Справа № 2а/0370/3461/11
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
Справа №
9104/25864/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торчин-М'ясозавод»
на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2011
року в адміністративній справі за
позовом Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області до товариства з обмеженою
відповідальністю «Торчин-М'ясозавод»
про стягнення податкового боргу,

встановив:

У грудні 2011 року позивач Луцька ОДПІ
звернувся в суд із адміністративним
позовом до відповідача ТзОВ
«Торчин-М'ясозавод», в якому просив
стягнути з відповідача на користь
держави податковий борг в сумі 7800 грн. з
рахунків платника у банку.

Відповідач позову не визнав, у суді
першої інстанції подав заперечення,
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2011
року адміністративний позов
задоволено. Стягнено з рахунків ТзОВ
«Торчин-М'ясозавод» в обслуговуючих
банках у дохід державного бюджету
України 7800 грн. податкового боргу.

Не погоджуючись з даною постановою
суду відповідач ТзОВ
«Торчин-М'ясозавод» оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає апелянт,
що постанова суду першої інстанції є
необгрунтована, прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підлягає скасуванню з
підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги,
апелянт посилається на те, що судом
першої інстанції не було взято до
уваги, що позивачем було порушено ряд
норм законодавства в частині
обґрунтованості Акта перевірки,
прийнятті та надсиланні
повідомлення-рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, поданні
позовної заяви та додатків до неї.
Вважає апелянт, що позиція суду про те,
що обов'язковою умовою задоволення
вимог платника податків на стадії
позовного провадження є попереднє
оскарження дій (рішень) податкового
органу до вищестоящого органу,
суперечить законодавству та судовій
практиці. Та обставина, що відповідач
не оскаржив Акт перевірки Луцької ОДПІ
не є свідченням правомірності дій
податкового органу. Зазначає апелянт,
що ця обставина не звільняла суд від
обов'язку встановлення факту порушення
та перевірки дотримання Луцькою ОДПІ
норм законодавства щодо прийняття акту
перевірки, рішення про застосування
фінансових санкцій і повідомлення про
нього платника податків.

За наслідками апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 23.12.2011 року.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
така апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що відповідач
станом на 15.08.2011 року мав податковий
борг в сумі 7800 грн., який виник по
штрафних санкціях, згідно податкового
повідомлення-рішення форми «С» №
від 15.12.2010 р. (а.с. 5, 6, 7).

Позивачем було надіслано відповідачу
податкову вимогу № 68 від 02.02.2011 року на
суму 45,50 грн. та прийнято рішення № 19
від 02.02.2011 року про опис майна у
податкову заставу (а.с. 8, 9).

Суд апеляційної інстанції
погоджується із висновками суду першої
інстанції, що суми фінансових санкцій
відповідача являються податковим
боргом і підлягають стягненню, з
врахуванням наступного.

Відповідно до пункту 57.3 ст. 57 ПК
України, у разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу (визначення податкових
зобов'язань у зв'язку з порушеннями
законодавства, які мали місце на думку
контролюючого органу), платник
податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу. У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 ПК України не сплачена
платником податків у встановлений цим
Кодексом строк сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання, стають
податковим боргом.

Таким чином, у разі, якщо платник
податків не сплатить визначену
контролюючим органом суму податкового
зобов'язання або ж не ініціює процедуру
оскарження такого рішення
контролюючого органу, на 11-й
календарний день, наступний за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, сума, визначена
контролюючим органом, вважається
узгодженою, а не сплачена платником
податків у встановлений строк сума
узгодженого грошового зобов'язання
стає податковим боргом.

Статтею 95 ПК України визначено, що
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Відповідно до абзацу 1 пункту 95.3 статті
95 ПК України стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
які обслуговують такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Суд апеляційної інстанції також
звертає увагу на те, що в матеріалах
справи немає доказів того, що
розглядуване податкове
повідомлення-рішення від 15.12.2010 року
про застосування до відповідача 7800 грн.
штрафу було (або є) оскарженим у
визначеному законом порядку.

При цьому, суд апеляційної інстанції
вважає безпідставними покликання
апелянта на неправомірність
податкового повідомлення-рішення від
15.12.2010 р., як на обґрунтування
апеляційних вимог, оскільки
правомірність цього ППР не є предметом
дослідження по даній адміністративній
справі.

З врахуванням наведених вище норм
законодавства та фактичних обставин
справи, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при розгляді
адміністративної справи всебічно і
об'єктивно встановлено обставини
справи, висновки суду відповідають
обставинам справи, постанова суду від
23.12.2011 р. винесена з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торчин-М'ясозавод» - залишити без
задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2011
року в адміністративній справі за
позовом Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області до товариства з обмеженою
відповідальністю «Торчин-М'ясозавод»
про стягнення податкового боргу -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Н.В. Ільчишин

Т.І. Шинкар