Справа № 872/8020/13
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2014 рокусправа № 804/1924/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В.
Суховарова А.В.

секретар судового засідання:
Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 19 березня
2013 року у справі № 804/1924/13-а за позовом
ОСОБА_1 до Територіального управління
державної судової адміністрації в
Дніпропетровській області про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом в якому просив визнати
протиправною дію відповідача
територіального управління державної
судової адміністрації в
Дніпропетровській області по
неправильному нарахуванні
середньомісячної заробітної плати за
час вимушеного прогулу за один місяць
на виконання постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року в розмірі 3965,00 гривень та
зобов'язати територіальне управління
державної судової адміністрації в
Дніпропетровській області нарахувати
та виплатити середньомісячну
заробітну плату за час вимушеного
прогулу за один місяць на виконання
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
лютого 2012 року, обраховану із
середньоденного заробітку 360,15 гривень,
в розмірі 5833,48 гривень.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
березня 2013 року у задоволені
адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи та просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідач просить залишити її без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін, посилаючись на її
законність та обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та заперечень на неї,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року позивач поновлений на посаді
судді Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області з 08.02.2007
року та зобов'язано територіальне
управління державної судової
адміністрації в Дніпропетровській
області нарахувати та виплатити йому
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за один рік. В частині
поновлення на роботі та виплаті
середнього заробітку за один місяць
постанову звернуто до негайного
виконання.

29.03.2012 року головним державними
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, що підтверджується
матеріалами справи.

Відповідно до платіжного доручення №
11636 від 26 квітня 2012 року територіальним
управлінням державної судової
адміністрації в Дніпропетровській
області виплачено позивачу суму
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу за один місяць в
розмірі 3 164,66 гривень. Вказана сума
розрахована із розрахунку: оклад - 2822,
гривень., ІІ кваліфікаційний клас - 350
гривень, вислуга років 25% - 793,00 гривень
та враховує відрахування єдиного
внеску в розмірі 6,1 % та прибуткового
податку в розмірі 15%.

Матеріалами справи підтверджено, що
згідно розрахункових листів та табелю
обліку робочого часу, в останнє позивач
виходив на роботу в лютому (13 днів) -
березні (03 дні) 2007 року. Виплата
заробітної плати припинена з 04 березня
2007 року, оскільки позивач знаходився на
лікарняному.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4 розділу 3
„Порядку обчислення середньої
заробітної плати", (далі - Порядок) при
обчисленні середньої заробітної плати
за останні два місяці, не враховується
виплата за час протягом якого
зберігається середній заробіток
працівника (за час виконання державний
і громадських обов'язків, щорічної та
додаткової відпустки) та допомога у
зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Абзацом 6 пункту 2 розділу 2 Порядку
встановлено, що час протягом якого
працівник згідно з чинним
законодавством або з інших поважних
причин не працював і за ним не
зберігався заробіток або зберігався
частково, виключається з
розрахункового періоду.

Таким чином, за березень - жовтень 2007
року позивач перебував на лікарняному.

Згідно пунктам 3,4 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100, середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Працівникам, які
пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації менше двох
календарних місяців, середня заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох
календарних місяців працівник не
працював, середня заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
попередні два місяці роботи. Якщо і
протягом цих місяців працівник не
відпрацював жодного робочого дня,
середня заробітна плата обчислюється
відповідно до останнього абзацу пункту
4 цього Порядку, в якому зазначено, що
коли нарахування проводяться виходячи
із середньої заробітної плати,
працівник не мав заробітку, не з вини
працівника, розрахунки проводяться
виходячи з установлених йому в
трудовому договорі тарифної ставки,
посадового (місячного) окладу.

Отже, виходячи з аналізу зазначених
норм, посилання позивача на те, що для
обчислення середньої заробітної плати
повинен братись період лютий - березень
2007 року є безпідставним та такий, що
суперечить положенню „Порядку
обчислення середньої заробітної
плати".

Посилання позивача на те, що відповідач
повинен був нарахувати компенсацію за
втрату частини грошових доходів у
зв'язку з порушенням строків їх виплати
на підставі Закону України „Про
компенсацію громадян втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати" є безпідставним з огляду на
наступне.

Відповідно до положень статті 2 Закону
України „Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати"
компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати провадиться у разі затримки
на один і більше календарних місяців
виплати доходів, нарахованих
громадянам за період починаючи з дня
набрання чинності цим Законом. Під
доходами у цьому Законі слід розуміти
грошові доходи громадян, які вони
одержують на території України і які не
мають разового характеру: пенсії;
соціальні виплати; стипендії;
заробітна плата (грошове забезпечення)
та інші.

Отже, компенсація громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати провадиться у разі
затримки на один і більше календарних
місяців виплати доходів, які вже були
нараховані.

Враховуючи, що вимога про стягнення з
відповідача компенсації за
несвоєчасну виплату середньомісячної
заробітної плати за час вимушеного
прогулу за один місяць пов'язана з
виплатою середнього заробітку за один
місяць, тобто не з раніше нарахованих і
вчасно не виплачених доходів, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про безпідставність позовних вимог в
цій частині.

Доводи позивача про необхідність
включення премії до свят до розрахунку
середньої заробітної плати є
помилковим, оскільки даний вид премій
не враховується при обчисленні
середньої заробітної плати, що
встановлено пунктом 4 „Порядку
обчислення середньої заробітної
плати".

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, є законною та
обґрунтованою. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.
Підстави для скасування рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
березня 2013 року у справі № 804/1924/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров