Справа № 2а-17955/12/2670
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Бояринцева
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Міщук М.С.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою особи, яка не
приймала участі у справі фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 12 лютого 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Державної фінансової інспекції в
м.Києві до Комунального підприємства
"Зеніт" Деснянської районної у м. Києві
ради про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Державна фінансова інспекція
в м.Києві звернувся до суду з позовом до
Комунального підприємства "Зеніт"
Деснянської районної у м. Києві ради
про зобов'язання виконати вимоги
Державної фінансової інспекції в
м.Києві, викладені в пунктах 4, 5, 8, 9, 13, 14
листа від 19 липня 2012 року № 26-11-14-14/9224.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 лютого 2013 року адміністративний
позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
особа, яка не приймала участі у справі
фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулась з апеляційною скаргою,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та винести нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
адміністративного позову в частині
зобов'язання Комунального
підприємства "Зеніт" Деснянської
районної у м. Києві ради стягнути з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
надмірно сплачені кошти в сумі 45 860,00
грн.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, з 22
травня 2012 року по 06 липня 2012 року
Державною фінансовою інспекцією в м.
Києві проведена планова ревізія
фінансово-господарської діяльності
Комунального підприємства "Зеніт"
Деснянської районної у м.Києві ради за
період з 01 жовтня 2008 року по завершений
звітний період 2012 року.

За наслідками ревізії позивачем
складено Акт від 12 липня 2012 року №
11-30/1269, яким встановлено, зокрема,
порушення статті 180 Господарського
кодексу України, а саме: КП "Зеніт" зайво
сплачено фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3 вартість послуг з
електропостачання, водопостачання та
водовідведення в сумі 45860,00 грн.,
оскільки постачальниками послуг
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
виставлено рахунки за спожиту
електроенергію, водопостачання та
водовідведення по будинку за адресою:
АДРЕСА_1 на суму 45860 грн. менше, ніж
сплачено КП "Зеніт", що призвело до
збитків підприємства на суму 45860 грн.

Державна фінансова інспекція в м. Києві
надіслала КП "Зеніт" вимоги, викладені в
листі від 19 липня 2012 року № 26-11-14-14/9224,
зокрема, згідно пункту 14 вимог,
позивачем зобов'язано КП "Зеніт"
забезпечити повернення зайво
сплачених коштів на загальну суму 45860
грн.

У зв'язку з невиконанням вищевказаних
вимог Державної фінансової інспекції в
м. Києві, позивач звернулась з позовом
до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ,
державна контрольно-ревізійна служба
складається з Головного
контрольно-ревізійного управління
України, контрольно-ревізійних
управлінь в Республіці Крим, областях,
містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійних підрозділів
(відділів, груп) в районах, містах і
районах у містах.

Статтею вищенаведеного Закону
передбачено, що головним завданням
державної контрольно-ревізійної
служби є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

В силу ст. 8 Закону України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні",
Головне контрольно-ревізійне
управління України,
контрольно-ревізійні управління в
Республіці Крим, областях, містах Києві
і Севастополі виконують такі функції,
зокрема проводять у підконтрольних
установах ревізії
фінансово-господарської діяльності,
використання і збереження фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильності визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
стану і достовірності бухгалтерського
обліку та фінансової звітності.

Указом Президента України "Про
оптимізацію системи центральних
органів виконавчої влади" від 09 грудня
2010 року №1085/2010 утворено Державну
фінансову інспекцію України шляхом
реорганізації Головного
контрольно-ревізійного управління
України.

Відповідно до пункту 3 Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№ 550, фінансово-господарська
діяльність об'єкта контролю - це
сукупність рішень, дій та операцій, які
об'єкт контролю приймає та здійснює в
частині володіння, використання та
розпорядження фінансовими ресурсами,
необоротними та іншими активами.

Згідно статті 10 Закону України "Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні", Головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право,
зокрема: перевіряти у підконтрольних
установах грошові та бухгалтерські
документи, звіти, кошториси й інші
документи, що підтверджують
надходження і витрачання коштів та
матеріальних цінностей, проводити
перевірки фактичної наявності
цінностей (грошових сум, цінних
паперів, сировини, матеріалів, готової
продукції, устаткування тощо);
пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів.

Як вбачається з матеріалів справи,
пунктом 14 вимог Державної фінансової
інспекції в м. Києві зобов'язано КП
"Зеніт" забезпечити повернення зайво
сплачених коштів на загальну суму 45860
грн.

Судом встановлено, що між Комунальним
підприємством "Зеніт" Деснянської
районної у м. Києві ради та Комунальним
підприємством "Дирекція з управління
та обслуговування житлового фонду
Деснянської районної у м. Києві ради"
укладено договір оренди приміщень, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Так, приміщення будівлі за даною
адресою знаходяться частково у
комунальній власності, частково - у
приватній.

Матеріали справи свідчать, що договір з
ПАТ "Київенерго" на надання послуг з
електропостачання укладено з ФОП
ОСОБА_3, однією із власників частини
приміщень.

Оскільки власний договір з ПАТ
"Київенерго" у відповідача відутній, КП
"Зеніт" уклало договори з ФОП ОСОБА_3 про
спільне використання технологічних
електричних мереж та про обсяги
переданої електричної та реактивної
енергії.

Судом встановлено, що 01 січня 2010 року
між Комунальним підприємством «Зеніт»
Деснянської районної у м. Києві ради, як
замовником, та суб'єктом
підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3
укладено договір надання послуг, за
умовами якого виконавець
зобов'язується надати замовнику такі
послуги: прибирання території
загального користування, при потребі
надання в користування холодильної
камери для нетривалого зберігання
продуктів, вивезення твердих побутових
відходів тощо, надання послуг за воду
та водовідведення.

Також, 01 квітня 2011 року між Комунальним
підприємством «Зеніт», як
субспоживачем, та ФОП ОСОБА_3, як
споживачем, укладено договір про
спільне використання технологічних
мереж та надання послуг на постачання
енергії, за умовами якого споживач
зобов'язується забезпечити передачу
електричної енергії до використання, а
субспоживач - своєчасно сплачує за
використання електричної мережі
отримані послуги, в тому числі за
перетікання реактивної електричної
енергії та утримання технологічних
електричних мереж спільного
використання.

Крім того, 01 січня 2012 року між
Комунальним підприємством "Зеніт", як
замовником, та ФОП ОСОБА_3, як
виконавцем, укладено договір № 3 про
надання послуг, за умовами якого
виконавець зобов'язується надати
замовнику послуги по збору та
вивезенню твердих побутових відходів,
а також послуги водопостачання та
водовідведення.

Під час перевірки відповідача за
результатами зустрічної звірки
виявлено, що за період з 01 жовтня 2010
року по 31 березня 2012 року КП "Зеніт"
зайво сплатило ФОП ОСОБА_3 вартість
послуг з електропостачання,
водопостачання та водовідведення в
сумі 45860 грн., оскільки постачальниками
послуг ФОП ОСОБА_3 виставлено рахунки
за спожиту електроенергію,
водопостачання та водовідведення по
будинку за адресою: АДРЕСА_1 на суму
45860,00 грн. менше, ніж сплачено КП
«Зеніт».

30 липня 2012 року листом за № 260 КП "Зеніт"
повідомило ФОП ОСОБА_3 про те, що КП
«Зеніт» незаконно перераховано їй
кошти в загальній сумі 45860,00 грн., що
призвело до збитків на відповідну суму,
в зв'язку з чим КП "Зеніт" просило
забезпечити повернення зайво
сплачених коштів на загальну суму 45860,00
грн.

05 жовтня 2012 року ФОП ОСОБА_3 повідомила
відповідача листом про необхідність
надання КП "Зеніт" змістовної
інформації та документального
підтвердження (виписки з рахунків тощо)
відносно того, яким чином було зайво
сплачено вартість послуг, яких послуг
та в який період.

Так, 25 грудня 2012 року КП "Зеніт"
направлено ФОП ОСОБА_3 претензію про
повернення зайво сплаченої суми 45860,00
грн. за спожиті послуги з
електропостачання, водопостачання та
водовідведення по договорах від 01
січня 2010 року б/н, від 01 квітня 2011 року №
2 та від 01 січня 2012 року № 3.

Матеріали справи свідчать, що в період
з 19 червня 2012 року по 22 червня 2012 року
Державною фінансовою інспекцією в м.
Києві проведена зустрічна звірка з
метою документального підтвердження
виду, обсягу і якості операцій та
розрахунків, що здійснювалися між
фізичною особою-підприємцем ФОП ОСОБА_3
та Комунальним підприємством «Зеніт»
для з'ясування їх реальності та повноти
за період з 01 жовтня 2008 року по 31
березня 2012 року, за результатами якої
Державною фінансовою інспекцією в
м.Києві складено довідку від 22 червня
2012 року № 11-31/1134.

Зокрема, даною довідкою встановлено, що
ФОП ОСОБА_3 протягом 2010 року зайво
нараховано КП «Зеніт» плату за
ненадані послуги з електропостачання,
водопостачання та водовідведення на
загальну суму 36114 грн., без врахування
наданих послуг з електропостачання,
водопостачання та водовідведення ФОП
ОСОБА_3 та іншим суб'єктам
підприємницької діяльності, що
здійснюють свою діяльність у комплексі
за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно наданих до звірки
накопичувальних відомостей по банку
ФОП ОСОБА_3 за 2010, 2011 та 2012 роки отримала
від КП "Зеніт" за послуги з
електропостачання, водопостачання та
водовідведення коштів на загальну суму
45860,00 грн.

Крім того, до зустрічної звірки надані
накладні ПАТ "Київенерго" за поставлену
активну електроенергію та розшифровки
розрахунків абонента ФОП ОСОБА_3 за
водопостачання та водовідведення.

В довідці додатково вказано про те, що
ФОП ОСОБА_3 протягом 2011-2012 років зайво
нараховано КП "Зеніт" плату за послуги з
водопостачання та водовідведення без
врахування наданих послуг з
водопостачання на водовідведення ФОП
ОСОБА_3 та іншим суб'єктам
підприємницької діяльності, що
здійснюють свою діяльність у комплексі
за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи вищенаведене, вірним є
висновок суду першої інстанції про
правомірність вимог Державної
фінансової інспекції в м. Києві щодо
зобов'язання КП "Зеніт" забезпечити
повернення зайво сплачених коштів на
загальну суму 45860,00 грн.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що вимоги Державної
фінансової інспекції в м. Києві,
викладені в пункті 14 листа Державної
фінансової інспекції в м. Києві від 19
липня 2012 року № 26-11-14-14/9224 є
обґрунтованими.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу особи, яка не
приймала участі у справі фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 лютого 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 26.03. 2014
року

.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.