Справа № 805/1968/14
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 р.
Справа № 805/1968/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Чекменьова Г.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Єнакієве Донецької області
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Єнакієве про стягнення заборгованості
у розмірі 83 368,13 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Єнакієве Донецької області
звернулося до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Єнакієве про
стягнення заборгованості у розмірі 83
977,49 грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що за період з лютого по
травень 2013 року між ними та
відповідачем було проведено щомісячні
звірки витрат особових справ
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, пенсії у
зв'язку з втратою годувальника,
допомоги на поховання, але
відповідачем за вказаний період не
було заліковано 83 977,49 грн. Позовні
вимоги складають, в тому числі, витрати
з виплати пенсій у зв'язку з втратою
годувальника та витрати з виплати
допомоги на поховання. На підставі
викладеного просили стягнути з
відповідача витрати понесені
позивачем за період з 01.09.2013 р. по 31.12.2013
р.

Протягом розгляду справи позивач своєю
заявою (а.с.95 т.5) зменшив позовні вимоги,
просив стягнути на його користь 83 368,13
грн.

Представник позивача підтримав
заявлені вимоги з підстав, викладених у
позовній заяві, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, надав суду письмові
заперечення (а.с.90-91 т.5), зазначив, що
пунктом 2 ст. 7 («Прикінцеві положення»)
Закону України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», який набрав чинності
з 01.04.2001 року, встановлено, що Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 01.04.2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Тому вказує, що позивачем не
доведено складу заявлених вимог, факту
настання нещасного випадку, факту
здійснення виплати пенсії. З наведених
підстав просив суд у задоволенні
позову відмовити.

До судового засідання 17 березня 2013 р.
представник позивача не з'явився,
направив до суду заяву про розгляд
справи за його відсутністю. За таких
обставин, оскільки прибули не всі
особи, які беруть участь у справі, хоча
і були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового розгляду,
відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС
України справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши наявні в ній докази, судом
встановлені наступні обставини.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Єнакієве Донецької області є органом
виконавчої влади, який в цих
правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього ст. 12
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Положенням про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року № 384/2011 з наступними змінами та
доповненнями.

У відповідності до п. 12 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у період до перетворення
Пенсійного фонду України в
неприбуткову самоврядну організацію
він функціонує як центральний орган
виконавчої влади на підставі норм
цього Закону (крім норм, зазначених в
абзаці шостому пункту 1 цього розділу)
та Положення про Пенсійний фонд
України, яке затверджує Президент
України. Бюджет Пенсійного фонду
України в зазначений період затверджує
Кабінет Міністрів України.

Згідно зі ст. 1 Положення про Пенсійний
фонд України, затвердженого Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
N 384/2011 з наступними змінами та
доповненнями, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра соціальної політики
України.

Згідно із ст. 7 Положення, Пенсійний
фонд України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
утворені в установленому порядку
територіальні органи.

За статтею 10 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 5
листопада 1991 року у редакції Закону
України від 17 січня 2002 року № 2981-II
пенсійне забезпечення відповідно до
цього Закону здійснюється органами
Пенсійного фонду України. Стаття 81
вказаного закону передбачає, що
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.

Згідно зі статтею 25 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР одним із видів соціальних
послуг і матеріального забезпечення,
які надаються за таким страхуванням, є
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, що включає, зокрема,
пенсію по інвалідності, яка настала з
таких причин.

Частиною 4 статті 26 зазначеного
законодавчого акта встановлено, що в
разі коли після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Частиною 2 пункту 5 статті 24 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" від
23 вересня 1999 року № 1105-XIV (набрав
чинності з 1 квітня 2001 року)
встановлено, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований.
Страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Пунктом 2 статті 7 Закону України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" від
22 лютого 2001 року № 2272-III (набрав
чинності з 1 квітня 2001 року)
встановлено, що Фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. Кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки. Дія зазначеного Закону
поширюється на осіб, які працюють на
умовах трудового договору (контракту)
на підприємствах, в установах,
організаціях, незалежно від їх форм
власності та господарювання, у
фізичних осіб; на осіб, які
забезпечують себе роботою самостійно,
та на громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Постановою Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 4
березня 2003 року № 5-4/4 затверджений
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (далі по тексту - Порядок).

Пунктом 2 вказаного Порядку
встановлено, що він визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно з Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Згідно пункту 4 Порядку відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України "Про
пенсійне забезпечення", "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

Суму витрат з виплати і доставки пенсій
визначають органи Пенсійного фонду на
підставі Граничних тарифів на основні
послуги зв'язку, затверджених наказом
Державного комітету зв'язку та
інформатизації України від 7 червня 2002
року № 120 та зареєстрованих у
Міністерстві юстиції України 19 липня
2002 року за N 595/6883.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та списку померлих осіб і
осіб, знятих з обліку з інших причин,
які отримували пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, проводять з відділеннями
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в районах та
містах обласного значення звірку
витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, у якому визначають
загальну суму витрат, що підлягає
відшкодуванню, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, подають його
відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

При цьому суд зазначає, що ст. 71 КАС
України встановлено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. Відповідно до ст. 72 КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тому розгляді цієї справи суд враховує
висновки, до яких дійшов Донецький
окружний адміністративний суд у
постанові від 17 вересня 2013 р. у справі
№805/10598/13-а.

Зокрема, вказаним судовим рішенням
встановлено, що згідно з розрахунком
видатків сплачений основний розмір
пенсій та поштових витрат за особовими
справами осіб, які отримували пенсію у
зв'язку з втратою годувальника: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16,. ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27,
ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31,
ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35,
ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39,
ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43,
ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47,
ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51,
ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55,
ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59,
ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63,
ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67,
ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71,
ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75,
ОСОБА_76., ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79,
ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83,
ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87,
ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91,
ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95,
ОСОБА_96, ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99,
ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103,
ОСОБА_104, ОСОБА_105, ОСОБА_106

Зазначені особи (дружини потерпілих) на
час смерті годувальника мали
працездатний вік, тобто не досягли 55
років, та не були на утриманні
годувальників. Справи потерпілих не
були передані до відповідача для
призначення та виплати страхових
виплат. Зазначені обставини не
спростовані позивачем, а відтак
позовні вимоги про стягнення вказаних
витрат задоволенню не підлягають.

Також, при розгляді встановлено, що за
особовими справами осіб, які
отримували пенсію у зв'язку з втратою
годувальника та на час смерті
годувальника були працездатними, а
саме: ОСОБА_107 - 52 роки, ОСОБА_108 - 41 рік,
ОСОБА_109 - 39 років, ОСОБА_110 - 56 років,
відсутній причинний зв'язок між смертю
та профзахворюванням чоловіка, ОСОБА_111
- 47 років, ОСОБА_112 - 44 роки, ОСОБА_113 - 32
роки, ОСОБА_114 - 43 роки, ОСОБА_115 - 37 років,
ОСОБА_116 - 45 років, ОСОБА_117 - 56 років,
відсутній причинний зв'язок між смертю
та профзахворюванням чоловіка, ОСОБА_118
- 37 років, ОСОБА_119 - 54 роки, ОСОБА_120 - 22
роки, ОСОБА_121 - 80 років, відсутній
висновок про причинний зв'язок між
смертю та профзахворюванням чоловіка,
ОСОБА_122 - 54 роки, ОСОБА_123 - 53 роки,
ОСОБА_124 - 52 роки, ОСОБА_125 - 53 роки,
ОСОБА_126 - 42 роки, ОСОБА_127 - 36 років,
ОСОБА_128 - 49 років, ОСОБА_129 - 31 рік,
ОСОБА_130 - 43 роки, ОСОБА_131 - 54 роки,
ОСОБА_132 - 44 роки, ОСОБА_133 - 41 рік, ОСОБА_134
- 38 років, ОСОБА_135 - 46 років, ОСОБА_136 - 31
рік, ОСОБА_137 - 54 роки, ОСОБА_138 - 53 роки,
ОСОБА_139 - 50 років, ОСОБА_140 - 43 роки,
ОСОБА_141 - 43 роки, ОСОБА_142 - 54 роки,
ОСОБА_143 - 50 років, ОСОБА_144 - 26 років,
ОСОБА_145 - 40 років, ОСОБА_146 - 52 роки,
ОСОБА_147 - 39 років, ОСОБА_148 - 51 рік,
ОСОБА_149 - 47 років, ОСОБА_150 - 41 рік,
ОСОБА_151 - 49 років, ОСОБА_152 - 48 років,
ОСОБА_153 - 53 роки, ОСОБА_154 - 49 років,
ОСОБА_155 - 48 років, ОСОБА_156 - 55 років,
ОСОБА_157 - 46 років.

