Справа № 805/291/14
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 р.
Справа №805/291/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді
Христофорова А.Б.

при секретарі -
Сапєгіній А.Г.,

за участю

представника позивача,-
Бікезін Д.В.,

представника відповідача,-
Бєрідзе Є.Ж.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "САВ-ДІСТРІБЬЮШН" до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Донецькій області про
визнання незаконним та скасування
наказу № 604 від 19.11.2013 року про
проведення перевірки в частині
проведення перевірки магазину
«ФОКСТРОТ» ТОВ «САВ-ДІСТРІБЬЮШН», м.
Слов'янськ, вул. Октябрської Революції,
3, визнання незаконними дій відповідача
щодо проведення перевірки магазину
«ФОКСТРОТ», м. Слов'янськ, вул.
Октябрської Революції, 3 та складення
акту перевірки № 007061 від 20.11.2013 року,
визнання протиправною (незаконною) та
скасування постанови про накладення
стягнень № 3097 від 02.12.2013 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "САВ-ДІСТРІБЬЮШН",
звернувся до суду з позовною заявою до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Донецькій області про
визнання незаконним та скасування
наказу про проведення позапланової
перевірки, визнання незаконними дій по
проведенню перевірки та складанню акту
перевірки, визнання незаконною та
скасування постанови про накладення
штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 20 листопада 2013 року
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Донецькій області за
наслідками проведення позапланової
перевірки з питань характеристик
продукції ТОВ «САВ-ДІСТРІБЬЮШН»
магазину «ФОКСТРОТ» за адресою: м.
Слов'янськ, вул. Октябрської революції,
3, з боку позивача були встановлені
порушення та складено акт № 007061 від
20.11.2013 року.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято постанову про
накладення стягнень № 3097 від 02.12.2013
року.

Вважає, оскаржувану постанову такою, що
підлягає скасуванню, оскільки вона не
ґрунтується на вимогах закону та
прийнята за наслідками протиправних
дій представників відповідача по
проведенню перевірки та складання
акту.

Не погоджується із наказом про
проведення позапланової перевірки та
вважає його таким, що підлягає
скасуванню.

Також зазначає, що питання перевірки
факту продажу контрафактних товарів не
входить до сфери повноважень
відповідача. До акту перевірки
безпідставно внесено запис про
створення перешкод службовими особами
відповідача, а сума штрафних санкцій
повинна бути розрахована із вартості
реалізованої продукції конкретного
об'єкту (пункту) торгівлі - магазину
«Фокстрот», а не вартості продукції,
реалізованої юридичною особою вцілому.

Просить задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача у судовому
засіданні надав до суду заяву про
уточнення позовних вимог згідно до
якої просить визнати незаконним та
скасувати наказ № 604 від 19.11.2013 року про
проведення перевірки в частині
проведення перевірки магазину
«ФОКСТРОТ» ТОВ «САВ-ДІСТРІБЬЮШН», м.
Слов'янськ, вул. Октябрської Революції,
3, визнання незаконними дій відповідача
щодо проведення перевірки магазину
«ФОКСТРОТ», м. Слов'янськ, вул.
Октябрської Революції, 3 та складення
акту перевірки № 007061 від 20.11.2013 року,
визнання протиправною (незаконною) та
скасування постанови про накладення
стягнень № 3097 від 02.12.2013 року (а.с.40-41).

Представник позивача у судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити,
надав пояснення аналогічні викладеним
у позові та додаткових письмових
поясненнях.

Представник відповідача у судовому
засіданні заявлені позовні вимоги не
визнав, заперечував з підстав
викладених у письмових запереченнях №
05/17-292 від 27.01.2014 року.

За змістом наданих заперечень, в
обґрунтування незгоди із позовом
відповідач зазначив, що доводи
адміністративного позову не
спростовують порушень встановлених
під час перевірки. Вважають
оскаржувані наказ, дії, та постанову
правомірними та такими, що не
підлягають скасуванню.

Просить відмовити у задоволенні
позову.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Позивач,- Товариство з обмеженою
відповідальністю «САВ-ДІСТРІБЬЮШН»
(Далі,- ТОВ «САВ-ДІСТРІБЬЮШН»), - є
юридичною особою, згідно ст. 48 КАС
України здатний особисто здійснювати
свої адміністративні процесуальні
права та обов'язки.

Відповідач,- Інспекція з питань захисту
прав споживачів у Донецькій області,- є
суб'єктом владних повноважень, згідно
ст. 48 КАС України здатний особисто
здійснювати свої адміністративні
процесуальні права та обов'язки.

Листом від 5 листопада 2013 року № 5090-2-7/6
Держспоживінспекція України на
підставі листа Генеральної
прокуратури України від 21 жовтня 2013
року № 07/1/3-16314-13 та депутатського
звернення, доручила територіальним
органам Держспоживінспекції України
(за списком) провести позапланові
заходи та доповісти про результати
перевірок в термін до 11 листопада 2013
року (а.с. 14).

Наказом начальника
Держспоживінспекції у Донецькій
області заступника начальника
Інспекції начальника відділу контролю
та внутрішньої торгівлі зобов'язано
забезпечити проведення перевірки
дотримання вимог законодавства щодо
захисту прав споживачів ТОВ
«САВ-ДІСТРІБЬЮШН», магазину «ФОКСТРОТ»
м. Слов'янськ, пл. Октябрської
Революції, 3 (а.с. 16)

Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Донецькій області, на
підставі наказу від 19 листопада 2013 року
№ 604 видано направлення на проведення
перевірки від 19 листопада 2013 року №
03/3015 відповідно до Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції», Закону України
«Про загальну безпечність нехарчової
продукції».

Згідно направлення посадовим особам
відповідача доручено здійснити
позапланову виїзну перевірку позивача
у період з 20 по 21 листопада 2013 року.
Підставою проведення перевірки є згода
Держспоживінспекції України від 06
листопада 2013 року № 03/7-10127-2013.

20 листопада 2013 року Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у Донецькій
області за наслідками проведення
позапланової перевірки магазину
«ФОКСТРОТ» ТОВ «САВ-ДІСТРІБЬЮШН» за
адресою: м. Слов'янськ, вул. Октябрської
революції, 3, з питань характеристик
продукції, з боку позивача були
встановлені порушення та складено акт
№ 007061 від 20.11.2013 року (далі,-
акт перевірки) (а.с. 17-18).

При цьому, судом встановлено, що
позивач допустив до перевірки
представників Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Донецькій
області.

Статтею 26 Закону України «Про захист
прав споживачів» від 12 травня 1991 року
№ 1023-ХІІ передбачені
повноваження спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади у сфері захисту прав
та інтересів споживачів і його
територіальних органів.

Згідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про
захист прав споживачів» захист прав
споживачів здійснюють центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері державного
контролю за додержанням законодавства
про захист прав споживачів, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцеві державні адміністрації,
органи, що здійснюють державний
санітарно-епідеміологічний нагляд,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування згідно із
законодавством, а також суди.

Відповідно до пунктів 1-2 частини 1
статті 26 Закону України "Про захист
прав споживачів" спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право:

давати суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
припинення порушень прав споживачів;

перевіряти у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів.

Порядок проведення таких перевірок
визначається спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів.

Закон України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" визначає
правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю).

Відповідно до вимог статті 6 цього
Закону, однією із підстав для
здійснення позапланових заходів є,
зокрема, звернення фізичних та
юридичних осіб про порушення суб'єктом
господарювання вимог законодавства.
Позаплановий захід у цьому разі
здійснюється тільки за наявності згоди
центрального органу виконавчої влади
на його проведення.

Під час проведення позапланового
заходу з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

Проведення позапланових заходів з
інших підстав, крім передбачених цією
статтею, забороняється, якщо інше не
передбачається законом або
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.

Суб'єкт господарювання повинен
ознайомитися з підставою проведення
позапланового заходу з наданням йому
копії відповідного документа. Строк
здійснення позапланового заходу не
може перевищувати десяти робочих днів,
а щодо суб'єктів малого підприємництва
- двох робочих днів, якщо інше не
передбачено законом. Продовження
строку здійснення позапланового
заходу не допускається.

Згідно висновків акту перевірки, з боку
позивача встановлені порушення у
вигляді створення перешкод службовим
особам центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державного контролю за
додержаннями законодавства про захист
прав споживачів та структурного
підрозділу з питань захисту прав
споживачів органу місцевого
самоврядування у проведені перевірки
якості продукції.

За вказані порушення відповідальність
передбачена п.8 ч.1 ст. 23 Закону України
"Про захист прав споживачів".

На вимогу надати документи,
представниками магазину було
відмовлено, про що зроблено
відповідний запис у розділі ІІІ акту
перевірки.

