Справа № 820/13678/13-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р.Справа № 820/13678/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді:
Сіренко О.І.

Суддів:
Любчич Л.В. , Спаскіна
О.А.

за участю секретаря
судового засідання Бутенко Ю.О.

представника позивача
ОСОБА_1

представника
відповідача Гнатченко
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Індустріальної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20.02.2014р.
по справі № 820/13678/13-а

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

до Індустріальної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

20 лютого 2014 року постановою
Харківського окружного
адміністративного суду
адміністративний позов Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_3 до Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення - задоволено у
повному обсязі.

Скасовано податкове повідомлення -
рішення Індустріальної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
(форми "С") № від 27.09.2013 року.

Індустріальна об'єднана державна
податкова інспекція м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області у апеляційній
скарзі просить постанову суду першої
інстанції скасувати, прийняти нову
постанову, якою позовні вимоги
залишити без задоволення, оскільки
судом першої інстанції допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права, зокрема п. 12 ст. 3,
ст. 6, 20 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", п.44.6, 44.7 ст. 44
Податкового кодексу України. Заявник
вважає, що Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3 не було забезпечено належного
обліку товарних запасів за місцем
реалізації товару (аптечний кіоск), що
підтверджено матеріалами проведеної
перевірки, підписаними позивачем без
зауважень.

У запереченнях на апеляційну скаргу
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
просить постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
20.02.2014 року по справі залишити без змін,
посилаючись на той факт, що висновки
суду ґрунтуються на повному та
всебічному дослідженні всіх доказів по
справі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та представника
відповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної
скарги відповідно до ст. 195 КАС України,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
фахівцями ГУ Міндоходів у Харківській
області відповідно до ст. 20, п. 80.2 ст. 80
Кодексу, згідно наказу від 17.09.2013 №142 та
на підставі направлень було проведено
фактичну перевірку аптечного кіоску,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в
якому здійснює діяльність ФО-П ОСОБА_3

За результатами перевірки складено акт
від 18.09.2013 №379/20/40/22/НОМЕР_2, в якому
зроблено висновок про порушення
позивачем вимог п. 12 ст.3 Закону України
"Про застосування РРО у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг" від
06.07.95 № 265/95-ВР (надалі - Закон № 265/95-ВР), а
саме: порушення позивачем
встановленого законодавством порядок
ведення обліку товарних запасів за
місцем їх реалізації та зберігання на
загальну суму 2260,90 грн. (а.с.7-8).

На підставі означеного акту перевірки
керівником Індустріальної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
винесено податкове-повідомлення
рішення (форми "С") № від 27.09.2013
року, яким до позивача застосовані
фінансові санкції у розмірі 4521, 80 грн.
(2260,9 грн. *2 ) на підставі ст. 20 Закону №
265/95-ВР (а.с.6).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що для
позивача, як фізичної особи-підприємця,
яка є платником єдиного податку, чинним
законодавством не передбачено
обов'язку вести облік товарних запасів
у відповідності до вимоги пункту 12
статті 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг".

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 набула статус фізичної
особи-підприємця з 10.03.1995 року, згідно з
копією свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
серії НОМЕР_3 (а.с.15), видами діяльності
якої є в тому числі "47.73 Роздрібна
торгівля фармацевтичними товарами в
спеціалізованих магазинах" (а.с.16), та
яка взята на облік як платник єдиного
податку з 01.01.2012 року в Індустріальній
ОДПІ м. Харкова (копія свідоцтва
платника єдиного податку - а.с.17).

Згідно з вимогою пункту 12 статті 3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" від 6 липня 1995
року N 265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР),
суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

При цьому, до суб'єктів господарювання,
що здійснюють реалізацію товарів, які
не обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян (ст. 20
Закону №265/95-ВР).

Згідно зі статтею 6 цього Закону, облік
товарних запасів фізичною особою -
підприємцем ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Слід зазначити, що нормою статті 6
Закону №265/95-ВР передбачено загальні
підстави для ведення товарного обліку
фізичною особою - підприємцем, між тим
вказано на застереження стосовно осіб,
для яких законом передбачені інші
правила такого обліку.

Так, статтею 296 Податкового кодексу
України (далі - ПК України) встановлено
особливості ведення обліку і
складення звітності платниками
єдиного податку. Зокрема, платники
єдиного податку першої і другої груп та
платники єдиного податку третьої та
п'ятої групи, які не є платниками
податку на додану вартість, ведуть
книгу обліку доходів шляхом щоденного,
за підсумками робочого дня,
відображення отриманих доходів.

Форма книги обліку доходів, порядок її
ведення затверджуються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику.

Платники єдиного податку третьої та
п'ятої групи, які є платниками податку
на додану вартість, ведуть облік
доходів та витрат за формою та в
порядку, що встановлені центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику.

Платники єдиного податку четвертої та
шостої груп використовують дані
спрощеного бухгалтерського обліку
щодо доходів та витрат з урахуванням
положень пункту 44.2 статті 44 цього
Кодексу (п. п. 296.1.1, 296.1.2, 296.1.3 п. 296.1 ст. 196
ПК України).

З наведених норм вбачається, що
суб'єкти підприємницької діяльності -
платники єдиного податку наділені
обов'язком вести облік доходів та
витрат за формою, встановленою Наказом
Міністерства фінансів України від
15.12.2011 N 1637 "Про затвердження форм книги
обліку доходів і книги обліку доходів і
витрат та порядків їх ведення". Між тим,
реалізація зазначених вище норм не
вимагає від таких суб'єктів
господарювання обов'язкового ведення
обліку товарних запасів за місцем
реалізації (зберігання) товарів.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку, що підстав для застосування
до підприємця - позивача по справі
штрафних санкцій за порушення приписів
пункту 12 статті 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" не було.

Безпідставними є доводи відповідача у
апеляційній скарзі щодо порушення ФОП
ОСОБА_3 обов'язку по веденню обліку
товарних запасів за місцем реалізації
товарів, а отже і щодо обґрунтованого
застосування до позивача фінансових
санкцій у відповідності до норми ст. 20
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", оскільки чинним
законодавством у сфері регулювання
підприємницької діяльності суб'єктів
господарювання, які перебувають на
обліку як платники єдиного податку,
зобов'язання вести такий облік не
передбачено. Оскільки ФОП ОСОБА_3 є
платником єдиного податку, що
відповідачем не спростовано, штрафні
санкції за спірним податковим
повідомленням-рішенням від 27.09.2013 року
№ не могли бути застосовані в
силу відсутності на те правових
підстав.

Відповідно до вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції ухвалена з дотриманням норм
процесуального права, у відповідності
до вимог норм матеріального права, тому
колегія суддів вважає, що підстав для
її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20.02.2014р. по
справі № 820/13678/13-а - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко
О.І.Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В.
Спаскін О.А. Повний текст ухвали
виготовлений 14.04.2014 р.

Помічник судді
Цюпак О.П.