Відповідно до статті 33 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" у
разі смерті потерпілого право на
тримання щомісячних страхових виплат
мають непрацездатні особи , які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання. Так, в п.
3 цієї статті зазначено, що такими
особами є жінки, які досягли 55 років,
чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони
не працюють, інваліди - члени сім'ї
потерпілого на час інвалідності. За
приписами ст. 35 цього Закону
передбачається, що у разі відсутності
відповідних документів і неможливості
їх відновлення, факт перебування на
утриманні потерпілого встановлюється
в судовому порядку. Усі особи, відносно
яких позивач ставить питання про
відшкодування сплачених їм пенсій в
зв'язку з втратою годувальника, на
момент смерті чоловіка були
працездатного віку,

За вимогами позивача щодо стягнення
допомоги на поховання за особовими
справами ОСОБА_158, ОСОБА_150, ОСОБА_159,
ОСОБА_160, ОСОБА_161, ОСОБА_162, ОСОБА_163
судом встановлено, що відповідно до ст.
34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" у
разі смерті потерпілого від нещасного
випадку або професійного захворювання
витрати на його поховання несе Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві. Розмір
відшкодування шкоди визначається із
суми щомісячних страхових виплат і
пенсії, які отримував потерпілий на
день смерті. Таким чином, відповідач
зобов'язаний відшкодовувати виплачені
іншими страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання за умови
наявності причинного зв'язку їх смерті
з одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. За таких
обставин, за особовими справами
вищезазначених осіб вбачається, що ці
особи отримували пенсії у зв'язку з
втратою годувальників та самі вмерли в
період з лютого по травень 2013 р. За
таких обставин у відповідача відсутні
зобов'язання щодо відшкодування
позивачу витрат з допомоги на
поховання цих осіб, що також не
передбачено Порядком відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання

За позовними вимогами стосовно
відшкодування витрат на поховання
ОСОБА_164, який отримував пенсію по
інвалідності від професійного
захворювання та вмер 06.04.2013 р. позивачем
не надано до суду належних доказів від
медичних закладів щодо наявності
причинного зв'язку його смерті із
профзахворюванням. За таких обставин
позовні вимоги в цій частині також не
підлягають задоволенню.

За вимогами позивача щодо стягнення
суми витрат на виплату пенсії у зв'язку
з втратою годувальника ОСОБА_165 в
розмірі 600 грн. встановлено, що на
момент смерті свого батька ОСОБА_165 не
був інвалідом, тому не має права на
страхові виплати відповідно до Закону
України № 1105.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності", у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат мають
діти, які не досягли 16 років, діти з 16 до
18 років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більше як
досягнення ними 23 років.

Оскільки вказані обставини
встановлені судовим рішенням від 17
вересня 2013 р. у справі №805/10598/13-а, вони
не підлягають повторному доказуванню,
через що позовні вимоги по
відшкодуванню витрат, здійсненим
вищезазначеним особам, задоволенню не
підлягають.

Крім того, за особами, які не були
предметом судового розгляду за
попередні періоди суд зазначає
наступне. Щодо виплат в сумі 165 грн.
пенсії гр. ОСОБА_166, вказана особа
отримує від позивача виплати по втраті
годувальника, як дочка померлого.
Відповідно до ст. 33 Закону № 1105 право на
страхові виплати у разі смерті
потерпілого мають діти до 16 років, з 16
до 18 років, які не працюють або є
інвалідами, однак документи якими
підтверджується право ОСОБА_166 на
отримання страхових виплат,
передбачені ст. 33 Закону № 1105, у
позивачем не надані.

Щодо виплат в суми 300 грн. пенсії гр.
ОСОБА_167 справа по цій особі також до
відповідача не передавалась, даний
потерпілий на обліку у відповідача не
знаходиться, тому вимоги про
відшкодовування витрат на виплату
пенсій, допомоги та надбавок у сумі 300,00
грн. з 01.09.2013 р. по 31.12.2013 р. по цій особі
також задоволенню не підлягають.

Наведені обставини позивачем не
спростовані

Вимоги щодо виплат в сумі 609,36 грн. на
виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_168
судом не розглядалися через зменшення
позивачем суми позову на суму витрат по
вказаній особі.

За таких обставин, оскільки позивачем
не доведена обґрунтованість позовних
вимог, заявлений позов задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 7, 17, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Управління
Пенсійного фонду України в м. Єнакієве
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Єнакієве про
стягнення заборгованості за період з
01.09.2013 р. по 31.12.2013 р. у розмірі 83 368,13 грн. -
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого КАС України, якщо
таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до адміністративного суду
апеляційної інстанції через Донецький
окружний адміністративний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
Чекменьов Г.А.