Справа № 826/4/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2014 року 08:55
№ 826/4/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Іщука
І.О. розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1доДержавної податкової
інспекції в Оболонському районі ГУ
Міндоходів у м. Києвіпро визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення та рішення про
застосування фінансових санкцій,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції в Оболонському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення від 06.09.2013 р. №
рішення про застосування фінансових
санкцій від 06.09.2013 р. № .

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Державною податковою інспекцією в
Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві щодо порушення позивачем
приписів податкового законодавства
необґрунтовано застосовано до
позивача штрафні санкції.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі. В обґрунтування заявлених
позовних вимог зазначив, що розмір
штрафних санкцій, їх кількість,
підстави їх застосування не
відповідають нормам чинного
законодавства.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, докази
чого містяться в матеріалах справи.
Заяви про розгляд справи без його
участі або клопотання про відкладення
розгляду справи до суду не надходило.
Згідно наданих письмових заперечень
зазначив, що позивачем в порушення
чинного законодавства здійснювалася
роздрібна торгівля алкогольними
напоями та тютюновими виробами без
наявності на вказаний товар
супровідних документів з огляду на що,
відповідачем правомірно застосовано
до відповідача штрафні санкції.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди
для розгляду справи у судовому
засіданні, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а також
зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
здійснює свою діяльність на підставі
свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця, виданого
Оболонською районною у м. Києві
державною адміністрацією. Перебуває на
спрощеній системі оподаткування
(ставка єдиного податку 2 група, 20%).

ГУ Міндоходів у м. Києві проведено
фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань
додержання суб'єктами господарювання
вимог, встановлених законодавством
України, які є обов'язковими до
виконання при здійсненні оптової і
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та/або тютюновими виробами.

В ході перевірки встановлено порушення
п. 12 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме: в магазині, де здійснює
діяльність ФОП ОСОБА_1, здійснюється
роздрібна торгівля алкогольними
напоями та тютюновими виробами без
наявності на вказаний товар
відповідних супровідних документів.
Складено акти опису залишків
алкогольних напоїв на загальну
вартість у розмірі 529,00 грн. (додатки №1,
№2, №3 до акту). Таким чином, облік
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів на складі та/або за місцем
реалізації ФОП ОСОБА_1 не вела.

Також, в ході перевірки встановлено
порушення п. 1, п. 2 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме: реалізація
слабоалкогольного напою «Бренді кола»
вартістю 9,00 грн. без застосування РРО
(РРО відсутній), що також
підтверджується поясненнями ФОП
ОСОБА_1, які додані до акту перевірку.

За наслідками перевірки складено акт
від 22.08.2013 р. та прийнято рішення про
застосування штрафних санкцій від
06.09.2013 р. № , відповідно до якого до
позивача застосовано фінансові
санкції у вигляді штрафу в розмірі 15
281,00 грн., зокрема винесено податкове
повідомлення-рішення від 06.09.2013 р. №
, відповідно до якого застосовано
суму штрафних (фінансових) санкцій у
розмірі 9 640,00 грн.

За результатами первинного
адміністративного оскарження,
Головним управлінням Міндоходів у м.
Києві прийнято рішення від 12.11.2013 р. №
1860/Д/26-15-10-08, яким податкові
повідомлення-рішення від 06.09.2013 р. №
, № залишено без змін, а
скаргу - без задоволення.

За результатами повторного
адміністративного оскарження,
Міністерством доходів і зборів України
прийнято рішення 11.12.2013 р. №
6457/Д/99-99-10-01-15, яким податкові
повідомлення - рішення від 06.09.2013 р. №
, № та рішення ГУ Міндоходів
у м. Києві від 12.11.2013 р. № 1860/Д/26-15-10-08
залишено без змін, а скаргу - без
задоволення.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, Окружний
адміністративний суд міста Києва
виходить з наступного.

Законом України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 6 липня 1995
року N 265/95-ВР (надалі - Закон N 265/95-ВР)
визначено правові засади застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг. Дія його
поширюється на усіх суб'єктів
господарювання, їх господарські
одиниці та представників
(уповноважених осіб) суб'єктів
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції у готівковій
та/або безготівковій формі.

Преамбулою Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» від 19 грудня 1995
року481/95-BP (надалі - Закон N 481/95-BP)
визначено основні засади державної
політики щодо регулювання виробництва,
експорту, імпорту, оптової і роздрібної
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України.

Відповідно до п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право застосовувати до платників
податків передбачені законом
фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за
порушення податкового чи іншого
законодавства, контроль за додержанням
якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з ч.1 ст. 238 Господарського
кодексу України за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Таким чином, до компетенції
податкового органу належить
проведення перевірки суб'єкта
господарювання щодо дотримання вимог
нормативно-правових актів, якими
встановлені правила здійснення
операцій з готівкою.

Відповідно до п. 1, п. 2, п. 12 ст. 3 Закону N
265/95-ВР суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:

проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок;

видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції;

вести у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно з п. 1 ст. 17 Закону N 265/95-ВР за
порушення вимог цього Закону до
суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів доходів і зборів
застосовуються фінансові санкції у
разі встановлення протягом
календарного року в ході перевірки
факту: проведення розрахункових
операцій з використанням реєстраторів
розрахункових операцій або
розрахункових книжок на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих
послуг); непроведення розрахункових
операцій через реєстратори
розрахункових операцій з фіскальним
режимом роботи; невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначеній у
денному звіті, а в разі використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня;
нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки на
окремому господарському об'єкті такого
суб'єкта господарювання вчинене вперше
у розмірі 1 гривня.

Як встановлено судом, в ході перевірки
встановлено порушення ч. 11 ст. 15 Закону N
481/95-BP, а саме: в магазині, де
здійснювалась діяльність позивача,
здійснюється роздрібна торгівля
алкогольними напоями та тютюновими
виробами без відповідних ліцензій.

