Справа № 2а-11488/10/2070
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/38085/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Харкова на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.04.2011

у справі № 2а-11488/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Новтехпром"

до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Харкова

про визнання податкового
повідомлення-рішення недійсним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Новтехпром"
звернулось до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Харкова про
визнання податкового
повідомлення-рішення недійсним.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 16.12.2010 у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26.04.2011 постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
16.12.2010 скасовано, прийнято нову
постанову, якою позовні вимоги
задоволено .

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду апеляційної інстанції, відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку. В
скарзі просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судом апеляційної інстанцій при
вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем проведена
невиїзна документальна перевірка
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НОВТЕХПРОМ» з
питань правомірності формування
податкового кредиту з ПДВ за червень 2010
року по взаємовідносинам з ТОВ ТД «Біг -
Фільтр Україна»; за результатами
перевірки складений акт №2526/15-219/35972798
від 30.08.2010.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ч. 1 ст. 203, 215, п.1 ст.216, ст.228 ЦК
України в частині недодержання вимог
зазначених статей в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними по правочинах,
здійснених ТОВ «НОВТЕХПРОМ» з ТОВ ТД
«Біг - Фільтр Україна»; п.п.7.2.3. п.7.2 ст.7,
пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» №168/97-ВР
від 03.04.1997, в результаті чого занижено
податок на додану вартість у розмірі 118
317,35 грн.

За наслідками висновків податкове
повідомлення - рішення №/0 від
08.09.2010 року, яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 141 980,40 грн.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач мав взаємовідносини з
придбання товарів (робіт, послуг) від
ТОВ ТД «Біг-Фільтр Україна» (код 31236748,
м.Харків) на загальну суму 709904,07 грн., у
тому числі ПДВ 118 317,35 грн.

Відповідачем в акті перевірки
встановлено, що відповідно до «Системи
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту на рівні ДПА
України в розрізі контрагентів» між
податковим кредитом ТОВ «НОВТЕХПРОМ»
та податковими зобов'язаннями ТОВ ТД
«Біг-Фільтр Україна» по декларації за
червень 2010р. виявлені розбіжності у
сумі 118 317,35 грн.

Порядок визначення суми податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
визначені пунктом 7.7 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість». Саме нормами зазначеного
пункту Закону регулюються всі питання,
пов'язані із порядком визначення суми
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), та строки проведення
розрахунків.

Відповідно до частини 1 підпункту
7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (частина 3
підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7
вищезазначеного Закону).

Згідно підпункту 7.7.2 пункту 7.7
статті 7 цього ж Закону (в редакції, яка
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
має від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Згідно з положеннями підпункту 7.7.5
пункту 7.7 статті 7 вищезазначеного
Закону (в редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
протягом 30 днів, наступних за днем
отримання податкової декларації,
податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
(камеральну) заявлених у ній даних. За
наявності достатніх підстав вважати,
що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.
Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету.

На підставі отриманого висновку
відповідного податкового органу орган
державного казначейства надає
платнику податку зазначену у ньому
суму бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунку на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку податкового органу (підпункт
7.7.6 пункту 7.7 статті 7 цього ж Закону).

Суд апеляційної інстанції,
задовольняючи позовні вимоги, виходив
з того, що позивачем формування
податкового кредиту у червні 2010 року
здійснено у відповідності з вимогами
закону, на підставі належних первинних
документів, які доводять факт поставки
продукції та проведення її оплати в
повному обсязі, та наявність яких
податковим органом не заперечується.

Щодо висновків відповідача про
завищення позивачем заявленої суми
бюджетного відшкодування за червень 2010
року, з огляду на не підтвердження
даних зустрічними перевірками
контрагентів позивача у ланцюгу
постачання до товаровиробника за
даними програмного продукту «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань і податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України», то апеляційним
судом правильно зазначено, що
відсутність документального
підтвердження сплати податку на додану
вартість постачальниками у ланцюгу
постачання товару не впливає на право
позивача (покупця) на віднесення до
складу податкового кредиту сплаченого
податку на додану вартість при
придбанні товару та заявлені до
бюджетного відшкодування від'ємного
значення з податку на додану вартість,
оскільки Закон України «Про податок на
додану вартість» не ставить таке право
платника податку на додану вартість в
залежність від отримання
документального підтвердження щодо
належного виконання постачальниками у
ланцюгу постачання своїх податкових
зобов'язань та сплати ними сум податків
до державного бюджету.

Закон України «Про податок на
додану вартість» не пов'язує право
покупця - платника податку на додану
вартість на податковий кредит з
обов'язком продавця - платника податку
на додану вартість самостійно
визначати суму податкового
зобов'язання та сплатити її до бюджету.

Вимога пункту 1.8 статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» щодо надмірної сплати
податку на додану вартість як
необхідної умови повернення з бюджету
сум цього податку його платникові
стосується саме цього платника і
сплати ним податку у ціні придбання
товарів (послуг) їх постачальникам.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Не можуть бути підставою для інших
висновків і доводи відповідача, що
спірні операції не мали реального
товарного характеру, оскільки вони
засновані на припущеннях, що
суперечить ст.159 КАС України.
Відповідачем не було встановлено під
час перевірки відсутності фактичної
поставки товару позивачеві за спірними
операціями, та не проведення ним
розрахунків за отриманий товар.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Харкова на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.04.2011 у
справі № 2а-11488/10/2070 слід відхилити, а
судове рішення суду апеляційної
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Харкова відхилити.

Постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26.04.2011 у справі № 2а-11488/10/2070
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко