Справа № 824/2934/13-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/2934/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Левицький
Суддя-доповідач: Боровицький О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Боровицького О. А.

суддів: Драчук Т. О. Сапальової Т.В.

секретар судового засідання:
Александрова К.В.

за участю:

представника позивача Факаса В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Чернівецькій
області на постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 20
грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернівецькій області до Державної
фінансової інспекції в Чернівецькій
області про скасування вимоги , -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2013 року Головне управління
Пенсійного фонду України в
Чернівецькій області звернулось в
суд з адміністративним позовом до
Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області про визнання
протиправною та скасування вимоги
Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області від 22.11.2013 за
№24-04-14-14/8726 щодо усунення Головний
управлінням Пенсійного фонду України в
Чернівецькій області виявлених
ревізією порушень законодавства з
приводу вжиття заходів по поверненню
переплати пенсії в сумі 6193,31 грн.,
виплаченої ОСОБА_4 за період до 07.12.2012
шляхом проведення
претензійно-позовної роботи.

Ухвалою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року до участі у справі залучено третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача -
ОСОБА_4.

20 грудня 2013 року Чернівецьким
окружним адміністративним судом
постановлено адміністративний позов
задовольнити повністю, а саме визнано
протиправною та скасовано вимогу
Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області від 22.11.2013 за
№24-04-14-14/8726.

Не погодившись з ухваленим судом
першої інстанції рішенням відповідач
оскаржив його в апеляційному порядку.
В своїй апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 20.12.2013 у
справі №824/2934/13-а та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Аргументуючи доводи апеляційної
скарги апелянт вказує на те, що
призначення, нарахування та виплата
пенсії належить до компетенції органів
Пенсійного фонду України, тоді як
Головним управлінням Пенсійного фонду
України в Чернівецькій області не
вживалось жодних заходів щодо
відшкодування гр. ОСОБА_4 додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю.

Позивач скористався правом
регламентованим положеннями статті 191
КАС України та надав письмові
заперечення №2848/09 від 31.03.2014 на
апеляційну скаргу відповідача, які
надійшли до суду апеляційної
інстанції 02 квітня 2014 року вх. № 7398/14.
Позивач акцентує на тому, що оскільки
надання та скасування статусу
постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи не належить
до компетенції органів Пенсійного
фонду України, то позивач не має
правових важелів для вирішення питання
про правомірність видачі
представлених ОСОБА_4 документів, що
стали підставою для встановлення йому
відповідного статусу, зокрема і
можливості здійснювати
претензійно-позовну роботу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які прибули до суду апеляційної
інстанції, перевіривши рішення суду та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, Вінницький
апеляційний адміністративний суд
вважає, що апеляційна скарга не
належить задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що в ході планової ревізії
використання бюджетних коштів
Головним управлінням Пенсійного фонду
України в Чернівецькій області,
передбачених Пенсійному фонду України
на дотації на виплату пенсій, надбавок
та підвищень до пенсії, призначених за
різними пенсійними програмами, та
покриття дефіциту коштів Пенсійного
фонду України для виплати пенсій за
період з 01.01.2011 по 31.07.2013, що проведена
відповідно до пункту 2.6 Плану роботи
Державної фінансової інспекції
України на ІІІ квартал 2013 року, на
підставі направлення на проведення
ревізії від 12.08.2013 № 620-622, від 03.09.2013 №673
та від 25.09.2013 №712, зафіксовані певні
порушення, які знайшли своє
відображення в акті від 22.10.2013 № 04-40/23.

Власне в акті від 22.10.2013 № 04-40/23
зазначено, що відповідно до статті 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
гр. ОСОБА_4 було призначено додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю
особам, віднесеним до категорії 2, яку
він отримував у період з 15.03.2005 р. по
31.01.2013 р. Загальна сума отриманої
додаткової пенсії у зазначений період
згідно розрахунків пенсійних виплат,
наявних у пенсійній справі становила
6482,55 грн.

Протоколом засідання Комісії зі
спірних питань визначення статусу
осіб, які брали участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
від 07.12.2012 р. №55, факт виконання робіт у
зоні відчуження ОСОБА_4 не
підтверджено, а також визнано видачу
йому посвідчення (серії НОМЕР_1)
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 2
безпідставною.

Відповідно до розпорядження
управління Пенсійного забезпечення
військовослужбовців та деяких інших
категорій громадян Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернівецькій області, проведено
утримання переплати додаткової пенсії
потерпілим внаслідок Чорнобильської
катастрофи, 2 категорія в сумі 289,24 грн.,
виплаченої за період з 07.12.2012 р. по 31.01.2013
р.

На позабалансовому обліку в Головному
управління заборгованість за ОСОБА_4
станом на 01.02.2013 р. обліковуються в сумі
289,24 грн., станом на 01.03.2013 р., 01.04.2013 р.,
01.05.2013 р., 01.06.2013 р., 01.07.2013 р. та на 01.08.2013 р.-
відсутня.

