Справа № 9101/194164/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2013 р. справа № 2а-1309/10

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Панченко О.М.

суддів: Чередниченко
В.Є. Коршуна А.О.

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 26
вересня 2011р.

у справі № 2а-1309/10

за позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Центрально-Міської районної у
місті Кривому Розі ради
Дніпропетровської області

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 (далі -
позивач) звернувся до суду першої
інстанції з позовом до управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
Кривому Розі ради Дніпропетровської
області (далі - відповідач), в якому
просив:

- зобов'язати відповідача
провести перерахунок одноразової
компенсації при настанні інвалідності
згідно ст.48 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» як інваліду ІІІ групи - у
розмірі 30 мінімальних заробітних плат,
а саме 27210 грн.;

- стягнути з відповідача
одноразову компенсацію при настанні
інвалідності згідно ст.48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
як інваліду ІІІ групи - у розмірі 30
мінімальних заробітних плат, а саме -
27210 грн.

Ухвалою Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 26
вересня 2011 року адміністративний позов
позивача - залишено без розгляду.

Не погодившись з рішенням суду
позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, просить ухвалу суду скасувати та
прийти нову, якою задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що позивач не знав про порушення
свого права, оскільки йому було не
відомо яку саме суму грошової
компенсації йому мало бути виплачено у
2006 році при встановленні інвалідності.
Крім того, на думку позивача, в даній
справі немає підстав для застосування
позовної давності до даних
правовідносин не має у відповідності
до ст. 268 ЦК України та ст.76 Закону
України «Про використання ядерної
енергії».

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог, суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про
залишення позовної заяви без розгляду,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем порушено строк звернення до
суду за адміністративним позовом з
моменту коли особа дізналась або
повинна була дізнатись про порушення
своїх прав.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
з огляду на наступне.

Судом встановлено та знайшло своє
підтвердження під час розгляду в суді
першої інстанції, що позивач є
учасником ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС першої категорії,
інвалід війни 3 групи, захворювання
якого пов'язано з роботами по
ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки МСЕК ДНА-01 №528081
позивачу з 11.08.2006 року присвоєно третю
групу інвалідності по причині
захворювання, пов'язаного з
ліквідацією наслідків на
Чорнобильській АЕС.

Таким чином 11.08.2006 року у позивача
виникло право на отримання одноразової
компенсації у зв'язку із становленням
інвалідності у відповідності до ст.48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно з ч. 1, 2 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З огляду на ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайда
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Закон України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зміни до нього
публікуються у офіційно публікуються в
періодичних виданнях після їх
прийняття. Отже, положення цього
правового акту є загальнодоступними.

Таким чином позивачем порушено строк
звернення до суду з адміністративним
позововом, що є підставою для залишення
позовних вимог без розгляду у
відповідності до ст.ст. 99,100 КАС України.

Щодо доводів апеляційної скарги
стосовно неможливості застосування до
даного спору позовної давності суд
зазначає наступне. Частина перша
статті 76 Закону України від 8 лютого 1995
року № 39/95-ВР "Про використання ядерної
енергії та радіаційну безпеку" (далі -
Закон № 39/95-ВР) не встановлює строку
звернення до адміністративного суду
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, оскільки
відповідно до частини восьмої статті 73
цього Закону відповідальність за
шкоду, спричинену Чорнобильською
катастрофою, встановлюється
відповідним законодавством України.

Актом спеціального законодавства, дія
якого спрямована на реалізацію
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я та створює єдиний порядок
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення України та встановлює
відповідальність за шкоду, спричинену
Чорнобильською катастрофою, є Закон №
796-ХІІ.

Статтею 70 Закону № 796-ХІІ закріплено
право громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
захищати у відповідних державних,
судових органах свої законні інтереси
та інтереси своїх дітей. При цьому
зазначеним Законом строк звернення до
суду з адміністративним позовом не
встановлено.

Крім того, вимоги про нарахування
суб'єктом владних повноважень та
проведення виплат, встановлених
Законами №№ 796-ХІІ та 3551-ХІІ, є
публічно-правовими, а не
цивільно-правовими. У зв'язку з цим до
таких вимог правила позовної давності,
встановлені статтею 268 глави 19
Цивільного кодексу України, не
застосовуються.

Подібна позиція була висловлена
Верховним Судом України у постанові
від 16 травня 2011 року (справа № 21-29а11),
яка, відповідно до приписів статті 2442
Кодексу адміністративного судочинства
України, є обов`язковою для всіх судів
України.

Вимоги апеляційної скарги щодо
прийняття судом апеляційної інстанції
нового рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі не
підлягають задоволенню, оскільки
виходять за межі повноважень суду
апеляційної інстанції при розгляді
скарги на ухвалу суду.

З огляду на викладене суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що ухвала
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області є законною та обґрунтованою, а
тому підстави для її зміни або
скасування - відсутні.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ч. 1
ст. 200, ст. 206 КАС України апеляційний
суд,-

у х в а л и в

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Ухвалу Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 26
вересня 2011 року у справі 2а-1309/2011 -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної
сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун