Справа № 463/613/14-а
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
м. Львів Справа №2-а/463/39/14

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді
Леньо С. І.

при секретарі
Станько Р.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача Коцаби Г.О.

представника відповідача Кіндратів
Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Головного державного
інспектора праці Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Львівській області Коцаби Галини
Олександрівни, Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Львівській області про визнання
протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до відповідачів про визнання
протиправною та скасування постанови
головного державного інспектора ТДІ з
питань праці у Львівській області
Коцаби Г.О. від 03.02.2014р. про притягнення
його до адміністративної
відповідальності за ст. 188-6 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що за наслідками
проведення перевірки ТзОВ «Олмар»
питання дотримання законодавства про
працю, яка проводилась у період з
28.01.2014р. по 03.02.2014р. головним державним
інспектором ТДІ з питань праці у
Львівській області було винесено
постанову, за якою його визнано винним,
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 188-6
КУпАП на накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу. Вважає таку
постанову незаконною, а викладені в ній
обставини такими, що не відповідають
дійсності. Об'єктом перевірки, виходячи
з повідомлення, про проведення
планової перевірки, яке було надіслано
напередодні, було питання дотримання
законодавства за період січень -
грудень 2013р., і на вимогу інспектора,
останньому було надано копії всіх
запитуваних документів за цей період, в
той час як мотиви постанови полягають в
не представленні документів про
додержання законодавства про працю за
2012р., а саме документів про
працевлаштування інвалідів за 2012р.
Оскільки питання додержання
законодавства про працю за 2012р. не було
об'єктом перевірки, вважає, що
інспектор не мав права вимагати
документи за цей період, а відповідно, у
нього не було обов'язку представляти ці
документи, і як наслідок, в інспектора
не було права притягати його до
адміністративної відповідальності.
Тому вважає, що оскаржувана постанова
про притягнення його до
адміністративної відповідальності
винесена без належних на те підстав, і в
такому випадку, вона підлягає
скасуванню, як така що суперечить
чинному законодавству. Крім цього,
просить врахувати, що протокол про
адміністративне правопорушення, на
підставі якого була винесена
оскаржувана постанова, був складений з
порушенням встановлених законом вимог.
Зокрема, в такому протоколі не вказано
часу вчинення правопорушення, а також
не вказано правової норми, якої не
дотримався позивач, що виключає
можливість враховувати як доказ
вчинення правопорушення. Також,
постанова була винесена в день
складення протоколу, що позбавило
позивача можливості реалізувати своє
право на ознайомлення з матеріалами
справи та скористатись правовою
допомогою адвоката. Під час винесення
постанови не було з'ясовано характер
вчиненого правопорушення, обставин, що
пом'якшують відповідальність, не
враховано характер вчиненого, особу
порушника, майновий стан, а також
ступінь вини. Окрім того, не було
з'ясовано чи мали місце інші обставини,
які виключають адміністративну
відповідальність. Все наведене вище в
сукупності, на думку позивача,
підтверджує незаконність винесеної
постанови, яка не може залишатись в
силі, і тому, просить її скасувати.

В судовому засіданні представник
позивача згідно належної довіреності
від 18.11.2013р. ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримала, дала пояснення, аналогічні
вищенаведеним та просить позов
задовольнити.

Відповідач Коцаба Г.О., як посадова
особа, що винесла оскаржувану
постанову, а також повноважний
представник ТДІ з питань праці у
Львівській області за належним
дорученням від 17.03.2014р. - Кіндратів Я.М.
проти обґрунтованості позову
заперечили. Перелік питань, які
підлягають перевірці, перелічені в
уніфікованому акті, розділом 6.1 якого
передбачено перевірку використання
праці інвалідів. При проведенні
перевірки, як правило перевіряється
період з часу останньої перевірки або
останній календарний рік, та у разі
потреби, можуть бути перевірені
документи, як за поточний, так і за
минулий рік. Враховуючи те, що в січні -
грудні 2013р. норматив інвалідів не був
дотриманий, а перевірка в 2012р. на
підприємстві не проводилась, вважають,
що в інспектора були всі повноваження,
щоб вимагати ці документи. Оскільки
позивач їх не надав, створивши тим
самим перешкоди в діяльності
інспектора праці, його правомірно було
притягнено до адміністративної
відповідальності. Інспектору праці
було подано звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012р.,
однак не надано первинні документи, які
б підтверджували дотримання нормативу
інвалідів, які необхідні для того, щоб
перевірити достовірність даних,
зазначених у звіті. В такому випадку,
якщо є підозра про приховування
правопорушення, інспектор має право
перевіряти документи за попередній
період, а відповідно, керівник
підприємства - має обов'язок подати
такі документи, невиконання якого
тягне адміністративну
відповідальність, що і мало місце в
даному випадку. Тому, вважають, що
постанова про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
відповідає вимогам закону, і як
наслідок, повинна залишитись в силі.
Мотиви позову щодо невідповідності
протоколу про адміністративне
правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП
вважають необґрунтованими, оскільки
форма такого протоколу затверджена
центральним органом виконавчої влади,
і в ній час вчинення правопорушення не
зазначено. Не подання документів для
проведення перевірки не потребує
додаткових пояснень, а тому справа була
розглянута в день складання протоколу,
і визначаючи розмір стягнення,
інспектором праці було враховано всі
обставини справи, та накладено
адміністративне стягнення у розмірі 80
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, в той час як санкція
інкримінованої статті передбачає
відповідальність у виді штрафу в
розмірі від 50 до 100 неоподаткованих
мінімумів громадян. Тому, підстав для
задоволення позову не вбачають, і
просять такий залишити без
задоволення.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, з'ясувавши дійсні обставини
справи та дослідивши в сукупності
зібрані в ній докази, суд приходить до
висновку, що позов до задоволення не
підлягає виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
03.02.2014р. головним державним інспектором
ТДІ з питань праці у Львівській області
винесено постанову № 13-01-015/0023, за якою
позивача визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 188-6 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 1360 грн. (а.с.11).
Порушення проявилось в тому, що
позивач, як директор ТзОВ «Олмар» в
ході проведення планової перевірки з
питань додержання законодавства про
працю не представив первинних
документів за 2012р., які необхідні для
вивчення питання передбаченого п. 6.1.3
Розділу 6.1 «Використання праці
інвалідів» Акту перевірки (а.с.11-22).

З об'єктивної сторони, правопорушення,
передбачене ст. 188-6 КУпАП полягає в
невиконанні законних вимог посадових
осіб центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику з
питань нагляду та контролю за
додержанням законодавства про працю,
щодо усунення порушень законодавства
про працю та загальнообов'язкове
державне соціальне страхування або
створення перешкод для діяльності
цього органу. Перешкодою в діяльності
органу перевірки, є зокрема не допуск
інспектора до проведення перевірки або
ненадання потрібних документів для
здійснення такої перевірки.

У зв'язку з тим, що ТзОВ «Олмар» було
включено в план проведення планових
перевірок на І квартал 2014р., 30.12.2013р.
позивачу, як керівнику цього
підприємства було надіслано
повідомлення про проведення повної
перевірки стану додержання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період січень
- грудень 2013р. (а.с.8).

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) закріплені в Законі України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Порядок здійснення планових заходів з
державного нагляду закріплено в ст. 5
цього Закону, ч. 4 якої визначено, що
планова перевірка здійснюється
органом державного нагляду за умови
письмового повідомлення суб'єкта
господарювання про проведення
планового заходу не пізніш як за десять
днів до дня здійснення цього заходу.
Повідомлення повинно містити: дату
початку та дату закінчення здійснення
планового заходу; найменування
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи-підприємця,
щодо діяльності яких здійснюється
захід; найменування органу державного
нагляду (контролю). Перелік інформації,
яка повинна бути відображена в
повідомленні не є вичерпним, він може
бути доповненим, проте та інформація,
про яку говорить закон, в повідомленні
про проведенні перевірки має бути
відображена обов'язково. Будь-яка інша
інформація, яка відображена в
повідомленні, носить конкретизуючий
характер, і має на меті лише
пришвидшити та спростити процедуру
проведення перевірки, для того, щоб під
час її проведення суб'єкт
господарювання був обізнаний з
питаннями, які підлягають перевірці. В
такому випадку, незалежно від того, що є
об'єктом перевірки, обов'язок
представити запитувані документи про
дотримання законодавства про працю
зберігається, і невиконання цього
обов'язку тягне за собою встановлену
законом відповідальність.

З наведеного слідує, що період
проведення перевірки який відображено
в повідомленні, в даному випадку це
січень - грудень 2013р., не може вважатись
підставою, за якої інспектор не має
права витребовувати документів за
будь-який інший період. Маючи підозру
про приховування правопорушення,
останній вправі запитувати документи,
які або підтвердять, або спростують цю
підозру, і в такому випадку, суб'єкт
господарювання, тобто позивач
зобов'язаний виконати таку вимогу.

Оскільки факт невиконання законної
вимоги інспектора праці про
представлення первинних документів
щодо використання праці інвалідів за
2012р. позивач підтвердив особисто, немає
підстав вважати дії уповноваженого
працівника відповідача протиправними.
Діючи в межах та у спосіб, визначений
чинним законодавством, після виявлення
правопорушення, на підставі належних
та допустимих доказів інспектор
правомірно виніс постанову про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності, з
врахуванням вимог як матеріального так
і процесуального права, і оскільки
протилежного позивач не довів,
підстави для скасування оскаржуваної
постанови відсутні, і як наслідок,
відсутні підстави для задоволення
позову.

Більше того, немає підстав вважати
протокол про адміністративне
правопорушення (а.с.10), як один з доказів
вчинення цього порушення, неналежним
доказом. Форма такого протоколу
затверджена наказом Міністерства
соціальної політики України від
02.07.2012р. № 390, і підстав вважати його
неналежним доказом, тобто складеним в
порушення вимог ст. 256 КУпАП немає.

Враховуючи те, що позивач не заявив
клопотання про відкладення розгляду
справи для надання можливості
ознайомитись з матеріалами справи і
скористатись правовою допомогою, що
передбачено ст. 268 КУпАП, не може
вважатись порушенням факт розгляду
справи у день складання протоколу про
адміністративне правопорушення.

Не погоджується суд і з доводами
позивача про те, що при накладенні
адміністративного стягнення не було
враховано вимог ст. 33 КУпАП та не було
враховано пом'якшуючих обставин,
оскільки як вбачається із виду
покарання, до позивача застосовано
штраф у розмірі 80 неоподаткованих
мінімумів, в той час як санкція статті
передбачає показання у виді штрафу в
розмірі від 50 до 100 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян. Вказані
обставини, хоч і не відповідають
дійсності, проте дозволяють зробити
висновок, що позивач все-таки вчинив
інкриміноване йому правопорушення. З
однієї сторони, останній вказує, що
жодного адміністративного
правопорушення не вчиняв, а з другої
сторони, вказує на порушення вимог ст. 33
КУпАП, що як мінімум є не логічним,
оскільки відсутність факту вчинення
правопорушення має наслідком
відсутність накладення самого
стягнення, і вимоги ст. 33 КУпАП в цьому
випадку не застосовуються. Така двояка
думка лише підтверджує правильність
висновків суду про відсутність підстав
для задоволення позову і необхідність
залишити оскаржувану постанову в силі.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. ст. ст. 2, 17-19, 71, 105, 128, 160-163 КАС України,
ст. ст. 9, 17, 18, 33, 251, 254, 256, 258, 268, 288, 293
КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
Головного державного інспектора праці
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Львівській області
Коцаби Галини Олександрівни,
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Львівській області про
визнання протиправною та скасування
постанови № 13-01-015/0077-0023 про накладення
адміністративного стягнення
відповідно до статті 188-6 КУпАП від 03
лютого 2014 року - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:
Леньо С. І.