Також ФОП ОСОБА_1 реалізує горілчані
напої (горілку «Чарка золота» міцністю
40 %, місткістю 0,5 л за ціною 25,00 грн.,
горілку «Золота Україна» міцністю 40 %,
місткістю 0,5 л за ціною 25,00 грн., вино
«Портвейн 999» міцністю 18%, місткістю 1 л
за ціною 16,00 грн., вино мускатне
«Марінтал» міцністю 9,00 -13 %, місткістю 0,7
л за ціною 15,00 грн.) за цінами, нижчими
від встановлених мінімальних
роздрібних цін, відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв» від
30.10.2008 р. № 957 (надалі - Постанова № 957).

Вищенаведене підтверджується
поясненнями позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, до
позивача застосовано штрафні санкції в
розмірі 15 281,00 грн. (1700,00 грн. - за
торгівлю тютюновими виробами без
ліцензії; 8 581,00 грн. (4290,50 грн. *200%) за
торгівлю горілчаними напоями без
ліцензії; 5000,00 грн. - за реалізацію
горілчаних напоїв за цінами, нижчими
від встановлених мінімальних
роздрібних.

Відповідно до ст. 15 Закону N 481/95-BP
роздрібна торгівля алкогольними
напоями (крім столових вин) або
тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності, у
тому числі їх виробниками, за наявності
у них ліцензій.

Відповідно до ст. 1 Закону N 481/95-BP
мінімальні оптово-відпускні ціни на
алкогольні напої - ціни, які
визначаються за кодами виробів
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності за 1
літр 100-відсоткового спирту, обраховані
виходячи з найнижчої оптової ціни на
вітчизняну або контрактної вартості на
імпортну продукцію та податків і
зборів, які відповідно до чинного
законодавства підлягають сплаті з
одиниці продукції вітчизняними
виробниками й імпортерами, та з
урахуванням вартості тари.

Відповідно до ч. 10 ст. 18 Закону N 481/95-BP
Кабінету Міністрів України надано
право встановлювати мінімальні
оптово-відпускні та роздрібні ціни на
алкогольні напої.

Згідно з Постановою № 957 встановлено
розмір мінімальної роздрібної ціни за 1
л 100 - відсоткового спирту для горілки
та лікеро-горілчаних виробів, що
застосовуються з 01.03.2013 - 150,50 грн. (150,50
грн.*40%*0,5л)/100%=30,10 грн. для горілки
міцністю 40 %, місткістю 0,5 л) 18,00 грн. - для
вина в тарі місткістю 1 л - 26,00 грн. - для
вина у скляній тарі місткістю 0,7 л та 0,75
л.

До суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі оптової
(включаючи імпорт та експорт) і
роздрібної торгівлі спиртом етиловим,
коньячним і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими
виробами без наявності ліцензій - 200
відсотків вартості отриманої партії
товару, але не менше 1700 гривень (абз. 5 ч.
2 ст. 17 Закону N 481/95-BP).

До суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі оптової або
роздрібної торгівлі коньяком,
алкогольними напоями, горілкою,
лікеро-горілчаними виробами та вином
за цінами, нижчими за встановлені
мінімальні оптово-відпускні або
роздрібні ціни на такі напої - 100
відсотків вартості отриманої партії
товару, розрахованої виходячи з
мінімальних оптово-відпускних або
роздрібних цін, але не менше 5000 гривень
(абз. 13 ч. 2 ст. 17 Закону N 481/95-BP).

Відповідно до пп. 115 ст. 15 Податкового
кодексу України У разі вчинення
платником податків двох або більше
порушень законів з питань
оподаткування та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
штрафні (фінансові) санкції (штрафи)
застосовуються за кожне вчинене разове
та триваюче порушення окремо.

Враховуючи вищевикладене,
застосування фінансової санкції до
позивача за порушення вимог Закону № N
481/95-BP, відповідно до ст. 17 закону
здійснюється за кожен вид
господарської санкції.

Таким чином застосування до позивача
фінансових санкцій за порушення абз. 5
ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР за торгівлю
алкогольними напоями без придбання
відповідної ліцензії у розмірі 8 581,00
грн. та торгівлю тютюновими виробами
без придбання відповідної ліцензії у
розмірі 1700,00 грн. є правомірним.

Крім того, позивачем не надано суду
доказів, які б свідчили про факт
реалізації алкогольних виробів зі
старої поставки на підтвердження того,
що на них стояла стара ціна, що є
порушенням норм Постанови № 957, а тому
застосування штрафних санкцій
відповідачем є правомірним.

В свою чергу, позивачем не надано суду
доказів, які б свідчили про те, що, як
стверджує останній, реалізований
слабоалкогольний напій «Бренді-Кола»
ніхто не купував, якими б
спростовувалися доводи відповідача
щодо ненадання розрахункових
документів позивачем на реалізований
слабоалкогольний напій «Бренді-Кола»,
що є порушенням п. 1, п. 2 ст. 3 Закону №
265/95-ВР, а тому у суду відсутні правові
підстави, які б дали дійти висновку про
неправомірність дій відповідача.

Виходячи із фактичних обставин справи,
системного аналізу норм чинного
законодавства та доказів наявних в
матеріалах справи, суд дійшов висновку
про правомірність винесеного
податкового повідомлення-рішення від
06.09.2013 р. № та рішення про
застосування фінансових санкцій від
06.09.2013 р. № .

Отже, суд вважає позовні вимоги
позивача необґрунтованими,
недоведеними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, повно та
всебічно дослідивши наявні матеріали
справи, а також норми чинного
законодавства України, суд дійшов до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 69-71, 94,
160-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук