Справа № 2а-2851/11
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
Справа
№ 138686/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Матковської З.М., Затолочного
В.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу підрозділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Закарпатській
області на постанову Міжгірського
районного суду Закарпатської області
від 25 серпня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до підрозділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Закарпатській
області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2011 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до підрозділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Закарпатській
області, в якому просив визнати
неправомірними дії відповідача та
скасувати постанову про закінчення
виконавчого повадження від 08.07.2011 року;
зобов'язати відповідача вжити заходів
до повного виконання рішення
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 23 вересня 2010
року.

Постановою Міжгірського районного
суду Закарпатської області від 25
серпня 2011 року адміністративний позов
ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано
неправомірними дії підрозділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Закарпатській
області та скасовано постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 08.07.2011 р. серії ВП № 26574119.
Зобов'язано підрозділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Закарпатській
області вжити заходів до повного
виконання рішення Міжгірського
районного суду Закарпатської області
від 23 вересня 2010 року по виконавчому
листу № 1384/10, що стосується інтересів
стягувача ОСОБА_1.

Не погодившись із таким рішенням суду,
його оскаржив відповідач, який в
поданій апеляційній скарзі,
покликаючись на те, що оскаржувана
постанова є незаконною, так як винесена
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить таку
скасувати та прийняти нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що в оскаржуваній
постанові суд першої інстанції не
зазначив жодної норми Закону України
«Про виконавче провадження» та інших
нормативно-правових актів, які були б
порушені державним виконавцем, не
зазначено, які заходи не було вжито
державним виконавцем для виконання
рішення суду.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
Рішенням Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 23.09.2010 року
частково задоволено позов ОСОБА_1 і
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Міжгірському районі
нарахувати та виплатити недоплачене
підвищення до пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком за період з
09.07.2007 р по 31.05.2010 р.

Після набрання рішення суду законної
сили 15.10.2010 р. було видано виконавчий
лист від 23.09.2010 р. за № 2-1384, який позивач
направив до відділу ДВС у Міжгірському
районі. 19.11.2010 р. державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та направлено
до управління ПФУ в Міжгірсьому районі.

26.11.2010 р. від боржника управління ПФУ в
Міжгірському районі на адресу
державного виконавця надійшов лист про
неможливість виконання у зв'язку з тим,
що ОСОБА_1 на обліку в ПФУ в
Міжгірському районі як пенсіонер не
перебуває, натомість отримує пенсію в
Головному управлінню ПФУ в
Закарпатській області.

08.07.2011 р. державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження, про що позивачу стало
відомо 14.07.2011 р. після отримання
поштового листа. У постанові про
закінчення виконавчого провадження
зазначено, що відповідно до
вищезазначеного листа управління
Пенсійного фонду в Міжгірському районі
та керуючись п.П ч.І ст. 49 ЗУ «Про
виконавче провадження», виконавче з
примусового виконання стягнень по
виконавчому листі № 2-1384 слід
закінчити.

Колегія суддів вважає такий висновок
відповідача безпідставним, виходячи з
наступного.

В силу норми ч. 2 ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

В силу норми ч.1 ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
учасник виконавчого провадження має
право звернутися до адміністративного
суду із позовною заявою, якщо вважає, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця порушено його
права, свободи чи інтереси.

Згідно п.1. ч.2 ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Здійснює необхідні
заходи щодо своєчасного і повного
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом, що передбачено
ст.5 Закону України «Про виконавче
провадження».

Виходячи з вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку щодо
необхідності визнання неправомірними
дій підрозділу примусового виконання
рішень відділу Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Закарпатській області та необхідності
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження від 08.07.2011 р.
серії ВП № 26574119, зобов'язання
відповідачів вжити заходів до повного
виконання рішення Міжгірського
районного суду Закарпатської області
від 23 вересня 2010 року по виконавчому
листу № 1384/10, що стосується інтересів
стягувача ОСОБА_1.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу підрозділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Закарпатській
області залишити без задоволення, а
постанову Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 25 серпня 2011
року у справі № 2а-2851/11- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
З.М. Матковська

суддя
В.С. Затолочний