Справа № 1570/7821/2012
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1570/7821/2012

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Тарасишина О.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі - Загоруйко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «СІГРАН» до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 11.12.2012 року №
та № , -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року ТОВ «СІГРАН»
звернулось з адміністративним позовом,
в якому, з урахуванням уточнення до
позовної заяви, просив визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби від 11.12.2012
року № та № та стягнути з
Державного бюджету України судові
витрати у розмірі 2146 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року адміністративний позов було
задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
від 11.12.2012 року № та № .

Не погоджуючись з даною постановою
суду податковий орган подав апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить його скасувати
та ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1, п.77.4
ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу
України, наказу ДПІ у Приморському
районі м. Одеси Одеської області ДІІС
від 16.10.2012 №2306 та відповідно до
плану-графіка перевірок суб'єктів
господарювання, проведена планова
виїзна перевірка суб'єкта
господарювання ТОВ «Сігран» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2009 по
30.06.2012, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2009 по
30.06.2012р.

За наслідками перевірки 27.11.2012р. був
складений Акт №7306/22-80/21039383.

Відповідачем було встановлено
порушення п.п.14.1.27, 14.1.36, 4.1.231 п.14.1 ст.14,
п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.4, п.п.138.8.1 п.138.8 ст.138
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
податку на прибуток на загальну суму 8
418 грн., а також порушення п.44.1, п.44.6 ст.44,
п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
встановлено: завищення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24 Декларації) за вересень 2011 року в сумі
274 955 грн.; заниження суми податку на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету (по рядку 25 Декларації), в сумі
262 932 грн.

11 грудня 2012р. Відповідачем на підставі
Акту від 27.11.2012р. були винесені
податкові повідомлення-рішення: за
формою «Р» № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 262 932 грн. та
застосування штрафної санкції на суму
65 733 грн. та за формою «Р» № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток на суму 8 418 грн. та
застосування штрафної санкції на суму
105 грн.

Відповідачем при проведенні перевірки
було встановлено завищення Позивачем
валових витрат за період з 01.07.2009 по
30.06.2012 на суму 36 775 грн., у тому числі:4
квартал 2011 року на 34 775 грн.;2 квартал 2012
року на суму 2000 грн.

До такого висновку Відповідач дійшов,
встановивши, що Позивачем занижено
витрати 2 кварталу 2012 року, які
пов'язані з отриманням доходу
відповідного періоду на загальну суму
620 500 грн. та завищено на суму ремонтних
робіт, придбаних у ТОВ «Форест 2010», які
виникають у майбутніх звітних
періодах, у загальній сумі 622 500 грн.

У 4 кварталі 2011 року Позивачем завищено
витрати на придбання запасів, яких за
правилами ведення бухгалтерського та
податкового обліків не було віднесено
до собівартості конкретного об'єкту
витрат, на загальну суму 34 775 грн.

Це, на думку Відповідача, призвело до
заниження податку на прибуток на
загальну суму 8 418 грн., у тому числі:4
квартал 2011 року на 7 998 грн.;2 квартал 2012
року на 420 грн.

Завищення валових витрат 2-го кварталу
2012 року на суму 2000 грн. Позивачем не
заперечується, нарахований
Відповідачем податок на прибуток з
цього приводу в сумі 420 грн. Позивачем
сплачено 17.12.2012р. відповідно до
платіжного доручення №365.

Відповідачем було встановлено, що у 4
кварталі 2011 року Позивач на підставі
договору від 29.08.2011 №29-08/11-1 на
постачання, укладеного з ТОВ «Декос
Альянс» (код за ), придбав
проміжну смичку якірного ланцюга 25
калібру 25 та сполучну скобу калібру 25
мм на суму 41730 грн., в т.ч. ПДВ 6 955 грн.. На
підтвердження факту придбання товару
надана видаткова накладна №РН-0001034 від
31.08.2011. Витрати на придбання даного
товару були включені Позивачем до
складу валових витрат 4 кварталу 2011
року в сумі 34 775 грн.

Користуючись п.п.138.1.1 п.138 ст.138 та
п.п.138.8.1 п.138.8 ст138 ПКУ, згідно з якими до
складу прямих матеріальних витрат
включається вартість сировини та
основних матеріалів, що утворюють
основу виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат, Відповідач
дійшов до висновку, що Позивач у 4
кварталі 2011 року завищив витрати на
придбання запасів, які за правилами
ведення бухгалтерського та
податкового обліків не були віднесені
до собівартості конкретного об'єкту
витрат на загальну суму 34 775 грн.

Відповідно до доказів наданих
позивачем, проміжні смички якірного
ланцюгу калібру 25 мм із сполученими
скобами Кентера у кількості 5 шт. булі
придбані Позивачем у ТОВ «Декос
Альянс» на підставі договору
постачання продукції №29- 08/11-1 від
29.08.2011р.

Дані матеріали та запчастини
закуповувались Позивачем на виконання
зобов'язань перед ДП «Морський
торговельний порт «Южний» за договором
СД/Т/ПФ-169 від 23.06.2011р. про надання послуг
для класифікаційного ремонту плав
крану «ПлК-1/16».

Акт прийому-передачі послуг по ремонту
плавкрану «ПлК-1/16» та акт
прийому-передачі послуг з модернізації
плав крану «ПлК-1/16» були підписані між
Позивачем та ДП «МТП «Южний» 05.10.2011р.

05.10.2011р. Позивач використані в ході
ремонтних робіт плав крану «ПлК-1/16»
матеріали та запчастини відніс до
складу валових витрат 4-го кварталу 2011
року, що підтверджується актом
списання ТМЦ на рахунок 23
«Виробництво» №СпТ-000004 від 05.10.2011р.

Вказані первинні документи були у
повному обсязі надані на перевірку
відповідачу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач виконав вимоги законодавства
України щодо документального
оформлення операцій і податкового
обліку та у підтвердження
правомірності господарських операцій
надав документи, що проаналізовано під
час розгляду справи.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України, Податкового кодексу
України, Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

За змістом п. 138.4 ст.138 ПКУ до складу
валових витрат відносяться витрати, що
формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, та визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачем не порушено порядок
віднесення витрат в сумі 34 775 грн. до
валових витрат та порушення порядку
нарахування зобов'язань з податку на
прибуток, відтак заниження з боку
Позивача в 4 кварталі 2011 року податку на
прибуток на суму 7 998 грн. не було.

Під час перевірки повноти визначення
податкового кредиту з податку на
додану вартість Відповідачем у
перевіряємий період встановлено його
завищення Позивачем у 2011- 2012 роках на
суму 399 455 грн., у тому числі: серпень 2011
року в сумі 274 955 грн.; травень 2012 року в
сумі 124 500 грн.

До такого завищення, на думку
податкового органу, призвело
віднесення сум ПДВ від вартості
придбаних матеріалів, запасів, послуг у
відповідних податкових періодах без
наявності податкових накладних на
загальну суму 399 455 гри., у тому числі:
серпень 2011 року на загальну суму 274955
грн. по податковим накладним,
отриманим: від ПП «Арикон», ІПН 64:
на загальну суму 268 000грн., у т.ч.: від
02.08.2011 №251 на суму ПДВ від вартості
придбаних товарів (послуг) у розмірі
29666,67 грн. (запис у реєстрі ОПН під № 1);
від 03.08.2011 №252 на суму ПДВ від вартості
придбаних товарів (послуг) у розмірі
83333,33 грн. (запис у реєстрі ОПН під № 2);
від 25.08.2011 №253 на суму ПДВ від вартості
придбаних товарів (послуг) у розмірі 75000
грн. (запис у реєстрі ОПН під № 18); від
25.08.2011 №254 на суму ПДВ від вартості
придбаних товарів (послуг) у розмірі
31666,67 грн. (запис у реєстрі ОПН під № 16);
від 25.08.2011 №255 на суму ПДВ від вартості
придбаних товарів (послуг) у розмірі
48333,33 грн. (запис у реєстрі ОПН під № 17);
від ТОВ «Декос Альянс», ІПН 54, по
податковій накладній від 30.08.2011 №454 на
суму ПДВ у розмірі 6 955 грн. (запис у
реєстрі ОПН під № 20); травень 2012 року по
податковій накладній, отриманої від
ТОВ «Компанія «Форест 2010», ІПН 08
по податковій накладній від 30.05.2012 №3018
на суму ПДВ у розмірі 124 500 грн. (запис у
реєстрі ОПН під № 16).

Податковий орган обґрунтовував
завищення податкового кредиту на суму
399 455 грн., наявністю розбіжності на
вказану суму, відповідно бази даних ДПС
«Співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту по
контрагентах» між податковими
зобов'язаннями контрагентів -
постачальників та податковим кредитом
ТОВ «Сігран», а також, наявністю
результатів проведених позапланових
документальних перевірок ПП «Арикон»,
згідно акту №324/236-37156815 від 10.02.2012,
проведеної фахівцями Алчевської ОДПІ
та ТОВ «Компанія «Форест 2010»,
відповідно до акту №718/51 від
10.08.2012, складеного фахівцями ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова, ТОВ
«Декос Альянс» за актом №28/2310/37505731 від
26.01.2012, складеним ДПІ У Печерському
районі м. Києва, якими встановлено, що
за відповідні податкові періоди
господарські операції між
підприємствами та їх контрагентами не
підтверджуються стосовно відсутності
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
необхідних трудових ресурсів,
транспортних засобів та іншого майна,
які економічно необхідні для
здійснення такої діяльності, що
свідчить про відсутність необхідних
умов для результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів
і транспортних засобів. Тобто,
відсутність у підприємств необхідних
умов для здійснення господарської
діяльності в частині купівлі, продажу,
зберігання та відвантаження
товарно-матеріальних цінностей та
надання послуг чи здійснення робіт в
силу відсутності відповідного
персоналу, транспортних засобів,
приміщень та матеріальних ресурсів,
при значних обсягах купівлі та
реалізації товарів (робіт, послуг).

З цих підстав податковий орган зробив
висновок, що в порушення п.44.1, п.44.6 ст.44,
п.198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст.198 ПКУ, Позивачем
безпідставно завищено податковий
кредит на суми ПДВ від вартості
отриманого товару по податковим
накладним без їх наявності, що привело
до безпідставного завищення
податкового кредиту по ГІДВ на
загальну суму 399 455 грн., у тому числі:
серпень 2011 року в сумі 274 955 грн.; травень
2012 року в сумі 124 500 грн. Відтак,
Відповідач дійшов висновку про
завищення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту (ряд. 19
Декларації), що привело до завищення
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (ряд. 24
Декларації) за вересень 2011року в сумі 274
955 грн.; заниження суми податку на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету (ряд.25 Декларації) в сумі 262 932
гри., у тому числі: жовтень 2011 року в
сумі 106951грн., листопад 2011 року в сумі
31481грн, травень 2012 року в сумі 124500грн.

На підставі п. 198.2 ст.198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулося раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Водночас вимоги закону не ставлять
право на податковий кредит платника
податків в залежність від виконання
контрагентом-постачальником своїх
податкових зобов'язань.

Згідно до ч.ч.1,2 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99р. №996-ХІУ
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

За змістом п. 198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи
не підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту
(п.п.201.10, 201.6 ст.201 Податкового кодексу
України).

В контексті наведених норм вбачається,
що не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними.

Підставою для віднесення Позивачем у
серпні 2011 року ПДВ в сумі 274 955 грн. та у
травні 2012 року в сумі 124 500 грн. до
податкового кредиту відповідних
періодів, а всього в сумі 399 455 грн. стали
отримані від контрагентів належним
чином оформлені податкові накладні.

Вказані податкові накладні, досліджені
податковим органом згідно Акту
перевірки від 27.11.2012р. та відображені у
додатку до декларації з ПДВ, булі
надані перевіряючим на перевірку та
копії наявні в матеріалах
адміністративної справи, а саме:
податкові накладні №251 від 02.08.2011р. та
№252 від 03.08.2011р. надані ПП «Арикон» на
виконання ремонтних робіт СЛВ «ПС-323»
згідно договору №2-07 від 20.07.2011р., актів
приймання-передачі робіт №251 від
02.08.2011р. та №252 від 03.08.2011р.; податкова
накладна №253 від 25.08.2011р. надана ПП
«Арикон» на виконання ремонтних робіт
плав крану «ПлК-1/16» згідно договору
№2-08 від 01.08.2011р., та акту
приймання-передачі робіт №253 від
25.08.2011р.; податкова накладна №254 від
25.08.2011р. надана ПП «Арикон» на виконання
ремонтних робіт плав крану б/к «Норд»
згідно договору №1-08 від 01.08.2011р., та
акту приймання-передачі робіт №234 від
02.09.2011р.; податкова накладна №255 від
25.08.2011р. надана ПП «Арикон» на виконання
ремонтних робіт плав крану б/к
«Могучий» згідно договору №3-08 від
01.08.2011р., та акту приймання-передачі
робіт №235 від 30.09.2011р.; податкова
накладна від 30.08.2011р. №454 надана ТОВ
«Декос Альянс» на виконання договору
постачання продукції №29-08/11-1 від
29.08.2011р.: смички якірного ланцюгу;
податкова накладна №3018 від 30.05.2011р.
надана ТОВ «Компанія «Форест 2010» на
виконання ремонтних робіт на т/х
«Олтениця» згідно договору №3/СР від
03.05.2011р., та акту виконаних робіт від
30.05.2011р..

Отже, при проведенні перевірки,
податковим органом були використані
результати проведених позапланових
документальних перевірок ПП «Арикон»
(акт №324/236-37156815 від 10.02.2012, проведеної
фахівцями Алчевської ОДПІ), ТОВ
«Компанія «Форест 2010» (акт №718/2204/36989451
від 10.08.2012, проведеної фахівцями ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова), ТОВ
«Декос Альянс», якими встановлено
відсутність у підприємств необхідних
умов для здійснення господарської
діяльності в частині купівлі, продажу,
зберігання та відвантаження
товарно-матеріальних цінностей та
надання послуг чи здійснення робіт.

На підставі ст. 1 Закону України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
і основних свобод людини 1950 року,
Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7
та 11 до Конвенції», ст. 17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23 лютого 2006 року Україна
визнає джерелом права рішення
Європейського суду з прав людини, а
також юрисдикцію цього суду в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції. Рішення
Європейського суду є частиною
національного законодавства і є
обов'язковими для правозастосування
органами правосуддя.

Європейський Суд з прав людини (далі по
тексту - Суд) у своєму рішенні у справі
«БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №
3991/03) від 22 січня 2009 року (п.57 Рішення)
зазначив, що оскільки компанія-заявник
у повному обсязі та вчасно виконала
обов'язки з дотримання встановлених
Державою-членом Конвенції норм
стосовно ПДВ та не мала засобів для
забезпечення виконання податкових
зобов'язань постачальником і не знала
про невиконання останнім своїх
обов'язків, вона могла правомірно
очікувати отримання вигоди від
застосування одного із основних правил
системи оподаткування ПДВ, а саме від
визнання права на податковий кредит
щодо суми ПДВ, яка була сплачена
постачальнику. Більше того, лише після
подачі декларації із віднесенням
відповідних сум до складу податкового
кредиту та проведення податковими
органами зустрічної перевірки
постачальника могло бути встановлено,
чи виконав постачальник свій обов'язок
подання звітності з ПДВ у повному
обсязі.

Судом вказано, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Позивачем під час проведення перевірки
було надано відповідні договори,
накладні, податкові накладні, які
стверджують факт реальних
господарських відносин з
контрагентами.

З переліку вбачається, що під час
перевірки були досліджені первинні
документи підприємства, які
підтверджують валові доходи та
витрати, амортизаційні відрахування,
податкові зобов'язання по податку на
додану вартість, податковий кредит по
податку на додану вартість, дотримання
вимог касової дисципліни та
нарахування інших податкових
зобов'язань.

З огляду на правила ст. 86 КАС України,
зміст оглянутих документів містить
назву документа (форми), дату та місце
складання, назву підприємства, від
імені якого складено документ, зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції,
особистий підпис особи, яка брала
участь у здійсненні господарської
операції, первинні документи виписані
реально існуючими суб'єктами права.

Таким чином оглянуті документи не
мають дефектів форми, змісту або
походження, які в силу ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», ст. 44
Податкового кодексу України, п. 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за № 168/704) спричиняють втрату
первинними документами юридичної сили
і доказовості, призвели до зміни в
структурі активів платника податків, а
відтак сприймаються судом як належні
та допустимі докази реальності
вчинення господарських операцій.

На підставі вищевикладеного, висновки
перевірки викладені в Акті №7306/22-80/21039383
не відповідають діючому законодавству
України, є безпідставними і суперечать
фактичним обставинам, та
спростовуються наданими первинними
документами, відтак податкові
повідомлення рішення прийняті на
підставі цього акту є такими, що
підлягає скасуванню.

Отже, позивачем доведено належними та
допустимими доказами реальність
господарських правовідносин,
натомість, відповідач не надав доказів
правомірності винесення податкових
повідомлень-рішень.

Слід зазначити, що відповідач невірно
ставить правомірність формування
податкового кредиту позивачем в
залежність від результатів
фінансово-господарської діяльності
його контрагентів та висновки щодо
перевірки такого контрагента ДПІ у
Київському районі м. Одеси Одеської
області ДПС, оскільки вказане законом
не передбачено, та є протиправним з
огляду на індивідуальний характер
юридичної відповідальності особи,
встановлений статтею 61 Конституції
України.

На підставі статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
відображення у бухгалтерському обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують та
підтверджують факти здійснення
господарських операцій і які повинні
мати визначені цим Законом та
Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 р. N 88, обов'язкові реквізити.
Пунктом 2.7 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку визначено, що
первинні документи складаються на
бланках типових і спеціалізованих
форм, затверджених відповідним органом
державної влади. Документування
господарських операцій може
здійснюватись із використанням
виготовлених самостійно бланків, які
повинні містити обов'язкові реквізити
чи реквізити типових або
спеціалізованих форм. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Водночас, з урахуванням норм статей 61
та 44 Податкового кодексу України саме
на контролюючі органи покладається
обов'язок контролювати правильність
формування даних податкового обліку
платників податків, у тому числі щодо
правильності складення та
достовірності первинних документів.

Таким чином позивач виконав вимоги
законодавства України щодо
документального оформлення операцій і
податкового обліку та у підтвердження
правомірності господарських операцій
надав документи, що проаналізовано під
час розгляду справи.

За змістом п. 21.1. ст. 21 Податкового
кодексу України посадові особи
контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами.

Види перевірок, порядок їх проведення,
умови та порядок допуску посадових
осіб органів державної податкової
служби до проведення документальних
виїзних та фактичних перевірок, строки
проведення виїзних перевірок, перелік
матеріалів, які є підставами для
висновків під час проведення
перевірок, порядок оформлення
результатів перевірок тощо визначені в
главі 8 Податкового кодексу України.

У відповідності до ст. 75 Податкового
кодексу України встановлено, що органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Водночас документальною перевіркою
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Порядок оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства зазначає, що
факти виявлених порушень викладаються
з посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач не надав суду належні
докази на підтвердження своїх
заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги товариства
з обмеженою відповідальністю «СІГРАН»
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 05
березня 2013 року у справі № 1570/7821/2012 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складення ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і
підписання рішення суду - 07.04.2014 року.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян