Справа № 872/16758/13
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2014 рокусправа № 206/7137/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової
Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Самарському
районі м.Дніпропетровська

на постанову : Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 07.11.2013 р.

у справі № 206/7137/13-а

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду
України в Самарському районі
м.Дніпропетровська

про: зобов'язання здійснити
перерахунок щомісячного грошового
утримання ,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом, в
якому просила визнати неправомірною
відмову Управління Пенсійного фонду
України у Самарському районі м.
Дніпропетровська у перерахунку їй
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у зв'язку
зі збільшенням розміру заробітної
плати працюючого судді відповідної
посади згідно статті 138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів»;
зобов'язати відповідача з 1 січня 2013
року здійснити ОСОБА_1 перерахунок
щомісячного довічного грошового
утриманні судді у відставці у розмірі
90% від заробітної плати працюючого
судді відповідної посади, згідно
довідок Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Дніпропетровській області
від 03.10.2013 року без обмеження
максимальної межі. Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України у
Самарському районі м. Дніпропетровська
сплатити ОСОБА_1 різницю між сплаченою
та нарахованою сумами виплат згідно
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання, починаючи з 01.01.2013
року. Крім того зобов'язати відповідача
надати до суду звіт про виконання
судового рішення у місячний строк
після набрання законної сили рішенням
суду.

Постановою Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 07.11.2013 р. позов
задоволено частково. Визнано
неправомірною відмову Управління
Пенсійного фонду України в Самарському
районі м.Дніпропетровська у здійсненні
перерахунку ОСОБА_1 щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці у зв'язку зі збільшенням
розміру заробітної плати працюючого
судді відповідної посади згідно статті
138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів». Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в Самарському
районі м.Дніпропетровська здійснити
перерахунок та виплату
ОСОБА_1 щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у розмірі 90% від заробітної плати
(винагороди судді) працюючого судді
відповідної посади з 03 червня 2013 року,
згідно довідок Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в
Дніпропетровській області від 03.10.2013
року, без обмеження граничного розміру.
У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, у якій просить
скасувати постанову Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
07.11.2013 р. Ухвалити нове рішення, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

Відповідач вважає, що вимоги позивача
та рішення суду не відповідають нормам
матеріального права, оскільки
відповідно до ст.138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
передбачено можливість здійснення
перерахунку раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання лише суддів Конституційного
Суду України. Оскільки іншого чинним
законодавством України не передбачено,
а відповідне фінансування відсутнє,
позивач не має права на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді.

Заперечень на апеляційну скаргу
позивач не надав.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши
доводи апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 відповідно до посвідчення
НОМЕР_1, виданого Верховною Радою
України, є суддею у відставці (а. с. 24). З
трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 17-23) та
розрахунку стажу роботи, який дає право
на відставку та отримання щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, проведеним територіальним
управлінням Державної судової
адміністрації України в
Дніпропетровській області 12.06.2009 року
№ 1751, вбачається, що позивач працювала
на посаді судді з 07 квітня 1994 року по 30
квітня 2009 року, і всього такий стаж
становить 28 років 00 місяців 06 днів (а. с.
14-15).

10.10.2013 року ОСОБА_1 звернулась до УПФУ в
Самарському районі м. Дніпропетровська
з заявою про перерахунок щомісячного
грошового довічного утримання судді у
відставці, однак, відповідач відмовив
їй у здійсненні перерахунку,
обґрунтовуючи відмову тим, що згідно
діючого законодавства проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
не передбачено.

Зазначені факти не спростовуються
жодною зі сторін. Отже, спірним є
питання про перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
позивача як судді у відставці у зв'язку
з підвищенням заробітної плати судді,
працюючого на відповідній посаді.

Здійснивши аналіз діючого
законодавства, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо
необхідності задоволення позову,
виходячи з наступного.

Згідно з п. п, 1, 2 ч. З ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах, повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою повноваження надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, а саме: заробітної плати,
пенсії, щомісячного довічного
грошового утримання тощо, надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці,
право якого на пенсійне та щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.

Умови призначення і порядок
виплати щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
на момент призначення його позивачу
встановлювались законом України «Про
статус суддів» та Постановою Верховної
Ради України «Про порядок введення в
дію Закону України «Про статус суддів»
від 15.12.1992 року N 2863-ХІІ.

Пункт 4 ст. 43 закону України «Про
статус суддів», зокрема, передбачав:

«Судді у відставці, який має стаж
роботи на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання...».

Абзацом 3 пункту 1 вищезазначеної
Постанови Верховної Ради України (в
редакції до 01 січня 2008 року) було
встановлено, що в разі зміни заробітної
плати суддів розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці обчислюється, виходячи з
нового розміру заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді.

Відповідно до п.63 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» абзац 3 п.1
зазначеної Постанови Верховної Ради
України був виключений.

Однак, Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008
визнані неконституційними, серед
іншого, положення п. 63 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким
виключений абзац 3 п.1 Постанови
Верховної Ради України «Про порядок
введення в дію Закону України «Про
статус суддів». У рішенні
Конституційного Суду України, зокрема,
зазначено, що виключення Законом
абзацу 3 п.1 зазначеної Постанови
Верховної Ради України та скасування
на 2008 рік існуючого порядку
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям
звужує зміст і обсяг права судді, яке
він мав, та обмежує його конституційні
гарантії незалежності. Тому в цій
частині положення п. 63 розділу II Закону
не узгоджується зі ст. 22, ч.І ст.126
Конституції України. Згідно з
положеннями статті 58 Конституції
України, яка, зокрема, передбачає, що
«закони та інші нормативно-правові
акти не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом 'якшують або
скасовують відповідальність особи,
слід дійти висновку, що норми ст.138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» на які посилається
відповідач, не можуть регулювати
порядок перебування у відставці та
обмежувати права особи, яка отримала
право на відставку та названі права у
2009 році.

Оскільки Конституція України, як
зазначено в її статті 8, має найвищу
юридичну силу, а її норми є нормами
прямої дії, суди при розгляді
конкретних справ мають застосовувати
Конституцію як акт прямої дії.

Таким чином, виходячи з норм ст.58
Конституції України та висновків,
викладених у рішенні Конституційного
Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 ,
слід дійти висновку, що матеріальні та
соціальні гарантії судді у відставці,
які були встановлені на день виходу
позивача у відставку (тобто станом на
квітень 2009 р.) не можуть бути обмежені
або скасовані ані новими законами, ані
внесенням змін до чинних законів.

Оскільки на день виходу позивача у
відставку (30.04.2009 р.) умови і порядок
призначення, виплати та перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці були
визначені статтею 43 Закону України
«Про статус суддів» та Постановою
Верховної Ради України «Про порядок
введення в дію Закону України «Про
статус суддів», вимоги позивача
стосовно перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання,
виходячи із 90% нового розміру
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, є законними
та обґрунтованими.

Крім того, слід зазначити наступне.

Пунктом 1 статті 2 розділу І Закону від
8 липня 2011 року № 3668-УІ «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» (далі -
Закон № 3668), зокрема, передбачено, що
максимальний розмір пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною), призначених
(перерахованих) відповідно до Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», не може перевищувати десяти
прожиткових мінімумів, установлених
для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, згідно до абзацу першого
пункту 2 розділу II «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону № 3668
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом.

Виходячи з аналізу вищевикладених норм
Закону № 3668 та правових позицій
Конституційного Суду України,є
підстави стверджувати, що обмеження
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) максимальним
розміром, встановленим цим Законом, не
може бути поширене на позивача як
пенсіонера (суддю у відставці),
оскільки:

1) виплата щомісячного довічного
грошового утримання призначалася
позивачу відповідно до Закону «Про
статус суддів» від 15 грудня 1992 року, а
не відповідно до Закону «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року, на який йде посилання у пункті 1
статті 2 розділу І Закону № 3668.

2) щомісячне довічне грошове
утримання призначено позивачу до
набрання чинності Законом № 3668. Отже,
доводи апеляційної скарги щодо
протиправності рішення суду першої
інстанції спростовуються зазначеним
вище.

Слід також зазначити, що на момент
розгляду справи у суді апеляційної
інстанції Конституційним Судом
України прийнято рішення від 03.06.2013
року № 3-рп/2013, яким визнано
неконституційною, серед іншого,
частину третю ст.138 закону України «Про
судоустрій і статус суддів» № 2453 у
редакції Закону № 3668, на яку
посилається відповідач в
обґрунтування своїх заперечень. Отже
рішення суду першої інстанції , яким
визнано необхідність здійснення
розрахунку довічного грошового
утримання позивача відповідно до
ч.3ст.138 закону України «Про судоустрій
і статус суддів» в редакції Закону №
2453 до змін, внесених Законом № 3668, та
яка є тотожною нормам ст.43 Закону № 2863,
узгоджуються з правовою позицією
Конституційного Суду України,
викладеною у рішеннях від 22.05.2008 року №
10-рп/2008 та від 03.06.2013 року № 3-рп/2013. На
підставі викладеного та керуючись ст.200
КАС, суд апеляційної інстанції вважає
за необхідне апеляційну скаргу
відповідача залишити без задоволення.
Постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Самарському
районі м.Дніпропетровська залишити
без задоволення.

Постанову Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 07.11.2013 р. - без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко