Справа № 816/499/14
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року м.ПолтаваСправа №
816/499/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Петренко О.В.,

представника позивача - Яременко О.Є.,

представника відповідача - Пасько Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Добробут"
до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Добробут" звернулось до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення.

Позивач просив визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення №/301 від 28.08.2013 року, яким
йому збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 32 205 грн. та застосовано
штрафні (фінансові ) санкції в сумі 16 102
грн.

Мотивуючи свої вимоги, позивач
посилався на необґрунтованість та
протиправність висновків акту
перевірки №1072/22.4-08/32682703 від 13.08.2013 року
щодо порушення ним норм Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість в
сумі 32 205 грн. Наголошував на тому, що
оскаржуване рішення відповідачем
винесено безпідставно та протиправно,
суперечить чинному законодавству та
підлягає скасуванню. Таку позицію
обґрунтовував тим, що ТОВ "Агрофірма
"Добробут" для перевірки податковому
органу було надано всі первинні
документи бухгалтерського обліку щодо
підтвердження господарських операцій
з ТОВ «ТМФ «ТРАНСПОСЕРВІС- ЛТД» та ТОВ
«Бінтекс- Компані» у спірному періоді.
Як позивач, так і його контрагенти, у
період, що охоплювався перевіркою, були
зареєстрованими суб'єктами
господарювання, платниками ПДВ,
перебуваючи на відповідному обліку в
органах державної податкової служби.
Висновки перевіряючих про нікчемність
правочинів, безтоварний характер
операцій обґрунтовані лише
припущеннями та спростовуються
наданими документами. З боку позивача
виконані всі вимоги бухгалтерського та
податкового законодавства, суму
податкового кредиту сформовано за
рахунок операцій, які мають реальний
характер, отриманий товар та послуги
були використані у господарській
діяльності позивача. Зазначав про
індивідуальний характер юридичної
відповідальності, стверджував, що
платник податку не може нести
відповідальність за можливе порушення
його контрагентами податкового
законодавства. Відтак, оскільки в діях
ТОВ "Агрофірма "Добробут" відсутні
порушення податкового законодавства,
оскаржуване рішення відповідача є
необґрунтованим, протиправним та
підлягає скасуванню.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги та просив суд їх
задовольнити у повному обсязі, у ході
розгляду справи надав додаткові
пояснення по суті оподаткованих
операцій.

Представник відповідача проти позову
заперечував, просив суд відмовити у
його задоволенні, посилаючись на
законність, обґрунтованість та
правомірність оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення.
Стверджував про те, позивачем для
перевірки не було надано сертифікатів
якості товару та товарно -
транспортних накладних на
підтвердження транспортування
купленого у ТОВ «ТМФ «ТРАНСПОСЕРВІС-
ЛТД» товару, що ставить під сумнів
поставку автозапчастини. Видаткова
накладна оформлена неналежним чином:
не зазначено посаду та прізвище особи
постачальника, відповідальної за
здійснення господарської операції. У
ТОВ «ТМФ «ТРАНСПОСЕРВІС- ЛТД» відсутні
трудові ресурси, транспортні засоби,
складські приміщення, виробничі
потужності, а отже відсутні необхідні
умови для здійснення фінансово -
господарської діяльності, що
підтверджується актом ДПІ у
Заводському районі м. Миколаєва
№184/22-200/3853514 від 27.06.2012 року "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «ТМФ «ТРАНСПОСЕРВІС-ЛТД»
щодо підтвердження господарських
відносин із платниками податків за
квітень 2012 року". Вказане, як на думку
відповідача, свідчить про нереальність
оподаткованих позивачем господарських
операцій. Крім того, позивачем для
перевірки не було надано кошториси
робіт, які надавались на замовлення ТОВ
"Агрофірма "Добробут" підрядником ТОВ
«Бінтекс-Компані». В Актах приймання
виконаних будівельних робіт не вказано
найменування підприємства
генпідрядника та номер, дата договору.
Вчинення правочинів за участі ТОВ
«Бінтекс-Компані» не спрямоване на
реальне настання наслідків та мають
нікчемний характер, що підтверджується
актом ДПІ у Дніпровському районі м.
Києві №3347/22-521/34726789 від 10.10.2012 року про
неможливість проведення перевірки з
питань правильності нарахування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість за
період з 01.09.2010 року по 31.08.2012 року.
Балансова вартість основних
виробничих фондів відсутня,
чисельність працюючих - 1 чол., будь - які
транспортні засоби відсутні. Вказане,
як на думку відповідача, свідчить про
відсутність будь - яких технічних чи
інших можливостей здійснювати
поставки товарів чи надавати послуги,
що в свою чергу свідчить про
відсутність факту реального
здійснення господарських операцій.

Як на думку податкового органу, в
дійсності товар та послуги позивачем
не придбавались у вказаних
контрагентів, тому платником податків
було безпідставно занижено податок на
додану вартість у відповідних звітних
періодах . Ставлячи під сумнів
реальність оподаткованих операцій,
відповідач вважає оскаржуване рішення
законним та обґрунтованим, а тому воно
скасуванню не підлягає.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, покази свідків,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, встановив
наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Добробут"
() зареєстроване як
юридична особа 12.06.2009 року
Козельщинською районною державною
адміністрацією Полтавської області ,
перебуває на обліку у Кременчуцькій
ОДПІ та є платником податку на додану
вартість. (а.с.153-154 )

Кременчуцькою ОДПІ
(Козельщинське відділення) проведено
виїзну позапланову перевірку ТОВ
"Агрофірма "Добробут" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Глобинський цукор», ПП «Максимум»
ТОВ «Бінтекс - Компані», ТОВ
"Транспортно - монтажна Компанія "
Транспосервіс ЛТД" , ТОВ «Шишацький
комбікормовий завод».

Правомірність підстав та
процедури проведення перевірки
позивачем не оспорювалися.

За результатами даної перевірки
відповідачем складений акт
№1072/22.4-08/32682703 від 13.08.2013 року (надалі -
Акт перевірки), у висновках якого
зафіксовано порушення позивачем ст.198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в сумі 32 205 грн. (т.2,
а.с.57-81 )

У зв'язку зі встановленням в ході
перевірки порушень вимог податкового
законодавства, Кременчуцькою ОДПІ
28.08.2013 року прийнято податкове
повідомлення - рішення №/301 від
28.08.2013 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в сумі 32 205 грн. та
застосовано штрафні (фінансові )
санкції в сумі 16 102 грн. (т.2,а.с.89)

За результатами
адміністративного оскарження у
задоволенні скарг ТОВ "Агрофірма
"Добробут" було відмовлено, вищевказане
податкове повідомлення - рішення
залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаним
рішенням Кременчуцької ОДПІ , позивач
звернувся до суду із позовом про
визнання його протиправним та
скасування.

Відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи правову оцінку
оскаржуваному податковому
повідомленню - рішенню та перевіряючи
його на предмет відповідності
вищезазначеним критеріям, суд
приходить до висновку про його
необґрунтованість та протиправність,
виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення,
відповідач посилався як на правову
підставу його винесення встановлені
ним у Акті перевірки порушення
позивачем ст.ст.198 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість в сумі 32 205
грн.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України, кодекс
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

У відповідності до пункту 198.2
статті 198 вказаного Кодексу, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 201.6 статті 201 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для отримання права на
податковий кредит із сум податку на
додану вартість, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги), призначений для
використання в господарській
діяльності.

Зважаючи на вищевказані норми
Податкового кодексу України,
посилаючись на те, що ТОВ "Агрофірма
"Добробут" фактично не здійснювало
придбання товару та послуг у ТОВ «ТМФ
«ТРАНСПОСЕРВІС- ЛТД» та ТОВ «Бінтекс-
Компані», оскільки, на думку
контролюючого органу, такі операції не
підтверджені доказами, контрагенти не
можуть виконувати свої договірні
зобов'язання в силу відсутності
необхідних ресурсів, відповідач
стверджує про заниження позивачем
податку на додану вартість в сумі 32 205
грн.

Суд знаходить вказані висновки
податкового органу необґрунтованими
та помилковими, не погоджується із
наявністю в діях платника порушень
норм податкового законодавства, з
огляду на наступне.

