Справа № 9101/168149/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" березня 2014 р.
справа № 2а-3892/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за апеляційною
скаргоюуправління Пенсійного фонду
України в Заводському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області

на постанову Заводського районного
суду м.Дніпродзержинська від 08.08.2011 р.,
прийняту у порядку скороченого
провадження,

у справі № 2а-3892/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Заводському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

11.07.2011 року позивач звернувся до
Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська з позовом, в якому
просив:

- визнати дії відповідача по відмові
нарахувати та виплатити щомісячну
соціальну допомогу у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком -
неправомірними;

- зобов'язати відповідача нарахувати та
виплатити, як дитині війни, щомісячну
соціальну допомогу у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком за період з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року
по день постановлення рішення судом
першої інстанції та в подальшому.

Ухвалою Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська від 12.07.2011 року
позов в частині вимог за період з 09.07.2011
року по 24.11.2010 року залишено без
розгляду.

Постановою Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська від 08.08.2011 р. позов
задоволено, а саме:

- визнано дії відповідача щодо відмови
в перерахунку та виплаті позивачу
пенсії з підвищенням її розміру на 30%
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 24.11.2010 року по 08.08.2011 року -
неправомірними;

- зобов'язано відповідача
нарахувати та виплатити позивачу
щомісячну соціальну 30% надбавку до
пенсії як дитині війни, у відповідності
до ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", виходячи з розміру,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з 24.11.2010
року по 08.08.2011 року.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись при цьому на порушення
судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус дитини війни і має
право відповідно до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Суд погоджується з висновками суду
першої інстанції, що розмір
мінімальної пенсії за віком необхідно
обраховувати відповідно до ч.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

У період 11.01.2011 року по 22.07.2011 року дія
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" не призупинялася, а
зміст цієї статті не змінювався, проте
відповідач здійснював нарахування та
виплату позивачу підвищення до пенсії
в меншому розмірі.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що
права позивача були порушені.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
недоплати суми за період з 24.11.2010 року
по 10.01.2011 року, суд першої інстанції не
правильно застосував норми
процесуального права.

Так, відповідно до ч.2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

Враховуючи, що про своє порушене право
позивач мав відомості під час
щомісячного отримання пенсії, то
поважні причини пропуску звернення до
суду за висновком колегії суддів
відсутні, тому наслідки пропуску
строку звернення до суду підлягають
застосуванню.

У зв`язку зі зверненням позивача до
суду 11.07.2011 року суд вважає за необхідне
позовні вимоги позивача за період з
25.11.2010 року по 10.01.2011 року залишити без
розгляду.

Відповідно до Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" від
14 червня 2011 року, прикінцеві положення
Закону доповнено пунктом 4,
відповідно до якого встановлено, що
у 2011 році норми і положення статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

6 липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України було прийнято Постанову №745
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набула
чинності 23 липня 2011 року, пунктом 6 якої
встановлено, що дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія Законів
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" та
"Про жертви нацистських переслідувань")
до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, підвищення проводиться
у розмірі 49,8 гривні.

Таким чином, відповідач повинен
провести підвищення пенсії у
збільшеному розмірі відповідно до
вимог ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з 11.01.2011
року по 22.07.2011 року, тобто до змін в
нормативних актах, котрі регулюють
спірне питання.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст.198, ст. ст.202, 205, 207 КАС
України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м.Дніпродзержинська
Дніпропетровської області -
задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська від 08.08.2011 р. у
справі № 2а-3892/11 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 в частині визнання
неправомірною бездіяльність та
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області здійснити перерахунок та
виплату підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 25.11.2010 року по 10.01.2011 року -
залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області щодо нездійснення перерахунку
та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 11.01.2011 року по 22.07.2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_1 з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та провести
відповідні виплати за період з 11.01.2011
року по 22.07.2011 року, з урахуванням
раніше здійснених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України та оскарженню відповідно
до ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун