Справа № 810/6471/13-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/6471/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Леонтович
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.,

суддів: Аліменка В.О.
та Кучми А.Ю.,

при секретарі Проценко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Приватного підприємства
«Реверспродукт» на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року у справі за позовом Приватного
підприємства «Реверспродукт» до
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
Управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ПП «Реверспродукт»
звернулося в Київський окружний
адміністративний суд з позовом до
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
Управління Міндоходів у Київській
області, в якому просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення - рішення від 20 листопада
2013 року № та №.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду вмотивовано тим, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів на спростування
висновків відповідача, що господарські
операції ПП «Реверспродукт» та ТОВ
«Байк-Ал» здійснювались лише з метою
одержання податкової вигоди у вигляді
мінімізації податкових зобов'язань з
ПДВ шляхом оформлення операцій з
придбання нетипової продукції та
реалізації її на експорт,
спрямованість вказаних господарських
операцій винятково на зменшення бази
оподаткування та відсутність розумної
економічно-обгрунтованої необхідності
і достатньої ділової мети.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги повністю. На думку апелянта,
судом неповно з'ясовано всі обставини
справи, рішення суду є незаконним,
помилковим, передчасним та винесеним з
порушенням норм матеріального права,
зокрема, позивач зазначає, що про факт
реальності господарських операцій
позивача з його контрагентами свідчать
первинні бухгалтерські та податкові (в
т.ч. розрахункові) документи, які були
надані до перевірки.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
задовольнити, постанову скасувати та
постановити нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити, виходячи
з наступного.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України суд апеляційної інстанції
скасовує рішення суду першої інстанції
та ухвалює нове якщо встановить
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З матеріалів справи вбачається, що у
період з 24 жовтня 2013 року по 16 жовтня 2013
року посадовими особами Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
Управління Міндоходів у Київській
області на підставі пункту 20.1 статті 20,
підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78,
пункту 79.1 статті 79, пункту 82.2 статті 82
Податкового кодексу України та на
виконання наказу від 14 жовтня 2013 року №
352 проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ПП «Реверспродукт»
щодо документального підтвердження
експортних операцій їх реальності та
повноти відображення в обліку за
період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012
року. Результати перевірки оформлено
актом від 6 листопада 2013 року № 22-01/36530725
(далі - Акт перевірки).

Під час перевірки встановлено факт
порушення ПП «Реверспродукт» пункту
138.1, пункту 138.2, пункту 138.4 статті 138
Податкового кодексу України, в
результаті чого позивачем занижено
грошові зобов'язання зі сплати податку
на прибуток у розмірі 1090237,66 грн. та
пункту 185.1 статті 185, пункту 185.1 статті
185, пункту 188.1 статті 188 пункту 198.1,
пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті
198, пункту 201.15 статті 201 Податкового
кодексу України, в результаті чого,
занижено суму податку на додану
вартість, що підлягає сплаті до бюджету
на загальну суму 1038321, 58 грн., у тому
числі за вересень 2012 року на суму 1034150,00
грн., за жовтень 2012 року на суму 1753,58
грн., грудень 2012 на суму 186,00 грн.

Виявлені порушення пов'язані з
безпідставним формуванням ПП
«Реверспродутк» показників
податкового кредиту та валових витрат
за господарськими операціями з ТОВ
«Байк-Ал».

На підставі висновків акту перевірки
від 06.11.2013 року, 20 листопада 2013 року
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
Управління Міндоходів у Київській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким ПП
«Реверспродукт» збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств у розмірі 1635357,00
грн., у тому числі 1090238,00 грн. за основним
платежем та 545119,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями та податкове
повідомлення рішення №, яким
позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 1557483,00 грн., у тому
числі 1038322,00 грн. за основним платежем
та 519161,00 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

На думку колегії суддів, Київський
окружний адміністративний суд
необґрунтовано погодився з висновком
податкового органу щодо порушення
позивачем податкового законодавства,
виходячи з наступного.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Підставою для нарахування податкового
кредиту, відповідно до підпункту абз. 1
п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України є податкова накладна, яка
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача.

На думку колегії суду, податковий
орган, а також і суд першої інстанції
необґрунтовано не прийняв до уваги
надані позивачем первинні документи,
якими підтверджується реальне
здійснення господарської діяльності
за взаємовідносинами позивача з ТОВ
«Байк-Ал», оскільки надані позивачем
первинні документи відповідають
вимогам Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та відповідно до
ст. 9 зазначеного закону є підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій та фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
між ПП «Реверспродутк» та ТОВ «Байк-Ал»
було укладено договір купівлі-продажу
№ 04/09-12 від 4 вересня 2012 року (т.1 а.с.87-88),
згідно з умовами якого, Продавець (ТОВ
«Байк-Ал») зобов'язується передати у
власність Покупця (ПП «Реверспродутк»),
а Покупець зобов'язується прийняти й
оплатити на умовах, що передбачені цим
Договором металопродукцію,
номенклатура, кількість та ціна якою
визначені сторонами у Специфікаціях,
що додаються до договору. Пунктом 2.1
договору встановлено, що якість товару,
який поставляється Продавцем має
відповідати характеристикам та
технічним вимогам, які притаманні
такому виду товарів та має сертифікат
якості.

На підтвердження факту виконання
господарських зобов'язань за договором
купівлі-продажу № 04/09-12 від 4 вересня
2012 року виписано видаткові та
податкові накладні (т.1, а.с. 93, 94, 96, 97, 99,
100, 102, 103, 105, 106).

