Справа № 308/14422/13-а
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 р.

Справа № 876/15350/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Костіва М.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду в м.
Ужгороді Закарпатської області на
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 18 листопада 2013 року у
адміністративній справі №308/14422/13-а за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду в м. Ужгороді
Закарпатської області про визнання
протиправною бездіяльність та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С ТА Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду в м.
Ужгороді Закарпатської області про
визнання протиправною бездіяльність
та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
перебуваючи на посаді старшого
прокурора прокуратури Закарпатської
області, 04.07.2013 року звернувся до
Управління Пенсійного фонду в м.
Ужгород із заявою про призначення
пенсії за вислугу років згідно із ст.50-1
ЗУ «Про прокуратуру», на відповідачем
15.08.2013 року було надано відмову. Так,
згідно рішення відповідача (Вкладка до
протоколу №29 від 12.07.2013 року «Про
відмову в призначенні пенсії №58 від
12.07.2013 року) станом на 04.07.2013 року, він
набув 18 років 1 місяць 13 днів
спеціального стажу, з них 13 років 10
місяців 23 дні на посадах прокурорів і
слідчих прокуратури, 2 роки 16 днів
військової служби, 2 роки 2 місяці 4 дні
на посадах начальницького складу
органів внутрішніх справ. В
обґрунтування своєї позиції
відповідач зазначає, що оскільки ст. 50-1
ЗУ «Про прокуратуру» не передбачено
зарахування чоловікам відпустки по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьох років та відпустки по догляду за
дитиною до досягнення нею шести років
до стажу роботи, що дає право на
пенсійне забезпечення за вислугу років
незалежно від віку та період навчання у
багатопрофільному вищому навчальному
закладі, то до спеціального стажу не
враховано період навчання із 01.09.1985р. по
23.06.1990р. у Львівському ордена Леніна
державному університеті ім. І.Франка та
період перебування у відпустці по
догляду за дитиною віком до трьох років
з 10.01.2007р. по 20.11.2007р. Оскільки, таке
обґрунтування суперечить дійсності та
записам трудової книжки позивача, яка є
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, але й нормам чинного
законодавства.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 18 листопада 2013 року позов
задоволено, визнано протиправними дії
управління Пенсійного Фонду України в
м. Ужгород по відмові в призначенні та
виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугу років
у відповідності з ст. 50-1 ЗУ «Про
Прокуратуру», зобов'язано управління
Пенсійного Фонду України в м. Ужгород
зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який
дає право на призначення пенсії за
вислугу років половину строку його
навчання за денною формою на
юридичному факультеті Львівського
державного університету ім. І. Франка,
всього 2 роки 4 місяці 26 днів,
зобов'язано управління Пенсійного
Фонду України в м. Ужгород зарахувати
ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право
на призначення пенсії за вислугу років,
відпустку по догляду ним за дитиною до
досягнення нею трьох років за період з
10 січня по 20 листопада 2007 року,
зобов'язано управління Пенсійного
Фонду України в м. Ужгород призначити
та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за
вислугу років встановленого розміру у
відповідності з ст. 50-1 ЗУ «Про
прокуратуру», починаючи з 04 липня 2013
року.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідачем подана
апеляційна скарга, в якій зазначає, що
постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з неправильним та неповним
дослідженням доказів і встановленням
обставин у справі та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча належним чином були
повідомлені про дату судового
засідання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції позов задовольнив
з тих підстав, що позивач має право на
призначення пенсії із зарахуванням
стажу роботи відповідно до статті 50-1
Закону України «Про Прокуратуру».

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає їх вірними, такими
що відповідають нормам матеріального
права та обставинам справи з огляду на
наступне.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується наступне. що
позивач звернувся з заявою до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ужгороді про призначення пенсії за
вислугу років згідно ст. 50-1 Закону
України «Про Прокуратуру». Вкладкою до
протоколу №29 від 12.07.2013 року позивачу
було відмовлено в призначенні
відповідної пенсії, в зв'язку з
відсутністю необхідного стажу за
вислугу років.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України
«Про Прокуратуру» прокурори і слідчі
мають право на пенсійне забезпечення
за вислугу років незалежно від віку за
наявності на день звернення в період з 1
жовтня 2012р. по 30 вересня 2013 р. вислуги
років не менше - 21 років, у тому числі
стажу роботи на посадах прокурорів і
слідчих прокуратури не менше 11 років.

Згідно ч. 6 ст. 50-1 Закону України «Про
Прокуратуру» до вислуги років, що дає
право на пенсію згідно з цією статтею
зараховується половина строку
навчання у вищих юридичних навчальних
закладах.

Судом встановлено, що позивач в період
з 01.09.1985 року по 23.06.1990 року навчався на
юридичному факультеті Львівського
державного університету імені І.
Франка (Львівський національний
університет ім. І. Франка) на денній
формі навчання та закінчив повний курс
навчання за спеціальністю
правознавство, здобувши кваліфікацію
«юрист», що підтверджується копією
диплому НОМЕР_1 від 27.06.1990 року,
реєстраційний №544.

Згідно статті 43 Закону України «Про
освіту», вищими навчальними закладами
є: технікум (училище), коледж, інститут,
академія, університет та інші.

Відповідно до статті 25 Закону України
«Про вищу освіту» навчальний заклад
такого типу як університет, яким є
Львівський державний університет ім.
І.Франка - це багатопрофільний вищий
навчальний заклад четвертого рівня
акредитації, який провадить освітню
діяльність, пов'язану із здобуттям
певної вищої освіти та кваліфікації
широкого спектра, в даному випадку
юридичної освіти.

Таким чином, отримання особою вищої
юридичної освіти за спеціальністю
«правознавство», за умови денної форми
навчання на юридичному факультеті
університету ІV рівня акредитації, дає
підстави для зарахування половини
строку цього навчання до спеціального
стажу, що дає право цій особі на
призначення пенсії за вислугу років у
відповідності з ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру», оскільки не
суперечить змісту цієї норми закону.

Що стосується позовних вимог про
зарахування до спеціального стажу який
дає право на пенсію за вислугу років,
відпустку по догляду за дитиною до
досягнення нею трьох років у період з 10
січня по 20 листопада 2007 року, то колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції зазначає наступне.

Згідно зі ч. 7 ст. 179 Кодексу законів про
працю України відпустки по догляду за
дитиною, передбачені ч.ч. 3, 4 та 6 цієї
статті, можуть бути використані
повністю або частинами також батьком
дитини.

Відповідно до ч. 2 ст.181 Кодексу законів
про працю України відпустка по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та відпустка без
збереження заробітної плати
зараховуються як до загального, так і
до безперервного стажу роботи і до
стажу роботи за спеціальністю.

Частиною 6 ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» право на зарахування
жінкам до спеціального стажу, який дає
право на пенсію за вислугу років,
частково оплачуваної відпустки по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьох років, законодавець водночас не
врегулював спірні відносини, що
стосуються зарахування до
спеціального стажу вказаної відпустки,
яка надається чоловікам у період їх
перебування на посадах прокурорів і
слідчих органів прокуратури.

Відмовляючи ОСОБА_1 в зарахуванні цієї
відпустки до спеціального стажу для
призначення пенсії за вислугу років,
УПФ в м. Ужгород враховував, що
можливість зарахування частково
оплачуваної відпустки по догляду за
дитиною до досягнення нею трьохрічного
віку згідно з ч.6 ст.50-1 Закону України «
Про прокуратуру» передбачена тільки
для осіб жіночої статі.

У відсутності закону, що регулює
правовідносини, пов'язані з
зарахуванням до спеціального стажу для
призначення пенсії за вислугу років
часу знаходження осіб чоловічої статі
у відпустці по догляду за дітьми до
досягнення ними трьох років, суд
відповідно до вимог ч. 7 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
застосовує норму ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру», яка регулює подібні
правовідносини щодо осіб жіночої статі
та передбачає можливість зарахування
жінкам до спеціального стажу частково
оплачуваної відпусти по догляду за
дитиною до досягнення нею трьох років.

Таким чином, суд вірно зобов'язав
відповідача зарахувати позивачу до
спеціального стажу, який у
відповідності зі ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» дає право на пенсію
за вислугу років, відпустку по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років у період з 10 січня по 20 листопада
2007 року, яка надавалась йому під час
його трудових відносин з прокуратурою
Закарпатської області.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи,
висновку суду не спростовують, а
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду в м. Ужгороді
Закарпатської області - залишити без
задоволення, а постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 18 листопада 2013 року у
адміністративній справі №308/14422/13-а -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після надіслання її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

М.В. Костів