Справа № 2а-0370/1673/11
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
Справа
№ 81619/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Матковської З.М., Затолочного
В.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 25
липня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої
служби Луцького районного управління
юстиції про визнання дій
неправомірними та скасування
постанов,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2011 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Відділу Державної
виконавчої служби Луцького районного
управління юстиції, в якому просив
визнати дії старшого державного
виконавця Бондарука П.В.
неправомммііірннними тааа скасуватиии
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 20.05.2011 року та постанову про розшук
майна боржника від 20.05.2011 року, винесені
в процесі виконавчого провадження №
20348802; зобов'язати відповідача в
подальшому дотримуватися чинного
законодавства в процесі виконавчого
провадження № 20348802.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2011
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись із таким рішення, його
оскаржив відповідач, який в поданій
апеляційній скарзі, покликаючись що
така постанова суду є незаконною
(ухвалена невідповідно до норм
матеріального права та без дотримання
норм процесуального права) та
необгрунтованою (ухвалена не на
підставі повно і всебічно з'обставин в
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні),
просить її скасувати та прийняти
новупостанову, якою задовольнити всі
позовні вимоги.

В обгрунтування вимог апеляційної
скарги зазнача, що дії старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Луцького
районного управління юстиції
Бондарука П.В не відповідають вимогам
Закону України «Про виконавче
провадження», а постанови винесені з
порушеннями вимог даного закону.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою в справі про
адміністративне правопорушення серії
АС №069517 від 13 квітня 2010 року за скоєння
правопорушення передбаченого частиною
1 статті 122 КУпАП на ОСОБА_1 накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 260 грн. Постанова
набрала законної сили 23 квітня 2010 року.

Відповідно до ст. 299 Кодексу про
адміністративні правопорушення
постанова про накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу підлягає примусовому виконанню
після закінчення строку, встановленого
ч. 1 ст. 307 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 307
Кодексу про адміністративні
правопорушення встановлено, що штраф
має бути сплачений порушником не
пізніш як через пятнадцять днів з дня
вручення йому постанови про накладення
штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу
у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього
Кодексу, постанова про накладення
штрафу надсилається для примусового
виконання до відділу державної
виконавчої служби за місцем проживання
порушника, роботи або за
місцезнаходженням його майна в
порядку, встановленому законом. У
порядку примусового виконання
постанови про стягнення штрафу за
вчинення адміністративного
правопорушення з правопорушника
стягується подвійний розмір штрафу,
визначеного у відповідній статті цього
Кодексу.

Постанова АС №069517 від 13 квітня 2010 року
позивачем оскаржена не була та не
скасована, а відтак набрала законної
сили та підлягає обов'язковому
виконанню.

З метою примусового виконання
постанова в справі про адміністративне
правопорушення серії АС №069517 від 13
квітня 2010 року була подана 5 липня 2010
року у відділ державної виконавчої
служби Луцького районного управління
юстиції

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України
«Про виконавче провадження» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк предявлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
предявлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлюється
тримісячний строк предявлення
виконавчих документів до виконання у
справах про адміністративні
правопорушення та постанов органів
(посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 303 Кодексу України про
адміністративні правопорушення не
підлягає виконанню постанова про
накладення адміністративного
стягнення, якщо її не було звернуто до
виконання протягом трьох місяців з дня
винесення.

Відповідно до ст. 26 зазначеного Закону
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
державний виконавець відмовляє у
прийнятті до провадження виконавчого
документа, якщо закінчився строк
предявлення для примусового виконання,
про що виносить відповідну постанову.

З матеріалів справи вбачається, що
постанова в справі про адміністративне
правопорушення серії АС №069517винесена
13 квітня 2010 року, а виконавче
провадження відкрито 7 липня 2010 року.
Таким чином, строк предявлення до
виконання постанови про
адміністративне правопорушення не
пропущений. Отже, відповідачем при
відкритті виконавчого провадження не
порушено норми Закону України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ст.ст. 24, 27 Закону України
«Про виконавче провадження» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) копія постанови
про відкриття виконавчого провадження
не пізніше наступного дня надсилається
стягувачу, боржнику та органу
(посадовій особі), який видав
виконавчий документ. Копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження, які повинні
бути доведені державним виконавцем до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією.

На виконання даних вимог закону,
старшим державним виконавцем 8 липня 2010
року було направлено позивачу копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження, що підтверджується
супровідним листом від 8 липня 2010 року
за №17002. Боржник у встановлений строк
добровільно не сплатив кошти.

Відповідно до ч. 6 ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) якщо боржник у
встановлений строк добровільно не
виконав рішення, державний виконавець
невідкладно розпочинає його примусове
виконання. Для примусового виконання
рішення державним виконавцем було
подано запити до органів та установ, що
реєструють майно та доходи громадян, а
саме до Управління Пенсійного фонду
України в Луцькому районі, Луцького
районного центру зайнятості, Інспекції
держтехнагляду в Луцькому районі та в
м. Луцьк до Луцького МРЕВ УДАІ. Згідно
відповідей на запит державного
виконавця які надійшли до відділу ДВС
Луцького РУЮ було встановлено, що
ОСОБА_1 на обліку в ПФУ в Луцькому
районі як одержувач пенсії не
перебуває, також не перебуває в
Луцькому районному центрі зайнятості
як безробітний, сільськогосподарською
технікою на праві приватної власності
не володіє. Згідно повідомлення МРЕВ
УДАІ за боржником зареєстрований
транспортний засіб DAEWOO LANOS.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) у разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржнику інше майно,
за винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення.

З метою повного примусового виконання
рішення державним виконавцем були 20
травня 2011 року винесені постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження та
постанова про розшук майна боржника.
Дані постанови були направленні
боржнику разом із супровідним листом
простою кореспонденцією 20 травня 2011
року за вих. №10960 і №10961 відповідно.

Крім того, Закон України «Про виконавче
провадження», зокрема ст. 38, передбачає
право державного виконавця зупинити
виконавче провадження у разі
оголошення розшуку боржника - фізичної
особи, транспортних засобів боржника.

Державним виконавцем 20 травня 2011 року
була винесена постанова про зупинення
виконавчого провадження у звязку із
оголошення розшуку транспортного
засобу боржника. Копія даної постанови
разом із супровідним листом була
направлена боржнику 20 травня 2011 року за
вих. №10959.

Таким чином, суд першої інстанці дійшов
вірного висновку, що усі рішення та дії
суб'єкта владних повноважень мають
підзаконний характер, тобто повинні
бути прийняті (вчинені) на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
визначені законом. Оскільки, на дату
винесення постанови про відкриття
виконавчого документа (7 липня 2010 року)
строк предявлення виконавчого
документа (в даному випадку - постанови
ВДАІ) для примусового виконання не
закінчився, тому діями відділу
державної виконавчої служби Луцького
районного управління юстиції щодо
винесення оскаржуваної постанови не
порушено вимогиЗакону України «Про
виконавче провадження». Також, і не
порушено вимоги Закону України «Про
виконавче провадження» і під час
винесення постанов про зупинення
виконавчого провадження, про розшук
майна боржника та про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 25
липня 2011 року у справі № 2а-1673/11 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
З.М. Матковська

суддя
В.С. Затолочний