Сторонами у судовому засіданні не
оспорювались обставини відсутності
документів запитаних відповідачем,
станом на момент проведення перевірки,
тому суд не приймає до уваги доводи
позивача щодо відсутності під час
перевірки керуючого магазину.

На підставі акту перевірки,
відповідачем прийнято постанову про
накладення стягнень № 3097 від 02.12.2013
року (далі,- спірна постанова) (а.с. 22).

Судом встановлено, що наказ про
проведення перевірки містить всю
необхідну інформацію з приводу
предмету та підстав проведення такої
перевірки, а позивач фактично
повідомлений про дату початку та
період її проведення шляхом отримання
вказаного наказу та направлення, що
відповідає нормам Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності".

Таким чином, суд не вбачає в діях
відповідача порушень при проведенні
позапланової перевірки магазину
"Фокстрот", згідно з отриманою від
Держспоживінспекцієї України згоди.

Що стосується позовних вимог в частині
визнання незаконними дій відповідача
щодо складення акту перевірки № 007061
від 20.11.2013 року, суд зазначає наступне.

Дії відповідача по складенню акту
перевірки самі по собі не є юридично
значущими діями суб'єкта владних
повноважень, які б могли змінити права
і обов'язки позивача.

Виходячи з цього, суд оцінює дії
відповідача з точки зору наявності чи
відсутності порушення такими діями
його прав та законних інтересів.

Адміністративний позов не містить
доводів в обґрунтування обставин
порушення законного інтересу позивача
діями суб'єкта владних повноважень по
складенню акту перевірки.

З огляду на викладене, суд вважає
вказаний інтерес таким, що не може бути
самостійним об'єктом судового захисту.

Крім того, ч.2 ст. 26 Закону України «Про
захист прав споживачів», визначено, що
результати перевірок суб'єктів
господарювання службовими особами
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, оформлюються відповідними
актами.

Таким чином, дії відповідача у вигляді
складення акту перевірки є такими, що
відповідають вимогам чинного
законодавства України.

На думку суду, незаконні дії або їх
пасивна форма мають утворювати склад
відповідного правопорушення:
цивільного, адміністративного,
кримінального тощо.

Позивачем не доведено обставин
наявності складу відповідного
правопорушення з боку відповідача.
Тому суд приходить до висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог у
цій частині.

Відносно визнання протиправною
(незаконною) та скасування
оскаржуваної постанови про накладення
стягнень, суд зазначає наступне.

Закон України "Про захист прав
споживачів" регулює відносини між
споживачами товарів, робіт і послуг та
виробниками і продавцями товарів,
виконавцями робіт і надавачами послуг
різних форм власності, встановлює
права споживачів, а також визначає
механізм їх захисту та основи
реалізації державної політики у сфері
захисту прав споживачів.

Зокрема, п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про
захист прав споживачів" визначає право
посадових осіб одержувати безоплатно
від суб'єктів господарювання, що
перевіряються, копії необхідних
документів, які характеризують якість
продукції, сировини, матеріалів,
комплектуючих виробів, що
використовуються для виробництва цієї
продукції.

Пунктом 1.4 Порядку проведення
перевірок у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг, затвердженого Наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України № 310 від 07.03.2012 року
визначено, що перевірки діяльності
суб'єктів господарювання проводяться з
метою контролю стану дотримання ними
вимог законодавства про захист прав
споживачів щодо якості та безпеки
продукції, правил торгівлі та послуг,
надання споживачам необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію.

Пунктом 1.12 вказаного Порядку
передбачено, що суб'єкт господарювання
під час проведення перевірок
зобов'язаний:

допускати посадових осіб до проведення
перевірок за умови дотримання порядку
здійснення державного нагляду
(контролю), передбаченого Законом
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", цим
Порядком, іншими нормативно-правовими
актами;

виконувати вимоги органу з питань
захисту прав споживачів та його
посадових осіб щодо усунення виявлених
порушень вимог законодавства;

надавати документи, зразки продукції,
пояснення, довідки, відомості,
матеріали з питань, що виникають під
час проведення перевірок, відповідно
до закону;

одержувати примірник припису або акта
органу з питань захисту прав
споживачів за результатами
проведеного планового чи
позапланового заходу.

Отже, вимогами чинного законодавства
не передбачено письмове звернення
службових осіб центрального органу
виконавчої влади, що реалізують
державну політику у сфері державного
контролю за додержанням законодавства
про захист прав споживачів до суб'єктів
господарювання щодо надання
відповідних документів під час
проведення перевірок, відповідно до
закону.

Вимогами ст. 23 Закону України "Про
захист прав споживачів" передбачена
відповідальність за порушення
законодавства про захист прав
споживачів.

Зокрема, ч. 1 ст. 23 цього Закону
визначено, що у разі порушення
законодавства про захист прав
споживачів суб'єкти господарювання
сфери торговельного та інших видів
обслуговування, у тому числі
ресторанного господарства, несуть
відповідальність за:

1) відмову споживачу в реалізації його
прав, установлених частиною першою
статті 8, частиною першою статті 9 і
частиною третьою статті 10 цього Закону,
- у десятикратному розмірі вартості
продукції виходячи з цін, що діяли на
час придбання цієї продукції, але не
менше п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян;

2) виготовлення або реалізацію
продукції, що не відповідає вимогам
нормативних документів, - у розмірі
п'ятдесяти відсотків вартості
виготовленої або одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян;

3) реалізацію продукції, що підлягає
обов'язковій сертифікації в Україні,
але у документах, згідно з якими її
передано на реалізацію, відсутні
реєстраційні номери сертифіката
відповідності або свідоцтва про
визнання відповідності, - у розмірі
п'ятдесяти відсотків вартості
одержаної для реалізації партії
товару, виконаної роботи, наданої
послуги, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а у разі, коли відповідно до
закону суб'єкт господарської
діяльності не веде обов'язковий облік
доходів і витрат, - у розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян;

4) виготовлення або реалізацію
продукції, що не відповідає вимогам
нормативних документів,
нормативно-правових актів стосовно
безпеки для життя, здоров'я та майна
споживачів і навколишнього природного
середовища, - у розмірі трьохсот
відсотків вартості виготовленої або
одержаної для реалізації партії
товару, виконаної роботи, наданої
послуги, але не менше двадцяти п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а у разі, коли відповідно до
закону суб'єкт господарської
діяльності не веде обов'язковий облік
доходів і витрат, - у розмірі п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян;

5) реалізацію продукції, забороненої
відповідним державним органом для
виготовлення та реалізації (виконання,
надання), - у розмірі п'ятисот відсотків
вартості одержаної для реалізації
партії товару, виконаної роботи,
наданої послуги, але не менше ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а у разі, коли відповідно до
закону суб'єкт господарської
діяльності не веде обов'язковий облік
доходів і витрат, - у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян;

6) реалізацію небезпечного товару
(отрути, пестицидів, вибухо- і
вогненебезпечних речовин тощо) без
належного попереджувального
маркування, а також без інформації про
правила і умови безпечного його
використання - у розмірі ста відсотків
вартості одержаної для реалізації
партії товару, але не менше двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а у разі, коли відповідно до
закону суб'єкт господарської
діяльності не веде обов'язковий облік
доходів і витрат, - у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян;

7) відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію - у розмірі тридцяти
відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян;

8) створення перешкод службовим особам
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, та структурного підрозділу
з питань захисту прав споживачів
органу місцевого самоврядування у
проведенні перевірки якості продукції,
а також правил торговельного та інших
видів обслуговування - у розмірі від
одного до десяти відсотків вартості
реалізованої продукції за попередній
календарний місяць, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а у разі, коли відповідно до
закону суб'єкт господарської
діяльності не веде обов'язковий облік
доходів і витрат, - у розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян;

9) невиконання або несвоєчасне
виконання припису посадових осіб
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, про усунення порушень прав
споживачів - у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян;

10) реалізацію товару, строк придатності
якого минув, - у розмірі двохсот
відсотків вартості залишку одержаної
для реалізації партії товару, але не
менше п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян;

11) порушення умов договору між
споживачем і виконавцем про виконання
роботи, надання послуги - у розмірі ста
відсотків вартості виконаної роботи
(наданої послуги), а за ті самі дії,
вчинені щодо групи споживачів, - у
розмірі від одного до десяти відсотків
вартості виконаних робіт (наданих
послуг) за попередній календарний
місяць, але не менше п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян;

12) обмеження або відмову в реалізації
прав споживачів, установлених частиною
другою статті 17 цього Закону, - у
розмірі п'ятисот неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Отже, оскільки позивачем під час
проведення перевірки створено
перешкоду службовим особам
центрального органу виконавчої влади,
що реалізують державну політику у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів у проведенні перевірки
якості продукції, а також правил
торговельного та інших видів
обслуговування, тому відповідачем
правомірно прийнято оскаржувану
постанову.

Щодо розміру застосованого штрафу, суд
зазначає наступне.

У розумінні ст. 23 Закону України "Про
захист прав споживачів"
відповідальність за порушення
законодавства про захист прав
споживачів несуть суб'єкти
господарювання.

При цьому, ч.1 ст. 4 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" визначено, що державний
нагляд (контроль) здійснюється за
місцем провадження господарської
діяльності суб'єкта господарювання або
його відокремлених підрозділів, або у
приміщенні органу державного нагляду
(контролю) у випадках, передбачених
законом.

Судом встановлено, що ТОВ
"САВ-ДІСТРИБЬЮШН" здійснює свою
господарську діяльність, зокрема,
через такий пункт продажу товару, як
магазині "Фокстрот", що розташований за
адресою м. Слов'янськ, пл. Жовтневої
революції, 3, про що свідчить торговий
патент № 205047 від 18.05.2012 року виданий
суб'єкту господарювання - ТОВ
"САВ-ДІСТРИБЬЮШН".

Отже, враховуючи те, що окремо магазин
"Фокстрот", розташований за адресою
м. Слов'янськ, пл. Жовтневої
революції, 3, не є суб'єктом
господарювання, а є тільки пунктом
продажу товарів, суд не приймає доводи
позивача щодо обчислення штрафу
виходячи з обсягу постачання саме
цього пункту торгівлі ТОВ
"САВ-Дістрибьюшн".

Пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону
України "Про захист прав споживачів"
визначено, що за вказане вище порушення
передбачена відповідальність у
вигляді штрафу, застосованого до
суб'єкту господарювання, у розмірі від
одного до десяти відсотків вартості
реалізованої продукції за попередній
календарний місяць, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

При цьому, абзацом 10 пункту 2 Положення
про порядок накладення та стягнення
штрафів за порушення законодавства про
захист прав споживачів, затвердженого
постановою Кабінетом Міністрів
України від 17 серпня 2002 року № 1177
визначено, що за створення перешкод
службовій особі спеціального
уповноваженого органу виконавчої
влади у сфері захисту прав споживачів у
проведенні перевірки якості товарів,
виконуваних (виконаних) робіт,
надаваних (наданих) послуг, а також
правил торговельного та інших видів
обслуговування накладається стягнення
у вигляді штрафу у розмірі від одного
до десяти відсотків вартості
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг за минулий календарний
місяць, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Пунктом 4 цього Положення передбачено,
що рішення про накладення штрафів
приймається на підставі відповідних
актів перевірки суб'єкта господарської
діяльності та інших матеріалів,
пов'язаних з цією перевіркою, за
наявності порушень, зазначених у
пункті 2 цього Положення, і
оформляється постановою за формою, що
встановлюється Мінекономрозвитку.

Судом встановлено, що загальний обсяг
постачання ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" за
жовтень 2013 року складає 623644,8 тис.грн.,
що підтверджується листом Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві
№2336/8/26-59-15-03-59 від 21.11.2013 року та
відповідною декларацією.

При цьому, слід зазначити, що
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Донецькій області
правомірно врахований загальний обсяг
постачання саме за жовтень 2013 року,
оскільки перевірка здійснювалась у
листопаді 2013 року.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду відповідач довів
правомірність дій та рішень, що
стосуються предмету позову.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку про те, що
викладені в позовній заяві вимоги не
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями ст.ст. 23, 94, 122, 162, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю "САВ-ДІСТРІБЬЮШН" до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Донецькій області про
визнання незаконним та скасування
наказу № 604 від 19.11.2013 року про
проведення перевірки в частині
проведення перевірки магазину
«ФОКСТРОТ» ТОВ «САВ-ДІСТРІБЬЮШН», м.
Слов'янськ, вул. Октябрської Революції,
3, визнання незаконними дій відповідача
щодо проведення перевірки магазину
«ФОКСТРОТ», м. Слов'янськ, вул.
Октябрської Революції, 3 та складення
акту перевірки № 007061 від 20.11.2013 року,
визнання протиправною (незаконною) та
скасування постанови про накладення
стягнень № 3097 від 02.12.2013 року, -
відмовити повністю.

Постанова ухвалена у нарадчій кімнаті
та проголошена її вступна та
резолютивна частини у судовому
засіданні 24 березня 2014 року в
присутності представників сторін.

Постанова виготовлена в повному обсязі
29 березня 2014 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Христофоров А.Б.