Справа № 807/98/14
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2014 рокум. Ужгород№ 807/98/14
Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді Скраль Т.В.,

при секретарі - Химинець В.В.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1 ,

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача 1: Управління Пенсійного
фонду України в м. Хуст та Хустському
районі Закарпатської області -
представник Пильник Г.О.,

відповідача 2: Хустської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області - представник в
судове засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Хуст та
Хустському районі Закарпатської
області, Хустської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області про визнання
безпідставним стягнення сум єдиного
внеску, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 03 квітня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 07
квітня 2014 року.

13 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Управління Пенсійного фонду
України в м. Хуст та Хустському районі
Закарпатської області якою просить
визнати безпідставним стягнення
управління Пенсійного фонду в місті
Хуст та Хустському районі
Закарпатської області сум єдиного
внеску в розмірі 8658,64 грн. за вимогою
про сплату недоїмки № 1300 від 09.08.2013
року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі
оподаткування та на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Хуст та Хустському районі
Закарпатської області як фізична
особа-підприємець. За вимогою про
сплату недоїмки від 09 серпня 2013 року №
1300 ОСОБА_1 нарахована заборгованість в
розмірі 8654,64 грн. Вважає безпідставним
стягнення управлінням Пенсійного
фонду України в м. Хуст та Хустському
районі Закарпатської області сум
єдиного внеску в розмірі 8654,64 грн. та як
за частиною 4 статті 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», він як
пенсіонер та інвалід звільнений від
сплати єдиного внеску.

Позивач та представники позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали з мотивів наведених в
позовній заяві та просили суд
задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні заперечила проти позову.
Подала суду пояснення в яких зазначила,
що в управлінні на обліку ОСОБА_1 як
пенсіонер чи інвалід не перебуває, так
як він виїхав на постійне місце
проживання до Угорщини в 2002 році,
виплата пенсії йому припинилася, а тому
даних про те, що позивач був
пенсіонером станом на 09.08.2013 року при
звірці в управлінні не було. Обов'язку
надавати довідки про встановлення
групи інвалідності позивач не мав, а
підприємницьку діяльність здійснював
га спрощеній системі оподаткування,
відповідно управління Пенсійного
фонду України в м. Хуст та Хустському
районі Закарпатської області було
виставлено вимогу про сплату
заборгованості по єдиному внеску. У
зв'язку з тим, 20.08.2013 року позивачу було
надіслано вимогу про сплату боргу по
єдиному соціальному внеску в сумі 8658,64
грн., яку він отримав 23.08.2013 року.
Протягом 10 робочих днів ОСОБА_1 не
оскаржував вимогу про сплату боргу.
Натомість позивач 22.09.2013 року погасив
заборгованість в повному обсязі.
Просить відмовити в задоволенні
позовних вимог повністю.

Представник відповідача 2 в судове
засідання не з'явився. 11.03.2014 року подав
до суду заперечення, просить слухати
справу за відсутності представника
відповідача Хустської ОДПІ. Крім того,
в запереченні зазначено, що з 01.01.2013
року згідно баз даних, які надійшли від
управління Пенсійного фонду України в
м. Хуст та Хустському районі
Закарпатської області за позивачем
заборгованості до фонду по єдиному
внеску не значилось та платником
єдиного внеску він не значився. З 01.10.2013
року по 07.03.2014 року відповідач 2 не
здійснювала жодних заходів щодо
стягнення будь-яких коштів з ОСОБА_1
Оскільки Хустська ОДПІ не стягувала
кошти з ФОП ОСОБА_1, то і обов'язку її
повертати, згідно ст.. 26 Закону у
Хустської ОДПІ не має.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Судом встановлено, що Виконавчим
комітетом Хустської міської ради
Закарпатської області 02.08.1992 року було
проведено державну реєстрацію
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
відповідно до копії Свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця Серії НОМЕР_1 за
місцем проживання: 90400, АДРЕСА_1 (а.с. 8).

В судовому засіданні судом
встановлено, що позивач - ОСОБА_1 є
інвалідом ІІ групи відповідно до копії
посвідчення № 101047 (а.с. 6).

Управління пенсійного фонду в м. Хуст
ОСОБА_1 призначена пенсія по
інвалідності ( письмові докази наявні
в матеріалах справи).

09 cерпня 2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Хуст та
Хустському районі до ст. 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», було прийнято
вимогу № Ф 1300 від 09 серпня 2013 року,
якою ОСОБА_1 було визначено єдиний
внесок в сумі 8658, 64 грн. ( а.с. 4).

Відповідачем була надіслана вимога №
Ф 1300 від 09 серпня 2013 року про сплату
недоїмки з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 8658,64 грн.
(отримана позивачем 23.08.2013 року).

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що виникли між
сторонами, суд зауважує, що правові та
організаційні засади забезпечення
збору та обліку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати,
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

У відповідності до ч. 4 ст. 25 "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" орган доходів і
зборів у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Платник єдиного внеску
зобов'язаний протягом десяти
календарних днів з дня надходження
вимоги про сплату недоїмки сплатити
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею. У разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки платник
єдиного внеску узгоджує її з органом
доходів і зборів шляхом оскарження
вимоги про сплату єдиного внеску в
адміністративному або судовому
порядку. Скарга на вимогу про сплату
єдиного внеску подається до органу
доходів і зборів вищого рівня у
письмовій формі протягом десяти
календарних днів, що настають за днем
отримання платником єдиного внеску
вимоги про сплату єдиного внеску, з
повідомленням про це органу доходів і
зборів, який прийняв вимогу про сплату
єдиного внеску.

Абзацом 9 ч. 4 ст. 25 "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" у разі
якщо платник єдиного внеску протягом
десяти календарних днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом доходів і
зборів, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
орган доходів і зборів надсилає в
порядку, встановленому законом, до
підрозділу державної виконавчої
служби вимогу про сплату недоїмки.
Позивач не оскаржував вимогу про
сплату недоїмки в судовому порядку
пояснивши, що на той час проходив
медичне обстеження в Угорщині.
Відповідно до копій медичної
документації про проходження
обстеження у лікувальному закладі м.
Дебрецен за період серпень-вересень 2013
року (а.с. 19-30).

За постановою про відкриття
виконавчого провадження від 17.09.2013
року, було розпочато примусове
виконання вимоги управління
Пенсійного фонду України в м. Хуст та
Хустському районі Закарпатської
області № Ф 1300 від 09.08.2013 року про
сплату недоїмки з єдиного соціального
внеску в сумі - 8658,64 грн. (а.с. 5). 20
вересня 2013 року позивачем ОСОБА_1 дана
сума за вимогою була повністю сплачена.
Головним державним виконавцем відділу
ДВС Хустського РУЮ винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження від 25.09.2013 року щодо вимоги
про сплату недоїмки від 09.08.2013 року № 1300
якою виконавче провадження з
примусового виконання закінчено у
зв'язку з фактичним виконанням рішення
за виконавчим документом (а.с. 7).

13 січня 2014 року, вважаючи такі дії
відповідача незаконними, позивач
звернувся до суду з позовною заявою.

Згідно статті 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно до підпункту 2 частини 1
статті 1 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та п.п. 2.1.3 п. 2.1
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 27.09.2010р. № 21-5, платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

За частиною 3 статті Закону України №
2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", платникам
єдиного внеску, зазначеним у пунктах 1, 4
та 5 частини першої статті 4 цього
Закону, в порядку, встановленому
Пенсійним фондом, безоплатно
надсилається повідомлення про взяття
їх на облік, в якому для платників,
зазначених у пункті 1 частини першої
статті 4 цього Закону, зазначається
клас професійного ризику виробництва,
до якого віднесено платника.

На виконання даних вимог Закону,
доказів надіслання або взяття на облік
позивача як платника єдиного внеску
відповідачем не надано.

Разом з тим, пунктом 7 розділу I Закону
України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" від 07.07.2011
№3609-VI (набрав чинності з 06.08.2011) внесено
зміни до Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" згідно з якими
статтю 4 цього Закону доповнено
частиною 4 такого змісту: "Особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування".

Отже, фізичні особи-підприємці, які
обрали спрощену систему оподаткування
і є інвалідами, за періоди з серпня 2001
року сплачують єдиний внесок на
добровільних засадах.

Матеріали справи не містять доказів
того, що ОСОБА_1 уклав з УПФУ в м. Хуст
та Хустському районі договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Як встановлено судом, єдиною підставою
вставлення вимоги позивачу
Управлінням пенсійного фонду в м. Хуст
та Хустському районі, було те що ОСОБА_1
здійснював підприємницьку діяльність
на спрощеній системі оподаткування,
відповідно управлінням ПФУ було
виставлено вимогу про сплату єдиного
внеску.

Зважаючи на приведені норми права, суд
відхиляє доводи представника
відповідача, що позивач станом 09.08 2013
року як пенсіонер чи інвалід не
перебував в Управлінні на обліку, так
як виїхав на постійне місце проживання
до Угорщини в 2002 році, виплата пенсії
йому припинилася. Однак, як слідує із
наданої відповідачем в судовому
засіданні заяви від 31.03.2003 року, ОСОБА_1
звертався до начальника Пенсійного
фонду в м. Хуст та Хустського району, як
пенсіонер та інвалід 2 групи, про зняття
з обліку та припинення виплати з 01.11.2002
року та саме цим органом виносилася
вимога про сплату недоїмки від 09 серпня
2013 року.

Призначення і виплата пенсій
громадянам України, які проживають за
її межами, та громадянам інших країн,
які переїхали на постійне проживання
до України, здійснюється згідно із
пенсійним законодавством України, яке
складається із Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", інших
нормативно-правових актів, а також
міжнародних договорів (угод), що
регулюють відносини у сфері пенсійного
забезпечення.

Відповідно до статті 51 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", у разі
виїзду пенсіонера на постійне місце
проживання за кордон, пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України. На цей час, питання
пенсійного забезпечення в Україні
регулюються міжнародними договорами,
зокрема Україна у сфері пенсійного
забезпечення з Угорщиною, керується
Угодою між Союзом РСР і Угорською
Народною Республікою про
співробітництво в галузі соціального
забезпечення, підписана 20.12.1962 р.,
ратифікована 31.05.1963 р., набула чинності
з 12 квітня 1963 року.

Пенсії, призначені внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання громадянам, які виїхали
на постійне проживання до інших країн,
переводяться Пенсійним фондом України,
що визначено Постановою КМ України, від
06.04.1993, № 258 "Про порядок переведення
пенсій громадянам, які виїхали на
постійне проживання до інших країн".
Пенсії переводяться для виплати
громадянам з дати припинення її в
Україні.

У відповідності до Закону України від
04.07.2013 року № 406-VII "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України у
зв'язку з проведенням адміністративної
реформи" який набрав чинності з 11.08.2013
року згідно якого функції з
адміністрування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування здійснює
Міністерство доходів і зборів України.

Згідно заперечення Хустської ОДПІ, що
з 01.10.2013 року згідно баз даних, які
надійшли від управління Пенсійного
фонду України в м. Хуст та Хустському
районі Закарпатської області за
позивачем заборгованості до фонду по
єдиному внеску не значилось та
платником єдиного внеску він не
значився.

Згідно з частиною 13 статті 9 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" суми помилково
сплаченого єдиного внеску
зараховуються в рахунок майбутніх
платежів єдиного внеску або
повертаються платникам у порядку і
строки, визначені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної бюджетної
політики, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
Пенсійним фондом та фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Законами України від 04.07.2013 №404-VII "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи" та від 04.07.2013
№406-VII "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної
реформи", які набрали чинності 11.08.2013,
урегульовано питання щодо передачі
функцій з адміністрування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від Пенсійного
фонду України Міністерству доходів і
зборів України.

Крім того, за п.3 статті 26 Закону
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» суми коштів,
безпідставно стягненні
територіальними органами доходів і
зборів з юридичних і фізичних осіб,
підлягають поверненню з рахунку
органу доходів і зборів у триденний
строк з дня прийняття рішення
територіальним органом доходів і
зборів або судом про безпідставність
їх стягнення з одночасною сплатою
нарахованої на ці суми пені, що
визначаються виходячи з розрахунку 120
відсотків річної облікової ставки НБУ.

Пунктом 3 Прикінцевих положень
Закону України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України у
зв'язку з проведенням адміністративної
реформи" від 04.07.2013 №406-VII визначено, що
процедури адміністрування, які
здійснюють органи доходів і зборів,
встановлені цим Законом, поширюються
на періоди до набрання чинності цим
Законом. Заходи адміністрування
органами доходів і зборів здійснюються
не раніше дня набрання чинності
Законом України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи".

Суми єдиного внеску, які надійшли
на рахунки територіальних органів
Пенсійного фонду України, відкриті в
центральному органі виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, та його
територіальних органах для
зарахування таких сум, підлягають
перерахуванню на відповідні рахунки
органів доходів і зборів, відкриті в
центральному органі виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, та його
територіальних органах (пункт 5
Прикінцевих положень Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи"

Повернення зайво сплачених
коштів здійснюється відповідно до
положень Порядку зарахування в рахунок
майбутніх платежів єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування або повернення
надміру та/або помилково сплачених
коштів, затвердженого наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 09.09.2013 №450, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 17.09.2013
№1601/24133, згідно яких повернення коштів
здійснюється у випадках:

- надміру або помилково сплачених сум
єдиного внеску, безпідставно стягнених
сум єдиного внеску та/або застосованих
фінансових санкцій або інших коштів на
відповідний рахунок органу доходів і
зборів, відкритий в органі
Казначейства за балансовим рахунком
3719;

- помилкової сплати сум єдиного внеску
та/або застосованих фінансових санкцій
на неналежний рахунок органу доходів і
зборів.

Слідуючи вимогам ст.. 11 Кодексу
адміністративного судочинства,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. За ч.2 цієї статті суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

З огляду на викладене, позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання безпідставними
стягнення сум єдиного внеску, є такими
що доведені належними та допустими
доказами, а тому суд виходить за межі
позовних вимог та для повного захисту
прав та інтересів позивача, скасовує
вимогу про сплату недоїмки та
повертає сплачену позивачем суму
єдиного внеску в загальному розмірі
8658, 64 грн.

Таким чином суд приходить до
переконань, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 94, 160, 163, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в м. Хуст та Хустському
районі Закарпатської області,
Хустської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати
Вимогу про сплату недоїмки № Ф 1300 від 09
серпня 2013 року винесену Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Хуст та
Хустському районі Закарпатської
області відносно ОСОБА_1 ( РНОКПП
НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2).

3. Зобов'язати Хустську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області повернути
фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
сплачену суму єдиного внеску в розмірі
8 658 , 64 грн ( вісім тисяч шістсот
п'ятдесят вісім гривень 64 коп.)

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

СуддяТ.В. Скраль