Справа № 808/331/14
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року 15:20 Справа №
808/331/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді
Татаринова Д.В., розглянув у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя до
Казенного підприємства
«Науково-виробничий комплекс «Іскра»
про відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій за віком,
призначених на пільгових умовах,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя
(далі позивач) звернулось до
Запорізького окружного
адміністративного суду із позовом до
Казенного підприємства
«Науково-виробничий комплекс «Іскра»
(далі відповідач, КП «НВК «Іскра»), в
якому просило суд стягнути з
відповідача на користь Пенсійного
фонду України суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій за віком,
призначених на пільгових умовах за
листопад-грудень 2013 року, в розмірі 61960
грн. 69 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
відповідачем порушені вимоги чинного
законодавства з питань пенсійного
забезпечення, оскільки ним не
відшкодована Пенсійному фонду України
сума витрат на виплату та доставку
пенсії, призначеної на пільгових
умовах, згідно п. б) - з) ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
виплаченої колишнім працівникам
Казенного підприємства «НВК «Іскра» за
листопад-грудень 2013 року.

15 січня 2014 року позивачем до суду
подана заява (вх.№1280) про зменшення
позовних вимог, у якій він просить суд
стягнути з відповідача на користь
Пенсійного фонду України суму
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за віком, призначених
на пільгових умовах за листопад 2013
року, в розмірі 32124 грн. 54 коп.

Оскільки заява позивача від 15.01.2014 про
зменшення позовних вимог не суперечить
приписам ст. 137 Кодексу
адміністративного судочинства Україна
вона була прийнята судом до розгляду.

У судове засідання 25.03.2014 представники
сторін не з'явились.

Представник позивача подав до суду
письмове клопотання (вх.№11678 від 23.05.2014)
про розгляд справи за його відсутності,
позов підтримує у повному обсязі.

Причини не прибуття у судове засідання
представника відповідача суду не
відомі. Відповідач належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи шляхом надіслання на
його адресу, що внесена до Єдиного
державного реєстру, судової повістки,
яка отримана уповноваженою особою
відповідача 17.02.2014.

У своїх письмових запереченнях на
позов, поданих до суду 05.02.2013 (вх.№4611),
відповідач позов визнав частково, у
розмірі 26697 грн. 87 коп., та просить суд
відмовити у решті позовних вимог.
Обґрунтовую чи свою позицію відповідач
вказує на відсутність заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгової пенсії
зазначеним у позові пенсіонерам, а
також на відсутність будь-якої
нормативно-правової бази, яка б
вказувала на поновлення відшкодування
пільгових пенсій, призначених
працівникам підприємства ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_7

Частиною 4 ст. 128 КАС України визначено,
що у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Отже, оскільки представник
відповідача не прибув у судове
засідання без поважних причин, а
представник позивача заявив
клопотання про розгляд справи за його
відсутності, суд не вбачає підстав для
відкладення розгляду справи та вважає
можливим розглянути справу у порядку
письмового провадження.

Розглянувши наявні матеріали та
фактичні обставини справи, дослідивши
і оцінивши надані докази в їх
сукупності, суд встановив наявність
достатніх підстав для задоволення
позову виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» №400 від 26.06.1997 (далі Закон
№ 400) визначено, що платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, їх об'єднання, бюджетні,
громадські та інші установи та
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників.

Судом з'ясовано, що колишнім
працівникам КП «НВК «Іскра» ОСОБА_8,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_7, які були зайняті на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за Списком №2, була
призначена пенсія на пільгових умовах,
відповідно до п. б) - з) ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
що підтверджується наявним у
матеріалах справи протоколами про
призначення пенсії. Пільговий стаж
зазначених вище пенсіонерів
підтверджується наявними у матеріалах
справи довідками відповідача, які
уточнюють особливий характер роботи.

Відповідно до абзацу 4 п. 1 ст. 2
зазначеного Закону об'єктом
відшкодування є фактичні витрати на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів б) - з) статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначені категорії
працівників, які мають право на пенсію
за віком на пільгових умовах. До 17.02.2000
вказана стаття, крім визначення
категорій працівників, які мають право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
регулювала порядок внесення
підприємствами та організаціями плати
до Пенсійного фонду, що покривала
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначений відповідно до п. б) - з) ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Законом України «Про внесення змін до
деяких законів України» від 17.02.2000
норму що регулювала дане питання у ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» виключено та
врегульовано порядок покриття витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій шляхом введення окремого виду
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування у Закон України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування», яким передбачено, що
платники збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, передбачені п. 1
цього Закону, повинні сплачувати збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірах, встановлених
ст. 4 цього Закону, що визначається у
відсотковому відношенні до об'єкта
оподаткування, який передбачено ст. 2
цього Закону. Суб'єкти підприємницької
діяльності, незалежно від форми
власності, повинні сплачувати збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у 100% розмірі від об'єкта
оподаткування, яким є фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів б) -
з) ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст. 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Пунктом б) ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Розмір сум і порядок відшкодування
вказаних витрат Пенсійному фонду
України врегульований розділом 6
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, яка затверджена Постановою
Правління Пенсійного фонду України
№21-1 від 19.12.2003, зареєстрованою у
міністерстві юстиції 16.01.2004 за №64/8663
(далі Інструкція №21-1).

Відповідно до п. 6.4 Інструкції №21-1
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону.

Пункт 6.5 визначає, що розрахунки
складаються на підставі відомостей
відділів з призначення пенсій органів
Пенсійного фонду України, які
подаються згідно з додатком 8 до 1 січня
поточного року та протягом 10 днів з дня
прийняття рішення про призначення
нової пенсії. Тобто, нормативно
правовим актом на органи Пенсійного
фонду України покладено обов'язок
визначати розмір відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій.

Пунктом 6.8 Інструкції №21-1 визначено, що
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні суму фактичних витрат
на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах. У разі
зміни розміру пенсії або настання
обставин, які впливають на суму
відшкодування (смерть пенсіонера,
зміна місця проживання та інше), органи
Пенсійного фонду повідомляють про це
підприємства в місячний термін з
моменту виникнення цих обставин.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивачем на адресу відповідача
своєчасно надсилались розрахунки
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгової пенсії зазначеним у позові
пенсіонерам. Розмір виплачених пенсій
підтверджується відповідними
довідками позивача.

Абзацом 8 п. 3 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» передбачено, що органи
Пенсійного фонду України мають право
звертатись до суду чи до
господарського суду з позовом про
стягнення недоїмки. Несплачені суми
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій стягуються
відповідно до норм вказаного Закону.

Представником відповідача зазначено
про відсутність будь-якої
нормативно-правової бази, яка б
вказувала на поновлення відшкодування
пільгових пенсій, призначених
працівникам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Позицію відповідача викладену ним в
письмових запереченнях від 05.02.2014 суд
вважає хибною та такою, що не
відповідає з'ясованим судом
обставинам.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
вказаним вище пенсіонерам призначена
пенсія на пільгових умовах за списком
№2, згідно норм Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 р. № 1058 (далі -
Закон № 1058) та ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1992 р. №
1788. Строк відшкодування підприємством
фактичних витрат за списком №2 сплинув
би у пенсіонерів ОСОБА_1 - 15.06.2013, ОСОБА_2
-25.08.2013, ОСОБА_3 - 10.08.2014, ОСОБА_4 - 17.07.2014,
ОСОБА_5 - 04.05.2015, ОСОБА_6 - 04.08.2015, ОСОБА_7 -
02.07.2014, тобто коли пенсіонерам
виповнилося 55 років.

Але, з набуттям чинності змін до Закону
№1058, пенсійний вік було подовжено, а як
наслідок подовжено й строк покриття
відповідачем витрат з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за віком, призначених
на пільгових умовах згідно п. «б» - «з».

Пунктом 1 Закону України «Про внесення
змін до деяких законів України щодо
добровільної сплати єдиного внеску»
від 04.04.2013 р. № 184 (далі - Закон № 184)
внесено зміни до абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону №
400.

Відповідно до абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону № 400
(із змінами, внесеними Законом № 184, які
набули чинності з 28.04.2013) для платників
збору, визначених п.п. 1, 2 ст. 1 цього
Закону, крім тих, які є платниками
фіксованого сільськогосподарського
податку, об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058.

Таким чином, з квітня 2013 року поновлено
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
жінок, у зв'язку із продовженням їх
пенсійного віку та набуттям чинності
змін до Закону № 400.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на наведене, оскільки
матеріали справи свідчать про
наявність у відповідача
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за віком, призначених
на пільгових умовах, у розмірі
заявленому позивачем до стягнення, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими, а отже
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 71, 94, 159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з Казенного підприємства
«Науково-виробничий комплекс «Іскра»
(ідентифікаційний код 14313866) на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя
(ідентифікаційний код 20508387) суму
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за віком, призначених
на пільгових умовах за листопад 2013
року, у розмірі 32124 (тридцять дві тисячі
сто двадцять чотири) гривні 54 копійки.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі у десятиденний строк
з дня її проголошення, а разі
застосування судом частини третьої ст.
160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні, з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Д.В. Татаринов