Кошти в сумі 289,24 грн., згідно
вищезазначеного розпорядження
утримано одноразово у лютому 2013 р.

Заходи щодо повернення переплати
пенсії в сумі 6193,31 грн. (6482,55 грн. - 289,24
грн.), виплаченої гр. ОСОБА_4 Головним
управлінням не здійснювалися, а саме не
проводилось утримання надміру
виплаченої додаткової пенсії
внаслідок зловживань з боку
пенсіонера, а також не здійснювалась
претензійно-позовна робота щодо
стягнення коштів у судовому порядку.

Не погоджуючись з висновками
викладеними в акті перевірки,
позивачем було подано заперечення до
акту ревізії, які за наслідками
розгляду, Державною фінансовою
інспекцією в Чернівецькій області
20.11.2013 не були прийняті.

З урахуванням виявлених порушень та
висновків на заперечення до акту
ревізії, 22.11.2013 Державна фінансова
інспекція в Чернівецькій області
надіслала позивачу лист за № 24-04-14-14/8726
"Про усунення виявлених ревізією
порушень законодавства" з вимогою,
якою позивача зобов'язували
відобразити по бухгалтерському обліку
(на позабалансовому обліку) переплату
пенсії ОСОБА_4 в сумі 6193,31 грн., а також
забезпечити повернення на рахунок
Головного управління зайво виплаченої
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю ОСОБА_4 в сумі 6193,31, в тому числі
шляхом проведення
претензійно-позовної роботи .

Незгода позивача із зазначеним пунктом
листа вимоги слугувала зверненню з цим
позовом до суду.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, не довів,
що третя особа зловживала при
призначенні їй додаткової пенсії, чи
приховала певні відомостей, що
впливали або могли вплинути на
прийняття рішення про припинення їй
виплати даної пенсії, відтак вимога
листа за № 24-04-14-14/8726 "Про усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства" не може вважатись
законною.

Колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про
Основні засади здійснення державного
фінансового контролю в України" (далі -
Закон) від 26.01.1993 №2939-XII (в редакції, яка
діяла на момент встановлених
правовідносин) головним завданням
органу державного фінансового
контролю є: здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Пунктами 1,7,10 частини першої статті 10
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні", положення яких
кореспондуються з нормами
закріпленими в Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 20
квітня 2006 р. № 550, передбачено, що органу
державного фінансового контролю
надається право:

- перевіряти в ході державного
фінансового контролю грошові та
бухгалтерські документи, звіти,
кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, документи щодо проведення
процедур державних закупівель,
проводити перевірки фактичної
наявності цінностей (коштів, цінних
паперів, сировини, матеріалів, готової
продукції, устаткування тощо);

- пред'являти керівникам та іншим
особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства;

- звертатися до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
право пред'являти керівникам та іншим
особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства, варто розглядати у
контексті з нормами статті 10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні", які встановлюють обов'язок
службових осіб об'єктів, що
ревізуються, виконувати лише законні
вимоги службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби.

Тобто, органи державного фінансового
контролю під час пред'явлення
підконтрольним установам, що
ревізуються, вимог щодо усунення
виявлених порушень законодавства та
обираючи спосіб усунення цих порушень
повинні виходити з того, щоб при
виконанні цих вимог у зазначений
спосіб підконтрольні суб'єкти не
вчиняли нових порушень чинного
законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що не може вважатись
законною спірна вимога про
відображення по бухгалтерському
обліку переплаченої пенсії ОСОБА_4 в
сумі 6193,31 грн. та забезпечення
повернення на рахунок Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернівецькій області зайво виплаченої
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю ОСОБА_4 в сумі 6193,31 грн., в т.ч.
шляхом проведення
претензійно-позовної роботи.

Власне, як встановлено з матеріалів
справи, підставою для формулювання
спірної вимоги слугувало те, що
Головним управління Пенсійного фонду
України в Чернівецькій області не
здійснено заходи щодо повернення
переплаченої додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю в сумі 6193,31
грн. Тоді як, відповідно до
Протокольного рішення Комісії зі
спірних питань визначення статусу
осіб, які брали участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
при Міністерстві соціальної політики
соціальної України від 07.12.2012 р. № 55,
видачу посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС гр.
ОСОБА_4 визнано безпідставною та
прийнято рішення про його вилучення. За
період з призначення додаткової пенсії
до прийняття вказаного рішення даній
особі виплачено додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю в сумі 6193,31
грн.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, відповідно до статті 103
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" суми пенсії, надміру
виплачені пенсіонерові внаслідок
зловживань з його боку (в результаті
подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.

Положеннями пункту 3 Порядку
відшкодування коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
21.03.2003 р. № 6-4, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 15.05.2003 р.
за № 374/7695, унормовано, що повернення
коштів, надміру виплачених за
призначеними пенсіями, проводиться
відповідно до статті 103 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" у випадках
виявлення подання громадянами
недостовірних відомостей про
заробітну плату чи інший дохід, стаж
роботи, несвоєчасного подання
відомостей про зміни у складі сім'ї
тощо. Суми пенсії, надміру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку, стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.
Відрахування на підставі рішень
органу, що призначає пенсії
провадиться в розмірі не більше 20
процентів пенсії понад відрахування з
інших підстав. В усіх випадках
звернення стягнень на пенсію за
пенсіонером зберігається не менш як 50
процентів належної пенсії. У разі
припинення виплати пенсії (внаслідок
відновлення здоров'я тощо) до повного
погашення заборгованості решта
заборгованості стягується в судовому
порядку.

Відповідно до статті 60 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" пенсіонери
зобов'язані повідомляти органам
пенсійного забезпечення про обставини,
що спричиняють зміну розміру пенсії
або припинення її виплати.

В разі невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу пенсійного
забезпечення заподіяну шкоду.

Суми пенсій, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
(подання документів із свідомо
неправдивими відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі його
сім'ї тощо), можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень органу,
який призначає пенсію, чи суду.

Аналогічні положення
регламентовані статтею 50 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
відповідно до яких суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Через призму наведених норм випливає,
що умовою їхнього застосування є
наявність надміру виплаченої пенсії
(тобто переплати), встановлення факту
зловживання з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних (наприклад зловживання при
призначенні пенсії чи приховування
відомостей, що впливають на прийняття
рішення про припинення виплати пенсії
тощо).

Статус осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, їх
соціальний захист та гарантії,
визначені Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-XII ( далі -
Закон № 796-XII).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
9 Закону № 796-XII особами, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
є: учасники ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС -
громадяни, які брали безпосередню
участь у ліквідації аварії та її
наслідків; потерпілі від
Чорнобильської катастрофи - громадяни,
включаючи дітей, які зазнали впливу
радіоактивного опромінення внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

За приписами статті 10 зазначеного
Закону, учасниками ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
вважаються громадяни, які
безпосередньо брали участь у будь-яких
роботах, пов'язаних з усуненням самої
аварії, її наслідків у зоні відчуження
у 1986-1987 роках незалежно від кількості
робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30
календарних днів, у тому числі
проведенні евакуації людей і майна з
цієї зони, а також тимчасово направлені
або відряджені у зазначені строки для
виконання робіт у зоні відчуження,
включаючи військовослужбовців,
працівники державних, громадських,
інших підприємств, установ і
організацій незалежно від їх відомчої
підпорядкованості, а також ті, хто
працював не менше 14 календарних днів у
1986 році на діючих пунктах санітарної
обробки населення і дезактивації
техніки або їх будівництві. Перелік цих
пунктів визначається Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до статті 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії 2, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається в розмірі 15
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Як зазначалось вище, гр. ОСОБА_4
призначено додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю особам, віднесеним
до категорії 2, яку він отримував у
період з 15.03.2005 по 31.01.2013.

Підставою для прийняття оскаржуваної
вимоги, послужило визнання посвідчення
учасника ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС безпідставним, у зв'язку з
відсутністю первинних документів, що
могли слугувати підставою для
підтвердження участі третьої особи у
роботах по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС в особовій
справі, проте як вірно встановлено
судом першої інстанції жодних доказів
того, що дані первинні документи
відсутні з вини третьої особи в
матеріалах справи відсутні.

Апеляційний суд вважає, що судом першої
інстанції обґрунтовано визнано
безпідставними посилання відповідача
на обов'язок позивача здійснювати
заходи щодо повернення переплати
пенсії в сумі 6193,31 грн. (6482,55 грн. - 289,24
грн.), виплаченої гр. ОСОБА_4, а саме
шляхом утримання надміру виплаченої
додаткової пенсії внаслідок
зловживань з боку пенсіонера чи
здійснення претензійно-позовної
роботи щодо стягнення коштів у
судовому порядку, як на підставу
вчинення позивачем порушення, яке
слугувало формуванню спірної вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Апеляційний суд зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при проведенні
ревізії та при розгляді справи судом
першої інстанції, виконав вимоги
частини 1 статті 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи
проти позову, в порушення вимог частини
2 статті 71 КАС України, не надав жодних
належних і допустимих доказів на
підтвердження законності та
обґрунтованості вимоги від 22.11.2013 за
№24-04-14-14/8726.

За правилами статті 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Вінницький апеляційний
адміністративний суд вважає, що
оскаржена відповідачем постанова
Вінницького окружного
адміністративного суду відповідає
вимогам статті 159 КАС України, а тому
відсутні підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів апеляційної інстанції,
погоджуючись з висновками суду першої
інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Чернівецькій
області залишити без задоволення, а
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2013
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
14 квітня 2014 року .

Головуючий суддя
Боровицький О. А.

Судді
Драчук Т. О.

Сапальова Т.В.