Справа № 2-а-720/11
Суддя: Іщенко І. М.
Дата ухвалення: 2011-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-720/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2011 року
смт. Петриківка

Суддя Петриківського районного суду
Дніпропетровської області Іщенко І. М.,

розглянувши в порядку скороченого
провадження справу за позовом ОСОБА_1
до УПФ України в петриківському районі
Дніпропетровської області про
стягнення соцдопомоги , -

В С Т А Н О В И В:

21.01.2011 року ОСОБА_1 звернулася до
Петриківського районного суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Петриківському районі
Дніпропетровської області про
визнання відмови пенсійного фонду не
чинною та стягнення заборгованості за
минулий час.

У позовній заяві позивач
зазначив, що вона відповідно до ст. 1
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" відноситься до категорії
"діти війни".

У зв'язку з тим, що рішеннями
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року та 22.05.2008 року визнані
неконституційними положення Законів
України "Про державний бюджет України
на 2007 рік" та "Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
їй, як дитині війни, Пенсійний фонд
України повинен нараховувати 30
відсотків до пенсії, а нараховує тільки
10 відсотків.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить
суд визнати відмову пенсійного фонду в
перерахуванні пенсії не чинною,
зобов'язати відповідача провести
перерахунок розміру її пенсії, як
дитини війни та сплатити недоотримані
кошти за період з 01.01.2010 року по 01.01.2011
року із розрахунку збільшення розміру
пенсії на 30% мінімальної пенсії за
віком, встановленої законом на
відповідні періоди з нарахуванням
компенсації втрати частити доходів на
час виплати, зобов'язати УПФ України в
Петриківському районі
Дніпропетровської області надалі
виплачувати пенсію у відповідності до
вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Відповідач - Управління Пенсійного
фонду України в Петриківському районі
Дніпропетровської області, у
встановлений судом строк, заперечення
проти позову не надав.

Ухвалою Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від
24.01.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України
у Петриківському районі
Дніпропетровської області про
визнання відмови пенсійного фонду не
чинною та стягнення заборгованості за
минулий час , відкрито скорочене
провадження за період з 21 липня 2010 року.

Дослідивши письмові докази по
справі, суд вважає, що адміністративний
позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Петриківському районі
Дніпропетровської області про
визнання відмови пенсійного фонду не
чинною та стягнення заборгованості за
минулий час підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Позивач відноситься до
соціальної категорії - «дитина війни»,
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду, та має право на
пільги, встановлені законодавством
України, що підтверджується
матеріалами справи: пенсійним
посвідченням (а.с. 6).

У відповідності до ст.1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»від 18.11.2004 року №2195-IV, дитиною
війни визнається особа, яка є
громадянином України та якій на час
закінчення (2 вересня 1945 року) Другої
світової війни було менше 18 років.

Відповідно до вимог статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»від 18 листопада 2004 року N
2195-ІV дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Нормами Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік»від 27 квітня
2010 року за № 2154-VІ зупинення дії статті
6 Закону України N 2195-ІV на 2010 рік
передбачено не було.

Отже, Управління Пенсійного фонду
України в Петриківському районі
Дніпропетровської області повинно
було провести відповідний перерахунок
підвищення до пенсії позивача згідно
вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»та
сплатити на користь позивача
заборгованість з цих виплат, з
урахуванням при цьому норм ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», проте, жодних дій з цього
приводу відповідачем вчинено не було.

Абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне
страхування»мінімальний розмір пенсії
за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Так, у частині третій статті 28
цього Закону закладено однозначну
вимогу щодо застосування мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
у абзаці першому частини першої цієї
статті, - виключно для визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом.

Водночас, згідно з пунктом 4
статті 8 Кодексу адміністративного
судочинства України забороняється
відмова в розгляді та вирішенні
адміністративної справи з мотивів
неповноти, неясності, суперечливості
чи відсутності законодавства, яке
регулює спірні відносини. В силу пункту
7 статті 9 цього Кодексу у разі
відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону).

Пенсійний фонд України діє у
відповідності до Положення «Про
Пенсійний фонд України»і здійснює свої
повноваження на підставі пункту 15
зазначеного положення через створені в
установленому порядку територіальні
управління.

Відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»рішення щодо призначення,
донарахування, перерахунок пенсії
приймаються територіальними органами
Пенсійного фонду України за місцем
проживання пенсіонерів.

Обов'язок по нарахуванню та
виплаті доплати до пенсії позивача,
передбаченої статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
покладено на відповідне територіальне
управління Пенсійного фонду за місцем
проживання позивача.

При цьому, в силу статті 7 цього
Закону за рахунок коштів Державного
бюджету України здійснюється
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених
Законом. Наділивши дітей війни
зазначеною соціальною гарантією,
держава, таким чином, взяла на себе
публічне зобов'язання забезпечити
належний матеріальний рівень осіб, які
є дітьми війни.

Органи державної влади не можуть
посилатись на відсутність коштів, як на
підставу невиконання своїх
зобов'язань, які встановлені статтею 46
Конституції України та статтею 6 Закону
та це не є підставою для обмеження
державної соціальної допомоги,
встановленої статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Правовий статус дітей війни і
основи їх соціального захисту
встановлені Законом України «Про
соціальний захист дітей війни»від 18
листопада 2004 року N 2195-ІV.

Державна соціальна гарантія -
встановлений цим Законом мінімальний
розмір державної соціальної допомоги,
а також пільги з метою надання
соціальної підтримки дітям війни.

У відповідності з пунктом 4 статті
9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує:
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, дії відповідача є
неправомірними і Управління
Пенсійного фонду в Петриківському
районі Дніпропетровської області як
орган державної влади повинен
виконувати вимоги зазначених законів.

Щодо позовних вимог про
нарахування компенсації втрати
частині доходів на час виплати, у
відповідності до діючого
законодавства компенсація
нараховується на нараховані та не
виплачені суми. Оскільки позивач
просить нарахувати компенсацію на
спірну суму, тобто на суму, яка ще не
нарахована, то в задоволенні цієї
частини позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 152 Конституції
України, ст. 1, 6, 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" від
18.11.2004 року, ч.4 ст.14 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" від 22.10.1993 року, ст.
28 Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року, Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік»від 27 квітня 2010 року, статтями
41, 122, 158-163 158 -163, 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А НО В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Петриківському районі
Дніпропетровської області про
визнання відмови пенсійного фонду не
чинною та стягнення заборгованості за
минулий час, задовольнити частково.

Визнати дії Управління
Пенсійного фонду України в
Петриківському районі
Дніпропетровської області щодо
відмови проведення перерахунку та
виплати ОСОБА_1 пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
у відповідності до ст. 6 Закону України
"Про соціальних захист дітей війни" за
період з 21 липня 2010 року
неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Петриківському районі
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з
21 липня 2010 року з урахуванням
підвищення в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком
відповідно зі ст. 6 Закону України «Про
соціальних захист дітей війни»та
відповідно до частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»з
урахуванням різниці, яка була
виплачена за цей період.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1,
відмовити.

Стягнути з місцевого бюджету на
користь ОСОБА_1 понесені нею
документально підтверджені судові
витрати в сумі 3 грн. 40 коп.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня її отримання
шляхом подачі апеляційної скарги через
Петриківський районний суд.

Суддя: І. М. Іщенко