Справа № 2а-6943/08/9
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2014 р. м. Київ
К-11467/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
судового засідання повідомлені
належним чином, -

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Бахчисарайському районі Автономної
Республіки Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 04.09.2009 та постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2010 у
справі № 2а-6943/08/9/0170 за позовом
Державного підприємства "Агрофірма
"Магарач" Національного інституту
винограду і вина "Магарач" до Державної
податкової інспекції у
Бахчисарайському районі Автономної
Республіки Крим, треті особи: Головне
управління Державного казначейства в
Автономній Республіці Крим,
Регіональне управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової
адміністрації в АР Крим, за участі
Прокуратури АР Крим про визнання
нечинним рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2008 року Підприємством в
судовому порядку оскаржено рішення від
01.08.2008 № 00005223, яким позивача Державною
податковою інспекцією зобов'язано
сплатити фінансові санкції у сумі 21 675
464,72 грн. за порушення вимог Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", а саме, за оптову
торгівлю алкогольними напоями без
наявності відповідних ліцензій.

Позовні вимоги обґрунтовані
відсутністю з боку позивача порушень
вимог названого Закону внаслідок того,
що в силу положень цивільного
законодавства передача товару
позивачем у якості комітента
комісіонерові на підставі договору
комісії з метою його реалізації
комісіонером за дорученням комітента
та в інтересах останнього не є
поставкою (продажем) товару, оскільки
за таким договором не відбувається
переходу права власності на товар, у
зв'язку з чим наявності у комітента
ліцензії на право здійснення
діяльності з оптової торгівлі за
договорами комісії не потрібно.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 04.09.2009 позовні
вимоги задоволені частково: визнано
протиправним та скасовано оспорюване
рішення в частині визначення
фінансових санкцій на суму 13 708 410,64 грн.
Рішення суду в частині задоволення
позовних вимог вмотивоване тим, що
передача алкогольної продукції за
договором комісії не є операцією з їх
реалізації, а тому відсутній факт
порушення позивачем вимог Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів". Також,
задовольняючи позов в частині, суд
першої інстанції також виходив з того,
що фінансові санкції у сумі 1 344 751,84 грн.
розраховані державним податковим
органом з порушення строку,
встановленого ст. 250 Господарського
кодексу України. Відмова в іншій
частині позову була обумовлена
встановленими судом обставинами
справи щодо реалізації алкогольної
продукції не у межах договору комісії,
а за договором поставки без наявності
відповідної ліцензії.

Севастопольський апеляційний
адміністративний суд постановою від
20.01.2010 судове рішення першої інстанції
скасував та позовні вимоги задовольнив
повністю. При цьому, суд апеляційної
інстанції з позицією суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог погодився з тих же підстав, а
задовольняючи позовні вимоги в
частині, у якій було відмовлено
рішенням суду першої інстанції, суд
зазначив, що договір комісії, який було
визнано судовим рішенням як договір
поставки, у встановленому порядку
недійсним не визнавався та містить усі
істотні умови договору комісії.

Державна податкова інспекція вважає,
що постанови першої та апеляційної
інстанцій прийнята з порушенням
матеріального та процесуального права.
Просить Вищий адміністративний суд
України здійснити перегляд матеріалів
справи у касаційному порядку,
скасувати судові рішення першої та
апеляційної інстанцій у справі і
відмовити позивачеві у задоволенні
позовних вимог. На думку скаржника,
позивачем порушено приписи ст. 15 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", а тому застосування
до нього санкцій є правомірним. Вважає,
що передача алкогольної продукції за
договорами комісії є операцією, яка
підлягає ліцензуванню.

У поданих запереченнях на скаргу
позивач просить у задоволенні скарги
відмовити через її необґрунтованість.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги та
заперечення на неї, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для задоволення касаційної
скарги.

Як встановлено судами першої і
апеляційної інстанції та підтверджено
матеріалами справи, Державною
податковою інспекцією була проведена
планова виїзна перевірка Підприємства
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2007 по 31.03.2008. За підсумками
перевірки складено акт від 25.07.2008, на
підставі якого державним податковим
органом було прийнято рішення від
01.08.2008 № 00005223. За приписами ст. 17 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв і тютюнових виробів" до позивача
були застосовані штрафні санкції в
розмірі 21 675 464,72 грн. за реалізацію
алкогольної продукції без ліцензії на
право оптової торгівлі алкогольними
виробами. Згідно акта перевірки
санкції донараховані з операцій за
договорами комісії, укладеними між
позивачем та ТОВ "Ельбор", ПКФ "Ресурс
ЛТД", ТОВ "Каскад-06", Національним
інститутом винограду та вина "Магарач".

Так, основні засади державної політики
щодо регулювання виробництва, оптової
і роздрібної торгівлі спиртом
плодовим, алкогольними напоями
визначені Законом України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів".

Статтею 1 цього Закону встановлено, що
термін оптова торгівля вживається у
значенні "діяльність з придбання і
відповідного перетворення товарів для
наступної їх реалізації суб'єктам
підприємницької діяльності".

В свою чергу, торгівля, згідно ст. 1
Закону України "Про ліцензування
певних видів господарської діяльності"
- це будь-які операції, що здійснюються
за договорами купівлі-продажу, міни,
поставки та іншими цивільно-правовими
договорами, які передбачають передачу
прав власності на товари.

З положень цивільного законодавства,
зокрема ст. 655, ст. 1011, ст. 1012, ст. 1018
Цивільного кодексу України, випливає,
що передача товару комітентом
комісіонерові на підставі договору
комісії з метою його реалізації
комісіонером за дорученням комітента
та в інтересах останнього не є
поставкою (продажем) товару, оскільки
за таким договором не відбувається
переходу права власності на товар.
Тобто, комісіонер лише зобов'язується
продавати майно комітента третій
особі, отримуючи за це плату (комісійну
винагороду) і не набуваючи статусу
власника цього майна.

Отже, відносини між комісіонером і
комітентом не можна охарактеризувати
як торгівлю, оскільки товар комітент
комісіонеру не продає. Реалізує третім
особам "не свою" алкогольну продукцію
саме комісіонер за дорученням
комітента. Тому продавцем товару у
договорі купівлі-продажу виступає саме
комісіонер, право на продаж якого було
передано комітентом за договором
комісії.

Перехід права власності на товари
передбачається і терміном поставка,
наведеним в п. 1.4 ст. 1 Закону України
"Про податок на додану вартість" та
продажем товарів згідно Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" <…не вважають продажем
операції з надання товарів у межах
договорів комісії, схову
(відповідального зберігання),
доручення, інших цивільно-правових
договорів, які не передбачають
передачу прав власності на такі
товари…>.

З огляду на те, що при здійсненні
операцій з надання алкогольної
продукції комісіонеру в межах
договорів комісії, не відбувається
передачі права власності на цю
продукцію, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку, що зазначена
діяльність не підпадає під поняття
поставки чи оптової торгівлі, а тому не
потребує наявності ліцензії, у зв'язку
з чим у відповідача відсутні правові
підстави для нарахування позивачу
штрафних санкцій за оптову торгівлю
алкогольними напоями без наявності
відповідних ліцензій.

Суд апеляційної інстанції також дійшов
вірного висновку щодо вирішення спору
в частині висновків державного
податкового органу щодо реалізації
позивачем алкогольної продукції ПКФ
"Ресурс ЛТД" не у межах договору комісії
з підстав наявності істотних умов у
договорі, укладеного між позивачем та
ПКФ "Ресурс ЛТД", притаманних саме
договору комісії, та відсутності
судового рішення, яким вказаний
договір визнано недійсним внаслідок
удаваності цього правочину з метою
приховати іншу угоду.

Крім того, судом встановлено, що
обставини щодо укладеного між
позивачем та ПКФ "Ресурс ЛТД" договору
комісії були предметом дослідження у
іншій справі (№ 2-7/17264-2007А) за позовом
Державного підприємства "Агрофірма
"Магарач" Національного інституту
винограду і вина "Магарач" до Державної
податкової інспекції у
Бахчисарайському районі про визнання
частково недійсним рішення про
застосування штрафних санкцій та
визнання недійсним податкового
повідомлення рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду набирають законної сили з
моменту проголошення (ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Згідно зі ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для органів,
підприємств, установ та організацій,
посадових чи службових осіб, інших
фізичних осіб і підлягає виконанню на
всій території України.

На час розгляду цієї справи судове
рішення (постанова Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 22.04.2008 у
справі № 2-7/17264-2007А після перегляду в
апеляційному порядку, про що
постановлено ухвалу Севастопольського
апеляційного господарського суду від
03.07.2008, якою позовні вимоги
Підприємства було задоволено) набрало
законної сили, а тому судом апеляційної
інстанції згідно з правилами,
встановленими ч. 2 ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства
України, правомірно не перевірялись
обставини щодо доводів державного
податкового органу про укладення
позивачем з ПКФ "Ресурс ЛТД" договору
поставки.

З огляду на зазначене у суду відсутні
правові підстави для висновку про
законність оскарженого рішення.

За таких обставин переглянута
постанова у справі відповідає приписам
чинного законодавства, а доводи
касаційної скарги визнаються
непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Касаційну Державної податкової
інспекції у Бахчисарайському районі
Автономної Республіки Крим залишити
без задоволення.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 20.01.2010 у справі № 2а-6943/08/9/0170
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко