Справа № 802/32/14-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/32/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.
Суддя-доповідач: Залімський І. Г.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О.

секретар судового засідання: Копійчук
О.В.

за участі:

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Кирилюка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області про визнання
протиправними та скасування рішень , -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2014 року до Вінницького
окружного адміністративного суду
звернулася ОСОБА_2 з адміністративним
позовом до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області про визнання
протиправними та скасування рішень.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року скасувати, прийняти нове рішення
про задоволенні позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неповного з'ясування обставин справи і,
як наслідок, невірного вирішення
справи та прийняття необґрунтованої
постанови.

Позивач в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав в повному
обсязі, просив вимоги, що в ній
викладені, задовольнити.

Представник відповідача заперечив
проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, що з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
24.12.2013 року головним державним
інспектором відділу по Східному
регіону управління контролю № 1 за
будівництвом об'єктів та державного
ринкового нагляду інспекції
Держархбудконтролю у Вінницькій
області Соколюком В.П., проведено
перевірку дотримання позивачем вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил під час
виконання будівельних або підготовчих
робіт у підвальному приміщенні по
АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_2 на праві
власності.

В ході перевірки виявлені порушення.
Так, відповідно до технічного паспорту
виготовленого Гайсинським БТІ, згідно
якого позивачу було видане свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
розташоване в підвалі
адміністративної будівлі, яка
розташована по АДРЕСА_1 (а.с. 19), не
зазначено одного з входів в підвальне
приміщення (а саме вхід в підвал №1,
який згідно проектної документації
рахується як раніше зруйнований). Також
ОСОБА_2 в декларації про початок
виконання будівельних робіт з
реконструкції зруйнованого входу в
підвал №1 не вказала містобудівні
умови та обмеження, зазначивши, що вони
не вимагаються, а також зазначила
державний акт на право постійного
користування землею серія ВН № 15 від
09.04.1996 року, який її не належить, а
виданий Теплицькому виробничо
побутово-торговельному товариству з
обмеженою діяльністю
"Тепликпобутсервіс".

За результатами перевірки
відповідачем складено припис від 24.12.2013
року про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які не відповідають
законодавству, будівельним нормам,
державним стандартам і правилам,
архітектурним вимогам, затвердженим
проектним рішенням, технічним умовам
та іншим нормативно-правовим актам,
виконуються без повідомлення,
реєстрації декларації про початок їх
виконання або без отримання дозволу на
виконання будівельних робіт, з
терміном виконання до 31.12.2013 року (а.с.
14).

24.12.2013 року відповідачем складно припис
про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил з
вимогою привести перевіряємий об'єкт у
відповідність до вимог чинного
законодавства у термін до 24.03.2014 року та
протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 24.12.2013
року (а.с. 12-13, 15).

Крім того, 26.12.2013 року відповідачем
винесено постанову № 64 від 26.12.2013 року
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, якою позивача зобов'язано
сплатити штраф у сумі 43848 гривень
(а.с.10-11).

Не погоджуючись із вищевказаними
рішеннями інспекції позивач
звернулася до суду, з вимогою визнати
їх протиправними та скасувати.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач дійсно
допустив наведені порушення, а тому
оскаржувані приписи та постанова є
правомірними та на підлягають
скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інтонації
не погоджується із вказаним висновком,
з огляду на таке.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
планування та забудова земельних
ділянок здійснюється їх власниками чи
користувачами в установленому
законодавством порядку.

Відповідно до ст.41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
державний архітектурно-будівельний
контроль - сукупність заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів від 23.05.2011 року №553
визначено, що державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється зокрема за дотриманням
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, проектної
документації, будівельних норм,
державних стандартів і правил,
технічних умов, інших нормативних
документів під час виконання
підготовчих і будівельних робіт,
архітектурних, інженерно-технічних і
конструктивних рішень, застосування
будівельної продукції.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

Згідно із ч.8 ст.36 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
замовник відповідно до закону несе
відповідальність за повноту та
достовірність даних, зазначених у
поданій ним декларації про початок
виконання будівельних робіт, та
виконання будівельних робіт без
зареєстрованої декларації.

Вказуючи про порушення позивачем даної
норми, відповідач, зокрема, вказує на
те, що відповідно до технічного
паспорту виготовленого Гайсинським
БТІ, згідно якого позивачу було видане
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно розташоване в підвалі
адміністративної будівлі, яка
розташована по АДРЕСА_1, не зазначено
одного з входів в підвальне приміщення
(а саме вхід в підвал №1, який згідно
проектної документації рахується як
раніше зруйнований).

Разом з цим, вхід у підвальне
приміщення був на момент придбання
позивачем приміщення, що
підтверджується рішеннями виконкому
Теплицької селищної ради від 22.09.2010
року та 05.05.2011 року про надання дозволу
на зміну архітектурного вигляду
нежитлового приміщення та про надання
дозволу на замовлення проекту
реконструкції з прибудовою
зруйнованого окремого входу
нежитлового приміщення під магазин по
торгівлі промисловими товарами, та
письмовим поясненням ОСОБА_5, яка
відступила позивачу свою майнову
частку, приміщення підвалу із окремим
прибудованим входом, який знаходився в
зруйнованому стані.

У відповідністю із вказаними
рішеннями виконкому Теплицької
селищної ради, в 2013 році було
виготовлено проект на реконструкцію
підвального приміщення під магазин по
торгівлі промтоварами та будівельними
матеріалами з відновленням раніш
зруйнованого окремого входу. Про те, що
вхід зруйнований і підлягає
відновленню зазначено в проекті на
реконструкцію.

Також, технічний паспорт на ім'я
позивача було виготовлено Гайсинським
БТІ в 2006 році, після придбання
вказаного приміщення у ТВПТ ТОВ
«Тепликпобутсервіс», а тому не
зрозуміло в чому вина позивача у
виготовленні технічного паспорту з
можливими неточностями.

Крім того, відповідач вказує, що
позивач надала недостовірні відомості
в декларації про початок виконання
будівельних робіт з реконструкції
зруйнованого входу в підвал №1:

1) не вказала містобудівні умови та
обмеження, зазначивши, що вони не
вимагаються;

2) зазначила державний акт на право
постійного користування землею серія
ВН № 15 від 09.04.1996 року, який її не
належить, а виданий Теплицькому
виробничо побутово-торговельному
товариству з обмеженою діяльністю
"Тепликпобутсервіс".

Згідно із ст.26 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
визначено, що забудова територій
здійснюється шляхом розміщення
об'єктів будівництва.

Суб'єкти містобудування зобов'язані
додержуватися містобудівних умов та
обмежень під час проектування і
будівництва об'єктів.

Право на забудову земельної ділянки
реалізується її власником або
користувачем за умови використання
земельної ділянки відповідно до вимог
містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів
здійснюється власниками або
користувачами земельних ділянок у
такому порядку:

1) отримання замовником або
проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної
документації та проведення у
випадках, передбачених статтею 31 цього
Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних
робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів;

6) реєстрація права власності на об'єкт
містобудування.

Стаття 29 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
визначає, що основними складовими
вихідних даних є зокрема містобудівні
умови та обмеження.

Відповідно до пункту 25 Переліку
об'єктів будівництва для проектування
яких містобудівні умови та обмеження
не надаються, затвердженого наказом
Мінрегіонбуду від 07.07.2011 року № 109, не
потрібні містобудівні умови та
обмеження у випадку реконструкції
житлових та нежитлових приміщень без
зміни їх зовнішньої конфігурації,
улаштування в існуючих житлових
будинках, адміністративно-побутових
будівлях підприємств та громадських
будівлях вбудованих приміщень
громадського призначення.

Влаштування входу в підвал в існуючому
вході без добудови нової вхідної групи
є реконструкцією нежитлових приміщень
без зміни їх зовнішньої конфігурації,
що не було спростоване відповідачем. а
тому містобудівні умови та обмеження
для забудови земельної ділянки не
потрібні.

Посилання відповідача на те, що позивач
зазначила в декларації, що
містобудівні умови та обмеження
забудови земельної ділянки не
вимагаються відповідно до п.4 ст. 34
Закону «Про регулювання містобудівної
діяльності», колегія суддів не
враховує, адже невірне зазначення
норми законодавства не є порушенням
Постанови Кабінету Міністрів України
від 13.04.2011 року №466 «Деякі питання
виконання підготовчих будівельних
робіт».

Стосовно доводів відповідача про те, що
позивач вказала недостовірні
відомості щодо правовстановлюючих
документів на земельну ділянку, на якій
розташоване приміщення, колегія суддів
звертає увагу на наступне.

Дійсно, позивач в декларації про
початок виконання будівельних робіт з
реконструкції зруйнованого входу в
підвал №1 зазначила державний акт на
право постійного користування землею
серія ВН № 15 від 09.04.1996 року, який її не
належить, а виданий Теплицькому
виробничо побутово-торговельному
товариству з обмеженою діяльністю
"Тепликпобутсервіс".

Однак, позивач не мала можливості
надати документ, який би визначив
належну їй частину земельної ділянки
під будівлею в якій знаходиться
приміщення позивача.

Встановлено, що позивач зверталась до
Теплицької селищної ради та відділу
Держземагенства у Теплицькому району
із заявами про виділення належної їй
земельної ділянки. Згідно із довідками
Теплицької селищної ради №87 від 25.02.2013
року та №30 від 03.02.2014 року виробничий
будинок належить багатьом
співвласникам, є загальний Державний
акт на право постійного користування
землею, тобто видача кожному із
співвласників окремого державного
акту не передбачена і є технічно
неможливою, так як будинок є
двохповерховим із підвальними
приміщеннями.

Враховуючи наведені обставини в
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку, що позивачем не порушено
вимог ч.8 ст.36 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
а тому вказані приписи відповідача від
24.12.2013 року та постанова № 64 від 26.12.2013
року є протиправними та підлягають
скасуванню.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно із ч. 3 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

У відповідністю із пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої
інстанції є незаконним, так як прийняте
з порушення норм права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постанову суду першої інстанції
належить скасувати і прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області про визнання
протиправними та скасування рішень, -
скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати:
постанову №64 від 26.12.2013 року про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності; припис
від 24.12.2013 року про зупинення
підготовчих та будівельних робіт, які
не відповідають законодавству,
будівельним нормам, державним
стандартам і правилам, архітектурним
вимогам, затвердженим проектним
рішенням, технічним умовам та іншим
нормативно-правовим актам, виконуються
без повідомлення, реєстрації
декларації про початок їх виконання
або без отримання дозволу на виконання
будівельних робіт; припис від 24.12.2013
року про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Присудити на користь ОСОБА_2 судові
витрати у розмірі 1114,47 грн. (судовий
збір), які підлягають обов'язковому
стягненню органами Державної
казначейської служби України із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунка
суб'єкта владних повноважень -
відповідача.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "15" червня 2014 р.

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Смілянець Е. С.

Сушко О.О.