Справа № 2а-4433/08/0770
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/25914/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Закарпатській області на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року у справі за позовом Головного
управління Пенсійного фонду України в
Закарпатській області до підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служи Головного
управління юстиції в Закарпатській
області про визнання дій державного
виконавця неправомірними та
скасування постанови,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2008 року Головне управління
Пенсійного фонду України в
Закарпатській області звернулося до
суду з позовом до підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служи Головного
управління юстиції в Закарпатській
області про визнання дій державного
виконавця неправомірними та
скасування постанови.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 30 червня 2009
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року скасовано постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 30 червня 2009
року. Ухвалено нове рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог

У касаційній скарзі позивач не
погоджуючись з данимИ рішеннями,
посилаючись на допущені судом
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій і ухвалити нове -
про задоволення позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, у
межах, визначених статтею 220 КАС
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що надання повторного
строку для добровільного виконання або
підстави звільнення від сплати
виконавчого збору у випадках заміни
сторони у виконавчому провадженні ні
Законом України «Про виконавче
провадження»,ні Інструкцією про
вчинення виконавчих дій не
передбачено.

В свою чергу, скасовуючи рішення суду
першої інстанції, суд апеляційної
інстанції виходив з наступного.

Згідно із частиною 3 статті 50 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідачем в адміністративній
справі є суб'єкт владних повноважень,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідачем у справах з приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби чи іншої посадової
особи державної виконавчої служби є
відповідний орган державної
виконавчої служби (стаття 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України). Такими органами згідно зі
статтею 3 Закону України «Про державну
виконавчу службу» є: Державна
виконавча служба України, до складу
якої входить відділ примусового
виконання рішень; управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головних управлінь
юстиції в областях, містах Києві та
Севастополі, до складу яких входять
відділи примусового виконання рішень;
районні, районні в містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні,
міжрайонні відділи державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції.

Отже, в цій категорії справ
відповідачами можуть бути лише
перераховані органи державної
виконавчої служби у зв'язку з тим, що
структурні підрозділи органів
державної виконавчої служби - відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
відділи примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі - не визначені
Законом України «Про державну
виконавчу службу» як самостійні органи
державної виконавчої служби, що
виключає можливість їхньої участі як
відповідачів у таких справах.

Частиною 1статті 52 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд першої інстанції,
встановивши, що з адміністративним
позовом звернулася не та особа, якій
належить право вимоги, або не до тієї
особи, яка повинна відповідати за
адміністративним позовом, може за
згодою позивача допустити заміну
первинного позивача або відповідача
належним позивачем або відповідачем,
якщо це не потягне за собою зміни
підсудності адміністративної справи.

Враховуючи викладене та вимоги чинного
законодавства, суд касаційної
інстанції погоджується з висновком
суду апеляційної інстанції щодо
відмови в задоволенні позовних вимог
за безпідставністю.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції постановлене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, доводами касаційної скарги не
спростовуються висновки, викладені в
судовому рішенні, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220№, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України у
Закарпатській області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01 березня 2012 року у справі за
позовом Головного управління
Пенсійного фонду України в
Закарпатській області до підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служи Головного
управління юстиції в Закарпатській
області про визнання дій державного
виконавця неправомірними та
скасування постанови- без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.
Загородній