Справа № К/9991/40985/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/40985/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка
С.А.СуддівСороки М.О. Мороз Л.Л.
провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
соціального захисту населення
виконавчого органу Київської міської
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
стягнення одноразової грошової
допомоги за касаційною скаргою
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 липня 2009 року та ухвалу Апеляційного
суду м. Києва від 16 червня 2011 року

в с т а н о в и л а :

У березні 2008 року ОСОБА_4 в Окружному
адміністративному суді міста Києва
пред'явив позов до Головного
управління соціального захисту
населення виконавчого органу
Київської міської державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про стягнення
одноразової грошової допомоги до 05
травня.

В обґрунтування позовних вимог та з
урахуванням їх уточнень зазначив, що
він з 1999 року мав статус учасника
бойових дій і відповідно до статті 12
Закону України від 22 жовтня 1993 року №
3551-XII "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" (далі -
Закон № 3551) щорічно до 05 травня має
право на виплату йому державою
щорічної разової грошової допомоги.

Проте, у період 2004-2009 років така грошова
допомога йому була виплачена не в
повному обсязі та у розмірі, який не
відповідає Закону № 3551.

Просив:

- визнати дії Головного управління
соціального захисту населення
виконавчого органу Київської міської
державної адміністрації щодо виплати
йому, як учаснику бойових дій, щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня,
виходячи з її розміру, меншого ніж 5
(п'ять) фактичних розмірів мінімальної
пенсії за віком протиправними.

- зобов'язати Головне управління
соціального захисту населення
виконавчого органу Київської міської
державної адміністрації усунути
порушення його права на пільгу шляхом
надання письмових підстав Київському
міському центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат для
донарахування з 2004-2009 роки виплат
заборгованості з щорічної разової
допомоги до 5 травня у розмірі 5 (п'яти)
мінімальних пенсій за віком і виділити
для цього грошові кошти.

- зобов'язати Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат на підставі
письмового розпорядження Головного
управління соціального захисту
населення м. Києва при Київській
міській державній адміністрації і
виділених грошових коштів нарахувати
заборгованість з щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня та
виплатити йому на пенсійний рахунок і
цим заходом остаточно усунути
порушення права на пільгу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 липня 2009 року, залишеною без змін
ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
16 червня 2011 року, позов частково
задоволено.

Визнано дії Головного управління
соціального захисту населення
виконавчого органу Київської міської
державної адміністрації та Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат по
нарахуванню та виплаті ОСОБА_4 щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
за 2009 рік всупереч вимогам статті 12
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
(в редакції закону від 22 травня 2008 року)
протиправними.

Зобов'язано Головне управління
соціального захисту населення
виконавчого органу Київської міської
державної адміністрації та Київський
міський центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат вчинити
дії, спрямовані на перерахунок та
забезпечення виплати ОСОБА_4
недоотриманої суми щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік
відповідно до вимог статті 12 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" (в
редакції Закону України від 22 травня 2008
року).

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального права,
просить їх рішення скасувати та
постановити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статі 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, яка діяла на час вирішення
справи судом першої інстанції,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

У зв'язку з тим, що позивачем пропущено
строк звернення до суду з вимогами про
стягнення щорічної разової грошової
допомоги, а відповідач наполягав на
застосуванні наслідків пропуску
строку, суд першої інстанції не
знайшовши підстав для поновлення
такого строку, вірно задовольнив
позовні вимоги в межах річного строку
звернення до суду.

Водночас коллегія суддів вважає
необхідним вказати й на таке.

Відповідно до статті 12 Закону № 3551
учасникам бойових дій щорічно до 05
травня виплачується разова грошова
допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій позивач має
статус учасника бойових дій.

При виплаті ОСОБА_4 щорічної разової
грошової допомоги у відповідних роках
відповідач керувався положеннями
Законів України "Про державний бюджет
України" на відповідний рік та постанов
Кабінету Міністрів України, що
визначали розміри разової грошової
допомоги.

Зазначений Закон України на час
виплати позивачу грошової допомоги у
2007, 2008 роках Конституційним Судом
України не був визнаний
неконституційним. Тобто, в даному
випадку на період виникнення спірних
правовідносин, які є предметом спору в
цій справі, були наявні
нормативно-правові акти, які мають
однакову юридичну силу, але по-різному
встановлювали розмір щорічної
допомоги інвалідам війни до 05 травня.

Тому, при вирішенні спору слід було
виходити із пріоритету того закону,
який у часі був прийнятим пізніше.

Згідно із статтею 75 Конституції
України Верховна Рада України є єдиним
органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Конституційний Суд України у пункті 3
мотивувальної частини рішення від 03
жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституцією України
зазначив, що конкретна сфера
суспільних відносин не може бути
водночас врегульована однопредметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше.

За змістом частини третьої статті 150
Конституції України рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на
території України.

За наявності декількох законів, норми
яких по-різному регулюють конкретну
сферу суспільних відносин, під час
вирішення спорів у цих відносинах суди
повинні застосовувати положення
закону з урахуванням дії закону в часі
за принципом пріоритету тієї норми, яка
прийнята пізніше.

Виходячи з наведених положень
Конституції України та рішення
Конституційного Суду України, а також
враховуючи, що вищезазначеними
положеннями Законів України щодо
Державного бюджету України на 2008 рік
фактично змінено положення Закону №
3551, який діяв у часі раніше,
пріоритетними в даному випадку є
положення Законів України щодо
Державного бюджету України.

Зазначені обставини та норми
матеріального права вірно враховано
судами першої та апеляційної інстанцій
під час вирішення даного спору.

Разом з цим, судами першої та
апеляційної інстанції встановлено, що
щорічна разова допомога до 5 травня
ОСОБА_4 була виплачена не у
встановленому статтею 12 Закону № 3551
розмірі, а тому, суд першої інстанції
правильно задовольнив позов частково.

Судові рішення судів першої та
апеляційної інстанції є законними і
обґрунтованими, підстав для їх
скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновок апеляційного
суду та встановлених обставин справи.

Відповідно частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат залишити без
задоволення, а оскаржувані постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 10 липня 2009 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16
червня 2011 року в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_4 до Головного
управління соціального захисту
населення виконавчого органу
Київської міської державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про стягнення
одноразової грошової допомоги - без
зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Сорока М.О.

Мороз Л.Л.