Справа № 824/574/14-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року м. Чернівці
Справа № 824/574/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді - Маренича І.В.

секретаря судового засідання - Юзька
Я.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника позивача - ОСОБА_2;

представника відповідача -
Марущак-Федоренко Т.І.;

представника відповідача - Ільчука В.Г.;

представника відповідача - Андрущака
О.О;

представника відповідача - Савіцького
О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-Позивач) звернулася з
адміністративним позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернівецькій області
(далі-Відповідач) про скасування
постанови про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності №70/13 від 12 грудня 2013 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що 12 грудня 2013 року
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області було винесено
постанову про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, згідно якої позивача було
визнано винною у вчинені
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, передбаченого п.2 ч.6 ст.2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» та
накладено штраф в розмірі 12180,00 грн.

З постанови вбачається, що вина
винесена за результатами розгляду
матеріалів справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності, а саме:
акту про недопущення посадових осіб
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області на об'єкти
будівництва, підприємства будівельної
галузі для виконання покладених на них
функцій від 06.12.2013 року, протоколу про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 06.12.2013 року та
фотофіксації об'єктів будівництва.

Позивач вищевказану постанову вважає
незаконною та такою, що підлягає
скасуванню.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримали заявлені вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві та
просили позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
пояснила, що 6 грудня 2012 року до неї на
мобільний телефон передзвонила
невідома особа і запитала, чи не здає
вона в оренду приміщення. Вона
відповіла що так, і домовилася з ним
про зустріч. На зустріч прийшли двоє
чоловіків які сказали, що їм потрібне
приміщення для торгівлі сантехнікою.
Під час огляду першого поверху вона на
вулиці побачила працівника
будівельної інспекції ОСОБА_7 і
зрозуміла хто ці двоє осіб і чого
прийшли. Після чого вони пред'явили їй
службові посвідчення і показали якийсь
папірець, чи було то направлення на
перевірку вона не пам'ятає. Після цього
вона сказали їм всім вийти з приміщення
і на перевірку їх не допустила, у
зв'язку з тим, що її належним чином
завчасно про проведення позапланової
перевірки не повідомили. У зв'язку з цим
просила позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому
засіданні позов не визнали, просили у
його задоволенні відмовити та надали
пояснення аналогічні викладеним у
запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представників
відповідача, розглянувши матеріали
справи, встановивши фактичні обставини
в справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги й заперечення, дослідивши та
оцінивши надані докази в сукупності,
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов не належить до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що підставою для
здійснення позапланової перевірки
щодо дотримання вимог містобудівного
законодавства з реконструкції власних
нежитлових приміщень під
торгово-виставковий комплекс з
офісними приміщеннями на АДРЕСА_1,
стало звернення депутата Чернівецької
міської ради Ватаманюка Ю.П. №75 від
18.11.2013 року до прокурора Чернівецької
області Павлюка П.В. в якому просив
провести прокурорську перевірку щодо
законності прийняття чи неприйняття
належного рішення інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернівецькій області.

29.11.2013 року листом №07/1-1491-вих.13
прокуратурою Чернівецької області на
ім'я начальника інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області Маковійчук В.Д.
відповідно до ст.21 Закону України «Про
прокуратуру» направлено за належністю
звернення депутата Чернівецької
міської ради Ватаманюка Ю.П. щодо
дотримання вимог містобудівного
законодавства під час будівництва
торгово-виставочного комплексу по
АДРЕСА_1.

На виконання вищевказаних листів 03.12.2013
року інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області направлено
головних державних інспекторів
Савіцького О.Б., Ільчука В.Г.,
Марущак-Федоренко Т.І. для здійснення
позапланової перевірки щодо
дотримання вимог містобудівного
законодавства з реконструкції власних
нежитлових приміщень під
торгово-виставковий комплекс з
офісними приміщеннями на АДРЕСА_1.

Як встановлено судом, 06 грудня 2013 року
головними державними інспекторами
Савіцьким О.Б., Ільчуком В.Г.,
Марущак-Федоренко Т.І. у присутності
ОСОБА_1 складено Акт про недопущення
позивачем посадових осіб інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернівецькій області на
реконструкцію власних нежитлових
приміщень під торгово-виставковий
комплекс з офісними приміщеннями на
АДРЕСА_1, у зв'язку з чим порушено
положення п.1 ч.4 ст.41 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та п.п. 1 п.11 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року
№553, де позивач від підпису та
отримання Акта примірника відмовився.

У зв'язку з чим 06.12.2013 року Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернівецькій області
складено протокол про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

12 грудня 2013 року т.в.о. начальника
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області Кононовою Н.В.
розглянувши матеріали справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності винесено постанову №70/13 про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності та
накладено штраф у сумі 12180,00 грн.

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення закону та
робить висновки по суті спору.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Законодавчим актом який визначає умови
та порядок застосування штрафних
санкцій у сфері містобудівної
діяльності - є Закон України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування
правопорушень у сфері містобудівної
діяльності тягне за собою
відповідальність, передбачену цим та
іншими законами України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність» для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури, додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд. Державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд здійснює центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю.

Статтею 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
зазначено, що державний
архітектурно-будівельний контроль - це
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 травня 2011р. № 553 затверджено
Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю.
Пунктом 1 Порядку зазначено, що він
визначає процедуру здійснення заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.

Відповідно до п. 5 вищевказаного
Порядку - державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється за територіальним
принципом (у межах областей) у порядку
проведення планових та позапланових
перевірок та у присутності суб'єктів
містобудування або їх представників,
які будують або збудували об'єкт
будівництва. Під час проведення
позапланової перевірки посадова особа
інспекції зобов'язана пред'явити
службове посвідчення та направлення
для проведення позапланової перевірки.

Як встановлено судом, під час виходу на
об'єкт містобудування посадових осіб
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області позивач не
допустили до другого та мансардного
поверхів чим порушили п. 1 ч. 4 ст. 41
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Під час розгляду справи в суді,
представниками відповідача було
зазначено, що позивач була ознайомлена,
що відповідно до п. 14 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
«Суб'єкт містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
зобов'язаний: допускати посадових осіб
Інспекції до проведення перевірки за
умови дотримання порядку здійснення
державного архітектурно - будівельного
контролю.

При проведенні перевірки працівники
Інспекції керувалися та діяли в рамках
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» а також Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 № 553.

В судовому засіданні представником
позивача наголошувалось, що усі
матеріали перевірки складені з грубим
порушенням вимог чинного
законодавства, посилаючись на те що
згідно Порядку здійснення державного
архітектурного-будівельного контролю
затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011
року за № 553, Інспекція не мала права
проводити перевірку об'єкту
містобудування у зв'язку із тим, що
останній належить до III категорії
складності, а порядок слід
застосовувати до об'єктів IV та V
категорії складності.

У зв'язку з чим суд вважає, що
твердження позивача та представника
позивача є необґрунтованими та
безпідставним, оскільки згідно ст. 2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності»,
передбачена відповідальність за всі
категорії складності будівництва, а
саме від І до V.

Як було встановлено під час судового
розгляду і не заперечувалося
сторонами, що позивач дійсно не
впустила перевіряючих (працівників
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області) до другого та
мансардного поверху.

Позивач знала, що дані особи які
знаходилися у неї в приміщенні на
першому поверсі є працівниками
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області і не допустила їх
на перевірку, у зв'язку з тим, що її
завчасно належним чином не попередили
про проведення позапланової перевірки.

Згідно абз. 3 п. 6 ч. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» -
суб'єкти містобудування несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
такі правопорушення: - недопущення
посадових осіб центрального органу
виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, на об'єкти будівництва,
підприємства будівельної галузі для
виконання покладених на них функцій - у
розмірі десяти мінімальних заробітних
плат.

З чого слідує, що дане порушення не
залежить від категорії складності, у
зв'язку з чим твердження позивача та
представника позивача є
необґрунтованими та безпідставним, а
постанова №70/13 від 12 грудня 2013 року
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності у сумі 12180,00
грн. є законною та винесена в межах
чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України, ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідач довів правомірність
оскаржуваної постанови, натомість
доводи позивача в обґрунтування своїх
позовних вимог є безпідставними та
необґрунтованими.

Враховуючи встановлені обставин
справи суд дійшов висновку, що
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень довів належним чином суду
правомірність своїх дій та рішень, в
той час як позивач не надав достатніх
та належних доказів зворотного, а тому
вважає, що дії та рішення відповідача
не суперечать вимогам ст. 19 Конституції
України та ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. У зв'язку з відсутністю
таких витрат, суд не вирішує питання
про стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 71, 79, 86, 94, 158-163, 167 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

У судовому засіданні 27 березня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Постанову
виготовлено в повному обсязі 01 квітня
2014 року.

Суддя
Маренич
І.В.