У ході розгляду справи судом
встановлено факт господарських
взаємовідносин між позивачем
(Покупець) та ТОВ «ТМФ «ТРАНСПОСЕРВІС-
ЛТД» (Продавець) на підставі договору
купівлі - продажу №20/0312/15 від 20.03.2012
року, за умовами якого Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупця, а Покупець зобов'язується
прийняти товар, а саме: гідропередачу
УГП-750 (після капітального ремонту) до
тепловоза ТГМ- 4А вартістю 80 000 грн. в т.ч.
ПДВ. (т.1,а.с.87-88)

Крім того встановлено факт
господарських відносин позивача
(Замовник) з ТОВ «Бінтекс- Компані»
(Підрядник) на підставі договорів
підряду №16/0812/19 від 16.08.2012 року, №04/0712/4
від 04.07.2012 року, №04/0712/3 від 04.07.2012 року,
№11/0512/11 від 11.05.2012 року, за умовами яких
Підрядник зобов'язується за завданням
Замовника власними силами та засобами
на свій ризик якісно виконати роботи по
реконструкції силосної споруди та
ремонту зерноскладів на території МТФ
ВП «Хліб і люди» ТОВ "Агрофірма
"Добробут", ремонту металевого
зерноскладу ВП «Козацький стан» ТОВ
"Агрофірма "Добробут" , роботи по
виготовленню та монтажу металевих
кліток для корпусів на території МТФ
«Василівське» , ВП «Хліб і люди», ВП
«ім.. Воровського», ВП «ім.. Суворова»
ТОВ "Агрофірма "Добробут" відповідно до
вимог ДБН для таких робіт. (т.1, а.с.71-88)

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення. Такі
первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

На підтвердження дійсності
укладення та реального виконання
вищевказаних угод представником
позивача надано суду податкові
накладні, видаткову накладну, акти
приймання виконаних будівельних
робіт, які підписані сторонами без
заперечень, дефектні акти, договірні
ціни, платіжні доручення, реєстр
виданих доручень, подорожні листи,
накази про призначення посадових осіб
позивача, які брали участь у спірних
господарських операціях (
т.1,а.с.10-70,230-236, т.2,а.с.25-56 )

Як було зазначено представником
позивача та підтверджено матеріалами
справи, куплений товар та отримані
послуги були використані у
господарській діяльності позивача для
власних потреб виробництва. Зокрема,
послуги від ТОВ «Бінтекс- Компані»
(Підрядник) отримувались з метою
ремонту об'єктів, що є власністю ТОВ
"Агрофірма "Добробут" для забезпечення
функціональності та виробництва
підприємства. На підтвердження
вказаного суду було надано також
витяги з Державного реєстру нерухомого
майна (т.1,а.с.249-250, т.2,а.с.4). Куплена у ТОВ
«ТМФ «ТРАНСПОСЕРВІС- ЛТД»
гідропередача УГП-750 (після
капітального ремонту) до тепловоза ТГМ-
4А також була використана у виробництві
позивача для ремонту транспортного
засобу, що є власністю останнього. На
підтвердження вказаного було долучено
до матеріалів справи накладну на
внутрішнє переміщення, акт списання
товарно-матеріальних цінностей, журнал
довіреностей та накази про
призначення відповідальних посадових
осіб ТОВ "Агрофірма "Добробут". (т.1,
а.с.237-248)

Враховуючи викладене, суд вважає
спростованими доводи податкового
органу про відсутність доказів
перевезення купленого товару, оскільки
представником позивача було надано
подорожні листи. Крім того,
транспортування гідропередачі УГП-750
(після капітального ремонту) до
тепловоза ТГМ- 4А підтверджено показами
свідка ОСОБА_3, який пояснив, коли і як
перевозився товар.

Під час дослідження зазначених
документів судом не встановлено жодних
порушень щодо їх оформлення, крім того
належне оформлення первинних
документів (за винятком видаткової
накладної та актів приймання виконаних
робіт) не заперечувалось і самим
податковим органом. Відтак, в силу
приписів норм Податкового кодексу
України, наявність податкових
накладних та належним чином
оформлених первинних бухгалтерських
документів надає позивачу право на
формування податкового кредиту у
відповідному звітному періоді та
підтверджує його правомірність.

Суд критично оцінює посилання
податкового органу на відсутність
сертифікатів якості товару, що ставить
під сумнів реальність оподаткованої
господарської операції, оскільки
позивач не є виробником відповідного
товару та купляв його також не у
виробника (після капітального ремонту),
тому ТОВ "Агрофірма "Добробут" не може
відповідати за наявність чи
відсутність таких сертифікатів.

Суд не бере до уваги посилання
відповідача на неналежне оформлення
видаткової накладної №ТС - 0000387 від
19.04.2012 року, у якій нібито відсутні
посада та прізвище особи постачальника
відповідальної за здійснення
господарської операції, оскільки вони
не відповідають дійсним фактичним
обставинам справи. Зокрема, з
дослідженої судом видаткової
накладної можливо встановити посаду та
прізвище особи постачальника товару.
(т.1, а.с.12)

Щодо неналежного оформлення
актів приймання виконаних будівельних
робіт в частині відсутності номерів
актів та дат їх складання, суд вказує,
що означене може свідчити про
порушення позивачем вимог ст.. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", але не
про порушення норм податкового
законодавства, що може позбавляти
права ТОВ "Агрофірма "Добробут" на
отримання податкового кредиту за
рахунок відповідних господарських
операцій.

Суд не бере до уваги посилання
Кременчуцької ОДПІ на Акт ДПІ у
Заводському районі м. Миколаєва
№184/22-200/3853514 від 27.06.2012 року «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «ТМФ «ТРАНСПОСЕРВІС- ЛТД»
щодо підтвердження господарських
відносин із платниками податків за
квітень 2012 року» та Акт ДПІ у
Дніпровському районі м. Києві
№3347/22-521/34726789 від 10.10.201 року "Про
неможливість проведення перевірки з
питань правильності нарахування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість за
період з 01.09.2010 року по 31.08.2012 року" . Такі
акти свідчать лише про неможливість
проведення зустрічної звірки та
перевірки, та не можуть бути
беззаперечним доказом неможливості
виконання останніми своїх договірних
зобов'язань.

Як припущення суд розцінює
посилання податкового органу на
відсутність у контрагентів позивача
основних фондів, виробничих
потужностей, трудових ресурсів,
транспортних засобів, що виключає, як
на думку відповідача, можливість
виконання ними своїх договірних
зобов'язань.

Жодною нормою закону не
встановлено залежності права платника
податку на формування своїх податкових
зобов'язань від наявності у його
контрагента трудових та інших ресурсів
для виконань своїх договірних
зобов'язань, оскільки він має нічим не
обмежене право укладати
цивільно-правові угоди оренди
приміщень, устаткування та
автотранспорту та використання
залучених за такими цивільно-правовими
угодами трудових та інших ресурсів у
власній господарській діяльності.

Суд зазначає про індивідуальний
характер юридичної відповідальності
платників податку. ТОВ "Агрофірма
"Добробут" не може нести
відповідальність за можливе порушення
податкового та валютного
законодавства його контрагентами.
Висновки податкового органу щодо
фіктивності та сумнівності
контрагентів ТОВ "Агрофірма "Добробут"
не можуть впливати на податкові
зобов'язання позивача.

Суд, таким чином, проаналізувавши
фактичні обставини та матеріали
справи, оцінивши докази, надані
сторонами, не знаходить у діях платника
податків (позивача) порушень тих норм
закону, на які посилається відповідач,
і приходить до висновку, що твердження
податкового органу про наявність таких
порушень ґрунтуються на припущеннях та
належним чином не доведені, доводи
відповідача протирічать вимогам
закону та спростовуються наявними у
матеріалах справи доказами.

Встановлені судом фактичні
обставини справи свідчать про те, що
позивач виконав усі передбачені
законом умови набуття права на
податковий кредит та має його
документальне підтвердження,
сформував суми ПДВ на реально
придбаний товар та послуги, які були
використані у власній господарській
діяльності.

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість та протиправність
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини першої статті 11
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які
стали підставою для прийняття спірного
податкового повідомлення -рішення
покладено на податковий орган.

В даному випадку відповідач не довів
правомірність прийнятого ним
податкового повідомлення - рішення та
не надав доказів в спростування
вищевикладеного, на відміну від
позивача, який довів обґрунтованість
вимог, заявлених у позові.

Таким чином, суд перевіривши матеріали
справи, оцінивши надані докази, дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Відповідно до положень частини 1
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Кременчуцької ОДПІ №/301 від 28.08.2013
року.

Стягнути з Державного бюджету України
на корить Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Добробут"
витрати зі сплати судового збору в сумі
182,70 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 14
квітня 2014 року.

Суддя
І.С. Шевяков