Справа № 814/965/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/580/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у порядку письмового
провадження справу за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 11 грудня 2013 року у справі №814/965/13-а
за позовом Заводського районного
центру зайнятості м.Миколаєва до
ОСОБА_1 про стягнення витрат на
професійне навчання, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року Заводський районний
центр зайнятості м.Миколаєва звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_1, в якому
просив стягнути витрати на професійне
навчання у розмірі 2556,93 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_1, як безробітний, на підставі
договору про професійне навчання
проходив професійне навчання у КП ММР
"Миколаївелектротранс" з підготовки
водіїв тролейбусів. Але, оскільки його
було відраховано із навчального
закладу КП ММР "Миколаївелектротранс"
та він не закінчив навчання, відповідач
повинен відшкодувати позивачеві кошти,
витрачені на його навчання в сумі 2556,93
грн..

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 1 квітня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року скасоване рішення суду першої
інстанції, позовні вимоги задоволені.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Заводського районного центру
зайнятості м.Миколаєва суму боргу в
розмірі 2556,93 грн..

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції ОСОБА_1
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

В заперечення х на касаційну скаргу
Заводський районний центр зайнятості
м.Миколаєва просить залишити без
задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1, а
рішення суду апеляційної інстанції
залишити без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідач 16.11.2011 року
був зареєстрований як шукаючий роботу
в Заводському районному центрі
зайнятості, а також ним була подана
заява, в якій він просив направити його
на курси водіїв тролейбуса. Позивачем
28.08.2012 року був укладений з
відповідачем договір про професійне
навчання №0005. Відповідно до умов
договору позивач зобов'язувався
забезпечити відповідачу професійне
навчання в навчальному закладі КП ММР
"Миколаївелектротранс" відповідно до
обраної професії (спеціальності),
форми, терміну навчання за навчальним
планом та програмами, затверджених та
погоджених в установленому порядку
(згідно з визначеним
освітньо-кваліфікаційним рівнем).
Відповідач повинен був пройти повний
курс навчання та оволодіти
відповідними професійними знаннями та
навичками, передбаченими навчальними
планами та програмами, а також скласти
кваліфікаційні (випускні) іспити чи
інші форми контролю знань. Крім того,
виконувати правила внутрішнього
розпорядку навчального закладу

ОСОБА_1 відповідно до умов договору
наказом № 230/К від 28.08.2012 року було
зараховано до навчального закладу КП
ММР "Миколаївелектротранс", крім того,
згідно п.1 зазначеного договору строк
навчання становив з 28 серпня 2012 року до
24 січня 2013 року - 5 місяців, Однак, 29.12.2012
року відповідача було відраховано
відповідно до наказу навчального
закладу КП ММР "Миколаївелектротранс №
348/К у зв'язку з порушенням дисципліни.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову виходив з того, що
відповідачем надане суду свідоцтво від
20.12.2012 року про закінчення закладу з
підготовки і підвищення кваліфікації
водіїв, відповідно до якого ОСОБА_1
пройшов підготовку в повному обсязі з
28.08.2012 року по 11.12.2012 року за програмою
підготовки водіїв, тому відповідачем
не порушені умови договору про
професійне навчання №0005 і
відсутні підстави для стягнення з
відповідача вартості навчання.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
задовольняючи позов виходив з тих
обставин, що ОСОБА_1 не пройшов
обов'язкового стажування та не отримав
відповідне Свідоцтво кваліфікованого
робітника, так як був відрахований з
курсів навчання водіїв тролейбуса за
порушення трудової дисципліни з 28.12.2012
року, тобто не оволодів відповідними
професійними знаннями та навичками, а
також не складав кваліфікаційних
іспитів, тому відповідач не виконав
всі умови за договором №00005 від
28.08.2012 року про професійне навчання,
оскільки його було відраховано з
навчального закладу до закінчення
строку навчання.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Згідно обставин справи між сторонами
виник спір щодо повернення
відповідачем коштів, затрачених
позивачем коштів для професійного
навчання за спеціальністю водій
тролейбуса з підстав відрахування
ОСОБА_1 з навчального закладу та
порушення умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" від 02.03.2000 р. №1533-ІІІ (далі -
Закон №1533-ІІІ) Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття створюється для
управління страхуванням на випадок
безробіття, провадження збору та
акумуляції страхових внесків, контролю
за використанням коштів, виплати
забезпечення та надання соціальних
послуг, здійснення інших функцій
згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Згідно ч.2 ст.12 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" від 02.03.2000 р. №1533-ІІІ
функції робочих органів виконавчої
дирекції Фонду покладаються на центр
зайнятості Автономної Республіки Крим,
обласні, Київський і Севастопольський
міські, районні, міськрайонні, міські
та районні у містах центри зайнятості.

Відповідно до статті 36 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг. Сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.
Незастраховані особи, яким
виплачується забезпечення та
надаються соціальні послуги за цим
Законом, виконують обов'язки та несуть
відповідальність, так як і
застраховані особи.

Згідно вимог абз. 2 ч. 3 ст. 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" у разі припинення
професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації за направленням
державної служби зайнятості без
поважних причин або відмови працювати
за одержаною професією (спеціальністю)
із застрахованих осіб стягується сума
витрат на професійну підготовку,
перепідготовку або підвищення
кваліфікації.

Так, вартість витрат на професійне
навчання відповідача відповідно до
довідки від 05.02.2013 року № 11-397/0/18-13,
виданої Миколаївським обласним
центром зайнятості, складала 2556,93 грн.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що відповідач надав копію
свідоцтва від 20.12.2012 року про
закінчення закладу з підготовки,
перепідготовки і підвищення
кваліфікації водіїв, відповідно до
якого ОСОБА_1, пройшов підготовку з
28.08.2012 по 11.12.2012 року за програмою
підготовки водіїв транспортних
засобів кат. "Т" (тролейбуси).

Разом з тим, судом апеляційної
інстанцій також встановлено, що
відповідач отримав проміжне Свідоцтво
набуття професії "Водій тролейбуса" та
посвідчення водія тролейбуса у ДАІ.
Однак, лише після проходження програми
стажування на тролейбусі з пасажирами
та складання іспитів слухачам
видається Свідоцтво про присвоєння
робітничої кваліфікації відповідного
класу чи розряду. Відповідач не пройшов
обов'язкового стажування та не отримав
відповідне Свідоцтво кваліфікованого
робітника, так як був відрахований з
курсів навчання водіїв тролейбуса за
порушення трудової дисципліни з 28.12.2012
року, чим порушив умови договору з
позивачем.

Виходячи з наведеного колегія суддів
вважає обґрунтованим висновки суду
апеляційної інстанції, що відповідач
не пройшов повний курс навчання та не
оволодів відповідними професійними
знаннями і навичками, а також не
складав кваліфікаційних іспитів, тому
не виконав всі умови за договором №
00005 від 28.08.2012 року, оскільки його
було відраховано з навчального
закладу.

Враховуючи вищенаведене суд
апеляційної інстанції дійшов вірного
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом
апеляційної інстанції винесене
законне і обґрунтоване рішення,
постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: