Справа № 2а-8/10
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/63064/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Дрогобицької міської ради про визнання
дій протиправними та зобов'язання
виплатити допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року та постанову Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 19 квітня 2010 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2009 року позивач - ОСОБА_4
звернулася до суду першої інстанції з
позовом, в якому, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просила
визнати неправомірними дії
відповідача - Управління праці та
соціального захисту населення
Дрогобицької міської ради щодо
невиплати у повному розмірі допомоги
по догляду за дитиною з 01.07.2005 року по
28.02.2006 року; зобов'язати відповідача
здійснити виплату недоплаченої суми
матеріальної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, із врахуванням суми компенсації
по заборгованості, за період з 01.07.2005
року по 28.02.2006 року, станом на 03.02.2010 року
в сумі 4082,07 грн.; стягнути з відповідача
на її користь моральну шкоду в розмірі
10000 грн., судові витрати в сумі 68 грн.
покласти на відповідача (а.с. 3, 25, 27, 30-32,
36-38, 44-46, 48-49).

Постановою Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 19 квітня 2010 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що позивач має право на
отримання спірної допомоги відповідно
до вимог Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», однак
останньою пропущений строк звернення
до суду із розглядуваним позовом.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року апеляційну скаргу позивача
задоволено частково та змінено
мотивувальну частини рішення суду
першої інстанції, в іншій частині -
залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи
мотивувальну частину рішення суду
першої інстанції, зазначив, що згідно
матеріалів справи представник
відповідача під час судового розгляду
не наполягав на відмові в задоволенні
позову через пропуск строку звернення
до суду, тому правові підстави для
застосування наслідків ст. 100 КАС
України (в редакції чинній на момент
ухвалення рішення суду першої
інстанції) в даному випадку були
відсутніми. Крім того, починаючи з
01.07.2005 року і до 28.02.2006 року включно,
розрахунок зазначеної допомоги, яка
виплачувалася позивачу, здійснювався у
повній відповідності до вимог Законів
України про Державний бюджет на
відповідні роки.

У поданій касаційній скарзі позивач
заявив вимоги про скасування рішень
судів першої та апеляційної інстанції,
як таких, що постановлені із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, ухвалити нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

У доводах касаційної скарги, позивач
зазначає, що відповідно до ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» їй щомісячно повинна
виплачуватися допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі встановленому законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, однак щомісячна допомога
виплачується не в повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
першого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

Позивач (станом на момент зверненя до
суду першої інстанції) була матір'ю
малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебувала з 01.07.2005 року по 28.02.2006 року у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку і
належала до осіб, застрахованих в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(а.с.9-12).

Як особа, що фактично здійснює догляд
за дитиною, позивач, починаючи з 01.07.2005
року по 28.02.2006 року отримувала
щомісячну грошову допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірах,
встановлених згідно Законів України
про Державний бюджет України на
відповідний рік (а.с. 14-15).

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
зазначена касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Згідно вимог ст.ст. 13, 14 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
особа, яка фактично здійснює догляд за
дитиною має право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, яка виплачується
щомісяця з дня призначення допомоги по
догляду за дитиною по день досягнення
дитиною вказаного віку.

Розмір державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку визначений ч. 1 ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» (в редакції, яка діяла
до 01.01.2008 року) і повинен відповідати
розміру встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років. Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається на кожну дитину
незалежно від кількості народжених
(усиновлених, взятих під опіку) дітей у
сім'ї, по догляду за якими надається
допомога.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік» на
2005 рік установлено, що рівень
забезпечення прожиткового мінімуму
(гарантований мінімум) для призначення
допомоги відповідно до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
складає 90 гривень. Допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років надається в 2005 році
незастрахованим особам у розмірі 100
відсотків від рівня забезпечення
прожиткового мінімуму.

Згідно з ст. 61 Закону України «Про
Державний бюджет на 2006 рік», допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку повинна виплачуватися
у розмірі, що дорівнює різниці між 50
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень, у порядку, встановленому КМ
України.

Вищезазначені норми на предмет
конституційності не розглядалися, у
встановленому порядку
неконституційними визнані не були та
своєї чинності не втратили, а тому
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Позивачем не заперечуються,що з 01.07.2005
року по 28.02.2006 року включно, розрахунок
зазначеної допомоги здійснювався
відповідачем у повній відповідності до
вимог вищевказаних Законів України про
Державний бюджет на відповідні роки.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок суду апеляційної
інстанції щодо відсутності підстав для
задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що з
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що при їх ухвалені, суди
попередніх інстанцій не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254
КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 залишити без задоволення, а
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року у справі № 2-а-8/10 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді:
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска