Справа № 805/465/14
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Череповський
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року справа №805/465/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Казначеєва
Е.Г., суддів: Яманко В.Г., Васильєвої І.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
р. у справі № 805/465/14 (головуючий І
інстанції Череповський Є.В.) за позовом
ОСОБА_2 до Реєстраційної служби
Харцизького міського управління
юстиції Головного управління юстиції у
Донецькій області, третя особа
Публічне акціонерне товариство
"Комерційний банк "Приватбанк" про
визнання рішення протиправним,
скасування рішення щодо відмови у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зобов'язання провести
державну реєстрацію права власності 1/2
частині квартири,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулась до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Реєстраційної служби
Харцизького міського управління
юстиції Головного управління юстиції у
Донецький області за участю третьої
особи Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" про визнання рішення
державного реєстратора протиправним,
скасування рішення державного
реєстратора щодо відмови у державній
реєстрації прав та їх обтяжень № 9283165
від 20.12.2013 року, зобов'язання провести
державну реєстрацію права власності 1/2
частини квартири, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
року у задоволені позовних вимог
відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.
Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що
вказана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Окрім того,
вважає, що судом першої інстанції не
враховані обставини, що мають значення
для справи.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

15 червня 2006 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (продавці) та ОСОБА_7
(покупець), був укладений договір
купівлі-продажу квартири, згідно якого,
Продавці продали, Покупець купила
квартиру за адресою АДРЕСА_1,
посвідченого 15.06.2006 року державним
нотаріусом Першої Харцизької
державної нотаріальної контори
Нагорняк Т.А., зареєстровано в реєстрі
за № 1-2887 (а.с.17).

02.10.2007 року між ОСОБА_7 (іпотекодавець)
та Закритим акціонерним товариством
комерційний банк "ПриватБанк"
(іпотекодержатель) був укладений
договір іпотеки. Відповідно до якого
надано в іпотеку нерухоме майно, а саме
двокімнатна квартира загальної площею
81,70 кв.м., житлова площа 35,20 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке
належить іпотекодавцю на підставі
договору купівлі-продажу від 15.05.2006
року. Вище зазначений договір
посвідчений 02.10.2007 року приватним
нотаріусом Харцизького міського
нотаріального округа ОСОБА_9,
зареєстровано в реєстрі за № 3149, у
зв'язку з посвідченням даного договору
накладено заборону на відчуження
нерухомого майна: АДРЕСА_1 до
припинення чи розірвання договору
іпотеки, зареєстровано в реєстрі за №
3150 та в реєстрі заборон № 147 (а.с.18-19).

Рішенням Харцизького міського суду
Донецької області від 21.02.2011 року по
цивільній справі № 2-30/2011р. (№ 2-11537/2010р.)
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про
визнання право власності на 1/2 частину
квартири, третя особа ПАТ КБ
"ПриватБанк", зустрічний позов ОСОБА_7
до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні квартири та стягнення
моральної шкоди, було визнано за ОСОБА_2
право власності на 1/2 ідеальну частину
квартири АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_7
право власності на 1/2 ідеальну частину
квартири АДРЕСА_1 та залишено квартиру
АДРЕСА_1, у спільній частині власності
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 Відмовлено у
задоволені зустрічного позову ОСОБА_7
до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні квартири та стягнення
моральної шкоди (а.с. 9-13).

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 24.05.2011 року, апеляційну
скаргу ОСОБА_7 задоволено частково,
рішення Харцизького міського суду
Донецької області від 21.02.2011 року
частково скасовано та задоволено
частково позовні вимоги ОСОБА_7 Суд
зобов'язав ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_7
перешкоди у користуванні квартирою
АДРЕСА_1 і протягом місяця з дня
набрання законної сили рішення
апеляційного суду передати ОСОБА_7
ключі від вхідних дверей квартири. В
іншій частині рішення залишено без
змін (а.с.14-16).

Рішення Харцизького міського суду
Донецької області від 21.02.2011 року
набрало законної сили 24.05.2011 року (а.с.
13).

28 листопада 2013 року позивач звернувся з
відповідною заявою, до Відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Харцизького міського управління
юстиції Головного управління юстиції у
Донецький області для реєстрації права
власності на підставі рішення суду.

Рішенням від 14 грудня 2013 року № 9050832
державний реєстратор прав на нерухоме
майно ОСОБА_10 зупинила розгляд заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень на підставі п. 31 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 року №703, для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, яке перебуває в іпотеці або
податковій заставі, заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 27-30
цього Порядку, подає документ, що
підтверджує факт надання згоди
іпотекодержателем або органом
державної податкової служби на
відчуження або інше визначення
юридичної долі нерухомого майна, яке
перебуває в іпотеці або податковій
заставі (а.с.21).

Рішенням від 20 грудня 2013 року за № 9283165
державний реєстратор прав на нерухоме
майно ОСОБА_11 відмовила у проведенні
державної реєстрації прав власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на
підставі статті 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» і
пунктів 16 та 23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
року №703. (а.с. 22)

10.12.2013 року позивач звернувся з заявою
до Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк", в якому
просила надати згоду на реєстрацію
право власності 1/2 квартири АДРЕСА_1 на
її ім'я (а.с. 64).

17 грудня 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"ПриватБанк" надано відповідь на заяву
від 10.12.2013 року, в якій зазначено, що
заперечує проти реєстрації право
власності 1/2 частки квартири, що
виступає заставою за договором № DOMOGL
4000 023 від 15.06.2006 року на її ім'я. А також
зазначив, це можливо лише за згодою
ОСОБА_7 (а.с.65).

Розглядаючи позовні вимоги позивача
до відповідача - Реєстраційної служби
Харцизького міського управління
юстиції Донецької області, суд першої
інстанції зазначив, що в даному спорі
відповідач є суб'єктом владних
повноважень, який в даних
правовідносинах реалізує повноваження
державного реєстратора, надані йому
Законом України "Про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно та їх
обмежень" та Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень.

З позову вбачається, що позивач просив
суд визнати протиправним та скасувати
рішення державного реєстратора,
зобов'язання здійснити державну
реєстрацію.

Колегія суддів з висновком суду першої
інстанції щодо належності відповідача
у даній справі не погоджується, з
наступних підстав.

Закон України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон
№1952), регулює відносини, пов'язані з
державною реєстрацією прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від
1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952),
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Відповідно до абзацу другого частини
першої статті 2 Закон № 1952, державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 статті 9 Закону №1952,
державним реєстратором може бути
громадянин України, який має вищу
юридичну освіту, стаж юридичної
роботи не менш як два роки. У випадку,
передбаченому цим Законом, державним
реєстратором є нотаріус як
спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно.
Державний реєстратор є державним
службовцем, крім випадку, коли
державним реєстратором є нотаріус як
спеціальний суб'єкт.

На виконання Закону №1952 Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
від 22.06.2011 № 703 «Про затвердження
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання витягів з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно», який
визначає процедуру проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майн

Відповідно п. 16 Порядку, за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

Пунктом 23 цього ж Порядку передбачено,
що державний реєстратор приймає
рішення про відмову в державній
реєстрації прав та їх обтяжень
виключно за наявності підстав для
відмови в державній реєстрації прав, що
визначені в Законі України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом статті 9 Закону № 1952,
державний реєстратор є державним
службовцем, крім випадку, коли
державним реєстратором є нотаріус як
спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються (делегуються) функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно.

Тобто, саме частина 2 статті 9 визначає
повноваження державного реєстратора
як суб'єкта владних повноважень у сфері
прийняття рішень і вчинення дій щодо
реєстрації нерухомого майна.

За приписами частини другої статті 30
Закону № 1952, дії або бездіяльність
державного реєстратора, державного
кадастрового реєстратора, нотаріуса,
державного виконавця можуть бути
оскаржені до суду.

Колегія суддів зазначає, що рішення,
прийняті зазначеними суб'єктами
владних повноважень з питань
реєстрації є діями суб'єкта владних
повноважень щодо реєстрації
нерухомого майна.

Колегія суддів з врахуванням
вищезазначених ном Закону № 1952 дійшла
до висновку, що відповідачем у даній
справі повинен бути тільки державний
реєстратор Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Харцизького міського управління
юстиції Донецької області, а не
реєстраційний орган - Реєстраційна
служба Харцизького міського
управління юстиції Головного
управління юстиції у Донецькій
області.

Не зважаючи на наявне клопотання
позивача суд першої інстанції не
залучив до участі у справі державного
реєстратора, рішення якого було
предметом оскарження у справі та
розглянув справу до неналежного
відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає, що постанова прийнята судом
першої інстанції з порушенням вимог
процесуального права, тому апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з викладених в постанові
підстав, постанова суду першої
інстанції - скасуванню, з прийняттям
нової постанови про відмову в
задоволені позовних вимог.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198,
202, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
р. у справі № 805/465/14 задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2014
р. у справі № 805/465/14 скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до
Реєстраційної служби Харцизького
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Донецький області
за участю третьої особи Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" про визнання рішення
державного реєстратора протиправним,
скасування рішення державного
реєстратора щодо відмови у державній
реєстрації прав та їх обтяжень № 9283165
від 20.12.2013 року, зобов'язання провести
державну реєстрацію права власності 1/2
частини квартири, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2- відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:
Е.Г.Казначеєв

Судді:
В.Г.Яманко

І.А.Васильєва