накладено
штраф в сумі 75 грн.

Окрім цього, позивачем не представлено
дозвіл на зайняття торгівельною
діяльністю, що передбачено абз.1 п.«з»
ст.41 Закону України «Про забезпечення
санітарного та епідеміологічного
благополуччя населення», а саме
погодження видачi, а у передбачених
законодавством випадках надання
дозволу на здiйснення видiв дiяльностi,
передбачених цим Законом.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1
на вимогу суду не представила також,
крім зазначених документів договір
оренди земельної ділянки, договір
купівлі-продажу приміщення в АДРЕСА_1.

Позивач, стверджуючи своє право на
приміщення АДРЕСА_1 представила
договір укладений між Печеніжським
споживчим товариством та ОСОБА_2,
згідно якого останній купив магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_2» в АДРЕСА_2, однак аж ніяк
не магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що по
АДРЕСА_1.

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов до висновку про
відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає правильним такий
висновок суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» N
280/97-ВР, 21.05.1997, передбачено, що до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать власні
повноваження, зокрема, організація
місцевих ринків, ярмарків, сприяння
розвитку всіх форм торгівлі, а до
делегованих здійснення заходів щодо
розширення та вдосконалення мережі
підприємств житлово-комунального
господарства, торгівлі, громадського
харчування, побутового обслуговування,
розвитку транспорту і зв'язку,
здійснення відповідно до
законодавства контролю за належною
експлуатацією та організацією
обслуговування населення
підприємствами житлово-комунального
господарства, торгівлі та громадського
харчування, побутового обслуговування,
транспорту, зв'язку, за технічним
станом, використанням та утриманням
інших об'єктів нерухомого майна усіх
форм власності, за належними,
безпечними і здоровими умовами праці
на цих підприємствах і об'єктах;
прийняття рішень про скасування даного
ними дозволу на експлуатацію об'єктів у
разі порушення нормативно-правових
актів з охорони праці, екологічних,
санітарних правил, інших вимог
законодавства;

Частино шостою ст.59 Закону України «
Про місцеве самоврядування в Україні» N
280/97-ВР, 21.05.1997 встановлено, що
виконавчий комітет сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради в межах своїх
повноважень приймає рішення. Рішення
виконавчого комітету приймаються на
його засіданні більшістю голосів від
загального складу виконавчого
комітету і підписуються сільським,
селищним, міським головою, головою
районної у місті ради.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких грунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обгрунтовано відмовив у
задоволенні позовних вимог, оскільки
відповідач як суб'єкт владних
повноважень надав суду достатні та
беззаперечні докази в обгрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, та довів правомірність
прийнятого рішення.

З огляду на таке, наведені в
апеляційній скарзі доводи не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції та
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. 160, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ч.1
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст. 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення.

Постанову Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 16.04.2013
року у справі №346/110/13- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п»ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
20-ти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст.160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
Н.Г.Левицька

І.М. Обрізко