Також, між ПП «Реверспродукт» та ТОВ
«Байк-Ал» укладено договір комісії на
реалізацію металопродукції №23/03-12 від
29 березня 2012 року, та №29/03-12 від 29
березня 2012 року, відповідно до умов
яких, Комітент (ПП «Реверспродукт»)
доручає, а Комісіонер (ТОВ «Байк-Ал»)
зобов'язується за комісійну винагороду
здійснити від свого імені в інтересах
Комітента продаж металопродукції, що
належить Комітенту на праві власності,
нерезидентам України.

Передача майна на виконання договору
комісії №23/03-12 від 29 березня 2012 року
відбувалась за актами про
приймання-передачу алюмінієвого
сплаву у зливках марки АК5М2 на комісію:
від 14 вересня 2012 року №1, за яким
передано 25 тон на суму 399650,00 грн., від 14
вересня 2012 року №2, за яким передано 25
тон на суму 399650,00 грн., від 17 вересня 2012
року №3, за яким передано 25 тон на суму
399650,00 грн., від 17 вересня 2012 року №4, за
яким передано 25 тон на суму 399650,00 грн.,
від 18 вересня 2012 року №5, за яким
передано 25 тон на суму 399650,00 грн., від 18
вересня 2012 року №6, за яким передано 25
тон на суму 399650,00 грн., від 19 вересня 2012
року №7, за яким передано 25 тон на суму
399650,00 грн. від 19 вересня 2012 року №8, за
яким передано 25 тон на суму 399650,00 грн.,
від 20 вересня 2012 року №9, за яким
передано 25 тон на суму 399650,00 грн., від 20
вересня 2012 року №10, за яким передано 25
тон на суму 399650,00 грн., від 24 вересня 2012
року №11, за яким передано 25 тон на суму
399650,00 грн., від 24 вересня 2012 року №12, за
яким передано 25 тон на суму 399650,00 грн.
(т.1, а.с. 113, 115, 117, 119, 121, 123, 125, 127, 129, 131, 133,
135).

Передача майна на виконання договору
комісії №29/03-12 від 29 березня 2012 року
відбувалась за актом про
приймання-передачу алюмінієвого
сплаву у зливках марки АК5М2 на комісію
від 24 вересня 2012 року №1, за яким
передано 25 тон на суму 399650,00 грн. (т. 1 а.с.
135).

Розрахунки між суб'єктами
господарювання за отриманий товар
проводились у безготівковій формі, що
підтверджується довідкою ПАТ «Банк
Національні Інвестиції) № 4179/14-1 від
13.11.2013 року.

У подальшому придбаний товар
(алюмінієві зливки марки АК5М2)
реалізується за договором поставки №4
від 15 грудня 2011 року покупцю
нерезиденту Steelinvest s.r.o, (Кошице,
Словенія) ( т. 1 а.с. 138). Реалізація
здійснювалась відповідно до:
вантажно-митних декларацій (т.1, а.с.
145-146, 152-153, 159-160, 166-167, 173-174, 180-181, 187-188, 194-195,
201-202, 208-209,215-216, 222-223, т.2, а.с. 8-9).
Міжнародних товарно-транспортних
накладних (CMR) (т.1, а.с. 147,154,161, 168,175, 182, 189,
196, 199, 203, 210, 217,224, т.2, а.с. 10).

Висновки суду першої інстанції, а також
податкового органу, що зазначені
документи не свідчать про законність
господарської діяльності позивача з
ТОВ «Байк-Ал» та не доводять наявність
у позивача господарської мети
отримання прибутку, є необґрунтованими
та безпідставними.

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що чинне законодавство України не
ставить в залежність виникнення у
платника ПДВ права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

При цьому, у постановах Верховного Суду
України від 9 вересня 2008 року у справі №
21-500во08, від 1 червня 2010 року у справі №
21-573во10 Судова палата в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування ПДВ у
випадку, коли останній виконав усі
передбачені законом умови стосовно
отримання такого відшкодування та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Крім того, наведена позиція
узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії»
(заява № 3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22 січня 2009
року зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Також, судом першої інстанції не
враховано, що статтею 18 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
встановлено що, якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, були
внесені до нього, то вони вважаються
достовірними і можуть бути використані
у спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо
відомості, які підлягають внесенню до
цього реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні, за винятком випадків, коли
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.

На момент складання податкових
накладних контрагент позивача був
зареєстрований як юридична особа та
платник ПДВ у встановленому законом
порядку.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що відповідачем, всупереч ч. 2 ст. 71 КАС
України, не надано суду будь-яких
доказів, які покладено в основу
висновків акту перевірки на
підтвердження відсутності факту
реальності господарських операцій,
вчинених позивачем із вказаним
контрагентом, суд першої інстанції
дійшов до помилкового висновку про
відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Реверспродукт» -
задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року - скасувати та постановити нову,
якою позов Приватного підприємства
«Реверспродукт» до Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
Управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення рішення від 20
листопада 2013 року № , № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
«Реверспродукт» судовий збір у розмірі
6 882 грн. (шість тисяч вісімсот
вісімдесят дві грн.).

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено 1 квітня 2014
року.

Головуючий суддя:
Н.В. Безименна

Судді:
В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя

Безименна Н.В.

Судді:

Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.