Справа № 820/13202/13-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р.Справа № 820/13202/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання
Зарицької Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Ізюмської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
17.02.2014р. по справі № 820/13202/13-а

за позовом Ізюмського комунального
виробничого
водопровідно-каналізаційного
підприємства

до Ізюмської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Ізюмське комунальне виробниче
водопровідно-каналізаційне
підприємство, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Ізюмської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області, в
якому просив скасувати податкові
повідомлення - рішення Ізюмської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області:
податкове повідомлення - рішення №
від 04 грудня 2013 року; податкове
повідомлення - рішення № від 04
грудня 2013 року; податкове повідомлення
- рішення № від 04 грудня 2013 року в
частині стягнення штрафних санкцій у
розмірі 1555,98 грн.; податкове
повідомлення - рішення № 001721500 від 04
грудня 2013 року в частині стягнення
штрафних санкцій у розмірі 14575,29 грн.;
податкове повідомлення - рішення №
від 04 грудня 2013 року в частині
стягнення штрафних санкцій у розмірі
23128,0 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 17.02.2014р. по
справі № 820/13202/13-а позов задоволено.

Відповідач, не погодившись з даним
судовим рішенням, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову та прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання, призначене на 08.04.2014 року не
прибули.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити розгляд апеляційної скарги
за відсутності представників сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
08.04.2014 року за допомогою
звукозаписувального технічного запису
не здійснювалось у зв'язку з неявкою
осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача,
перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що Ізюмське комунальне
виробниче водопровідно-каналізаційне
підприємство () (далі
позивач), зареєстроване в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 16.04.1997
року за №0000230 та знаходиться на
податковому обліку в Ізюмській
об'єднаній державній податковій
інспекції Харківської області
Державної податкової служби з 07.05.1997
року.

15 листопада 2013 року Ізюмською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Харківської області
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка Ізюмського
комунального виробничого
водопровідно-каналізаційного
підприємства з питання своєчасної
сплати узгоджених податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, земельного податку, збору за
спеціальне використання води,
екологічному податку, збору за
забруднення навколишнього природного
середовища, збору за
геологорозвідувальні роботи.

Результати перевірки оформлені актом
№297/1501/24673063 від 15 листопада 2013 року.

У вказаному акті перевірки
контролюючим органом відображено
порушення позивачем приписів: п. 57.1 ст.
57 Податкового кодексу України, а саме
несвоєчасно сплачено узгоджені
податкові зобов'язання.

На підставі зазначеного висновку,
відповідачем прийнято наступні
податкові повідомлення - рішення:

- від 04.12.2013 року про зобов'язання
позивача сплатити штрафні санкції в
розмірі 286205,40 грн. несвоєчасну сплату
ПДВ в розмірі 1431027,0 грн.;

- від 04.12.2013 року про зобов'язання
позивача сплатити штрафні санкції в
розмірі 29270,08 грн. за несвоєчасну сплату
податкових зобов'язань по податкам і
зборам які справляють до 01 січня 2011
року, але не визначені ПКУ в розмірі
146350,40 грн.;

- від 04.12.2013 року про зобов'язання
позивача сплатити штрафні санкції в
розмірі 20200,92 грн. за несвоєчасну сплату
земельного податку в розмірі 104886,10 грн.;

- від 04.12.2013 року про зобов'язання
позивача сплатити штрафні санкції в
розмірі 6627,79 грн. за несвоєчасну сплату
земельного податку в розмірі 33138,83 грн.;

- від 04.12.2013 року про зобов'язання
позивача сплатити штрафні санкції в
розмірі 1968,31 грн. за несвоєчасну сплату
земельного податку в розмірі 9841,55 грн.

Перевіряючи оскаржувані податкові
повідомлення-рішення відповідача на
відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС
України, колегія суддів виходить з
наступного.

З акту перевірки №297/1501/24673063 від 15.11.2013
року та наявних в матеріалах справи
доказів слідує, що позивачем
подавались узгоджені податкові
декларації з наступних податків та
зборів: податок на додану вартість;
податкові зобов'язання по податкам і
зборам які справляють до 01 січня 2011
року, але не визначені ПКУ; земельний
податок.

Відповідно до п.46.1 ст.46 Податкового
кодексу України податкова декларацiя,
розрахунок (далi - податкова декларація)
- документ, що подається платником
податкiв (у тому числі відокремленим
пiдроздiлом у випадках, визначених цим
Кодексом) контролюючому органу у
строки, встановленi законом, на пiдставi
якого здiйснюється нарахування та/або
сплата податкового зобов'язання, чи
документ, що свiдчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платникiв податкiв - фiзичних осiб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно приписів п.57.1 ст.57 Податкового
кодексу України платник податкiв
зобов'язаний самостiйно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданiй ним податковiй декларацiї,
протягом 10 календарних днiв, що
настають за останнiм днем вiдповiдного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларацiї, крiм випадкiв, встановлених
цим Кодексом.

З матеріалів справи слідує та
підтверджується матеріалами справи, і
не заперечується відповідачем, сплата
заборгованості по податковим
збов'язанням була здійснена з
порушенням строків встановлених
Податковим кодексом України

Відповідно до п.126.1 ст.126 Податкового
кодексу України у разi якщо платник
податкiв не сплачує узгоджену суму
грошового зобов'язання та/або
авансових внескiв з податку на прибуток
пiдприємств протягом строкiв,
визначених цим Кодексом, такий платник
податкiв притягується до
вiдповiдальностi у виглядi штрафу у
таких розмiрах:

- при затримцi до 30 календарних днiв
включно, наступних за останнiм днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмiрi 10 вiдсоткiв від
погашеної суми податкового боргу;

- при затримцi бiльше 30 календарних днiв,
наступних за останнiм днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмiрi 20 вiдсоткiв погашеної суми
податкового боргу.

Таким чином, у зв'язку з тим, що позивач
затримав сплату заборгованості по
податкам і зборам, йому були нараховані
відповідні штрафні санкції.

Однак, колегія суддів не може
погодитись з висновками відповідача з
наступних підстав.

Згідно п.14.1.156. ст.156 Податкового кодексу
України податкове зобов'язання це сума
коштiв, яку платник податкiв, у тому
числi податковий агент, повинен
сплатити до вiдповiдного бюджету як
податок або збiр на пiдставi, в порядку
та строки, визначенi податковим
законодавством (у тому числi сума
коштiв, визначена платником податкiв у
податковому векселi та не сплачена в
установлений законом строк).

Відповідно до п.14.1.265 ст.265 Податкового
кодексу України штрафна санкцiя
(фiнансова санкцiя, штраф) це плата у
виглядi фiксованої суми та/або вiдсоткiв,
що справляється з платника податкiв у
зв'язку з порушенням ним вимог
податкового законодавства та iншого
законодавства, контроль за дотриманням
яких покладено на контролюючi органи, а
також штрафнi санкцiї за порушення у
сферi зовнiшньоекономiчної дiяльностi.

Системний аналіз правових норм чинного
законодавства дає підстави для
висновку про те, що сума штрафних
санкцій за приписами Податкового
кодексу України є складовою
податкового зобов'язання, а відтак на
штрафні санкції поширюється строк
давності, встановлений ст. 102
Податкового кодексу України.

Відповідно до п.102.1 ст.102 Податкового
кодексу України контролюючий орган,
крiм випадкiв, визначених пунктом 102.2
цiєї статтi, має право самостiйно
визначити суму грошових зобов'язань
платника податкiв у випадках,
визначених цим Кодексом, не пiзнiше
закiнчення 1095 дня, що настає за останнiм
днем граничного строку подання
податкової декларацiї та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларацiя була надана пiзнiше, - за днем
її фактичного подання. Якщо протягом
зазначеного строку контролюючий орган
не визначає суму грошових зобов'язань,
платник податкiв вважається вiльним вiд
такого грошового зобов'язання, а спiр
стосовно такої декларацiї та/або
податкового повiдомлення не пiдлягає
розгляду в адмiнiстративному або
судовому порядку.

Податкова перевірка позивача
проводилась 15.11.2013 року, з врахуванням
положень ст.102 Податкового кодексу
України, штрафні санкції за
несвоєчасну сплату податків та зборів
повинні бути нараховані за період 1095
днів, тобто з 15 листопада 2010 року по 15
листопада 2013 року.

Відповідно до цього, штрафні санкції за
період до 15 листопада 2010 року не
підлягають нарахуванню, оскільки, вони
знаходяться поза межами граничного
строку сплати грошових зобов'язань
передбаченого п. 102.ст. 102 Податкового
кодексу України.

Відповідно до підпункту 15.1.1 пункту 15.1
статті 15 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" за винятком
випадків, визначених підпунктом 15.1.2
цього пункту, податковий орган має
право самостійно визначити суму
податкових зобов'язань платника
податків у випадках, визначених цим
Законом, не пізніше закінчення 1095 дня,
наступного за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації,
а у разі, коли така податкова
декларація була подана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
податковий орган не визначає суму
податкових зобов'язань, платник
податків вважається вільним від такого
податкового зобов'язання.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що позовні
вимоги позивача про скасування
податкових повідомлень-рішень
податкового органу в частині
скасування штрафних санкцій за
несвоєчасну сплату податків та зборів
за період до 15 листопада 2010 року
підлягають задоволенню як правомірні,
обґрунтовані та законні.

Окрім того, колегія суддів при
вирішенні спору вважає за необхідне
звернути увагу на приписи ч.4 ст. 70 КАС
України, яким зазначено, що обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ст. 86 КАС України
передбачено, що суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86);
ніякі докази не мають для суду наперед
встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Згідно із частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Як визначено частиною першою статті 70
Кодексу адміністративного судочинства
України, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування.

У відповідності до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, обов'язок доведення
обставин, які стали підставою для
прийняття оскаржених
повідомлень-рішень покладено на
податковий орган.

Однак, відповідачем суду таких доказів
не надано.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
відзначає, що суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ізюмської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 17.02.2014р. по
справі № 820/13202/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.Судді
Водолажська Н.С. Філатов Ю.М.