Справа № 824/623/14-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року м.
Чернівці Справа № 824/623/14-а

11:35

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Боднарюка О.В.;

за участю секретаря судового
засідання -Антонюка О.В.;

з участю:

представників позивача - ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3;

представника відповідача -Орловської
Ю.М., Семенюк О.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці
Міндоходів про визнання протиправною
відмови та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

В поданому до суду адміністративному
позові ОСОБА_1 (далі-позивач), просив суд
визнати протиправною та скасувати
відмову Чернівецької митниці
Міндоходів від 17.02.2014 року у зміні
митного режиму товару, поставленого
ФОП ОСОБА_1 - м'ясо морожене механічної
обвалки (фарш), за кодом УКРЗЕД в
кількості 21145 кг.

Зобов'язати Чернівецьку митницю
Міністерства доходів і зборів України
змінити митний режим товару "м'ясо
морожене куряче механічної обвалки
(фарш)" за кодом УКРЗЕД в
кількості 21145 кг. на митний режим -
митний склад.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що на підставі
зовнішньоекономічного контракту №28/12
від 30.01.2013 року укладеного з компанією
FRANCE AFS позивачем було здійснено закупку
та поставлено на митну територію
України м'ясо морожене механічної
обвалки (фарш), за кодом УКРЗЕД в
кількості 21145 кг.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
було подано до митного оформлення
митну декларацію №408040000/2013/014122 від
02.10.2013 року, на яку була надана картка
відмови в митному оформленні
№408040000/2013/33 від 11.10.2013 року, та митну
декларацію №408040000/2013/015151 від 21.10.2013
року, на яку була надана картка відмови
в митному оформленні №408040000/2013/38 від
21.10.2013.

11 жовтня 2013 року відповідачем було
винесено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №408040000/2013/00033, якою
відмовлено позивачу у митному
оформленні (випуску) товару. Не
погоджуючись з зазначеними вище
рішеннями позивач звернувся до
адміністративного суду з позовною
заявою.

У зв'язку з неузгодженістю митної
вартості та неможливістю завершення
митного оформлення поставленого
товару, 23.10.2013 року вказаний вище товар
було прийнято на зберігання на склад
відповідача, відповідно до МД-1 серії КВ
№601534, що підтверджується договором
зберігання №310 від 23.10.2013 року та №50
від 16.01.2014 року, які укладені між
Чернівецькою митницею та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_6.

Також позивач зазначив, що термін у 90
днів, визначений для того режиму, у
якому зараз перебуває товар, сплинув, а
спір щодо митної вартості вказаного
товару не вирішено, отже ОСОБА_1 не має
змоги здійснити митне оформлення
поставленого товару. 12.02.2014 року
позивачем було подано відповідачу
заяву, якою він просив змінити митний
режим товару на митний режим - митний
склад.

Однак Чернівецькою митницею листом
№24-70-51-13/01/1346 від 17.02.2014 року позивачу
відмолено у зміні митного режиму
товару. Позивач вважає, що відмова
відповідача є протиправною, суперечить
вимогам законодавства та порушує його
законні права та інтереси.

Відповідач, не погоджуючись із
позовними вимогами надав суду письмові
заперечення в яких зазначив, що 12.02.2014
року ОСОБА_1 звернувся до митниці із
заявою, в якій просив змінити митний
режим товару на митний режим товару -
митний склад, у зв'язку із тим, що термін
у 90 днів, визначений для того режиму у
якому зараз перебуває товар сплинув.

17.02.2014 року за вих. № 24-70-51-13/01/1346
Чернівецька митниця Міндоходів надала
відповідь на вказану заяву, у якій
зазначила, що у зв'язку із тим, що на
митні декларації, які подавались
позивачем до митного оформлення були
надані картки відмови, товар не
перебуває в жодному митному режимі
передбачених статтею 70 МК України. Крім
того, було зазначено, що митний режим
може бути змінений лише до тих товарів,
які вже попередньо були поміщенні у
відповідний митний режим. Відповідач
вважає, що позовна заява є
безпідставною та необгрунтованою.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представники відповідача в судовому
засіданні заперечували проти позовних
вимог та просили суд відмовити у їх
задоволенні у повному обсязі з підстав
викладених в запереченні.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, дослідивши та оцінивши надані
докази в сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
у задоволенні адміністративного
позову слід відмовити у повному обсязі
з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини у
справі та відповідні їм
правовідносини.

03 грудня 2013 року постановою
Чернівецького окружного
адміністративного суду
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Чернівецької митниці Міндоходів про
визнання дій протиправними, скасування
рішень та зобов'язання вчинити певні
дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії
Чернівецької митниці Міндоходів в
частині винесення рішення про
коригування митної вартості товарів
№408000003/2013/000028/2 від 11 жовтня 2013 року.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Чернівецької митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №408000003/2013/000028/2 від 11
жовтня 2013 року.

Скасовано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення Чернівецької митниці
Міндоходів №408040000/2013/00033 від 11 жовтня
2013 року. В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено (а.с. 81-95).

28 січня 2014 року ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу Чернівецької
митниці Міністерства доходів та зборів
України задоволено повністю.
Постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Чернівецької митниці
Міністерства доходів та зборів України
про визнання дій протиправними та
скасування рішень, - скасовано,
прийнято нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовлено
повністю (а.с. 96-104).

Відповідно до рішень вказаних судових
інстанцій судами встановлено, що 30
січня 2013 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та іноземним
суб'єктом FRANCE AFS (м.Монлюсон, Франція)
укладено контракт №28/12, предметом
якого є купівля 200000 кг мороженого
курячого м'яса механічної обвалки (ММО)
на загальну суму 104 000 євро. За
домовленістю сторін постачання товару
проводиться партіями до 22000 кг
автотранспортом на умовах EXW - Монлюсон,
Франція.

02 жовтня 2013 року фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 було подано
до митного оформлення митну декларацію
№408040000/2013/014122 на товар "м'ясо морожене
куряче механічної обвалки (фарш)" в
кількості 21145 кг за кодом УКТЗЕД
походженням з Франції та визначено
митну вартість за ціною договору щодо
ідентичних товарів за рівнем митної
вартості 0,48 євро/кг із посиланням на
митну декларацію №480040000/2013/6606 від 16
травня 2013 року. Згідно вказаної
декларації позивачем у травні 2013 року
було оформлено партію ідентичного
товару (за контрактом №28/12, від того ж
самого виробника) в кількості 20596 кг за
рівнем митної вартості 0,51 євро/кг.

При опрацюванні митної декларації
№408040000/2013/014122 від 02 жовтня 2013 року та
поданих до неї документів старшим
інспектором митного поста "Чернівці"
Козачуком В.А. виявлені розбіжності
числових значень складових митної
вартості товарів в калькуляції
собівартості товару та експортній
митній декларації країни відправлення.

Під час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару, який перемішувався
через кордон Чернівецькою митницею
Міндоходів, посадовими особами митниці
встановлено, що вартість товару, яка
вказана у експортній декларації країни
відправлення не відповідає сумі
товару, яка зазначена в інвойсі.

11 жовтня 2013 року посадовою особою
Чернівецької митниці Міндоходів Гуцу
В.М. прийнято рішення про коригування
митної вартості №408000003/2013/000028/2 від 11
жовтня 2013 року з розрахунку 1,4706 євро/кг
за ввезений товар.

На підставі рішення про коригування
митної вартості інспектором
Чернівецької митниці Міндоходів
Чумаком А.М. відмовлено у митному
оформлені товару, про що видано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №408040000/2013/00033
від 11 жовтня 2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

23 жовтня 2013 року та 16 січня 2014 року між
Чернівецькою митницею Міндоходів в
особі начальника Черниша Ю.П. (митниця)
та ФОП ОСОБА_6 (підприємство) укладено
договори зберігання №310 згідно
предмету договору митниця передає
підприємству, а підприємство приймає
на зберігання з 23 жовтня 2013 року до
моменту звернення митниці включно та
зобов'язується повернути митниці у
схоронності майно, передане на
зберігання згідно акту
приймання-передачі майна; №50 згідно
предмету договору митниця передає
підприємству, а підприємство приймає
на зберігання з 01 січня 2014 року до
моменту звернення митниці включно та
зобов'язується повернути митниці у
схоронності майно, передане на
зберігання згідно акту
приймання-передачі майна (фарш) (а.с.
24-27).

12 лютого 2014 року позивач звернувся до
Чернівецької митниці Міндоходів з
листом в якому зазначив, що термін
зберігання товару на складі органу
доходів і зборів, передбачений ст.240 МК
України сплив, а питання щодо
визначення митної вартості такого
товару ще досі неврегульоване, а саме -
є предметом судової справи, що
розглядається в порядку
адміністративного судочинства, вважає
за необхідне змінити митний режим
товару "м'ясо морожене куряче
механічної обвалки (фарш) в кількості
21145 кг. на митний режим - митний склад,
передбачений главою 20 МК України (а.с.
28).

17 лютого 2014 року Чернівецька митниця
Міндоходів листом від №24-70-51-13/01/1346
відмовила ОСОБА_1 змінити митний режим
товару на митний режим - митний склад
(а.с. 29).

До вказаних правовідносин суд
застосовує наступні положення
законодавства та робить висновки по
суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 238 МК України
обов'язковій передачі органу доходів і
зборів для зберігання підлягають:

1) товари, не пропущені під час ввезення
на митну територію України внаслідок
установлених законодавством заборон
чи обмежень на їх ввезення в Україну
або транзит через територію України і
не вивезені з території України у день
їх ввезення;

2) товари, що ввозяться громадянами на
митну територію України і підлягають
оподаткуванню митними платежами, якщо
вони не сплачені;

3) товари, які до закінчення
встановлених статтею 204 цього Кодексу
строків тимчасового зберігання під
митним контролем на складах
тимчасового зберігання, складах
організацій - утримувачів гуманітарної
допомоги, митних складах не були
задекларовані власником або
уповноваженою ним особою до
відповідного митного режиму або такі,
що декларувалися, але щодо яких після
закінчення строків зберігання під
митним контролем двічі надавалася
відмова у митному оформленні в порядку,
встановленому цим Кодексом, тощо.

Згідно пункту 4 ст. 239 МК України товари,
які через свої властивості не можуть
зберігатися на складі органу доходів і
зборів, за рішенням керівника органу
доходів і зборів або особи, яка виконує
його обов'язки, можуть передаватися
органами доходів і зборів на
зберігання підприємствам, на складах
яких створено необхідні умови для
належного зберігання таких товарів.
Для цілей цього Кодексу таке
зберігання вважається зберіганням на
складі органу доходів і зборів.

Статтею 240 МК України встановлено, що
товари, транспортні засоби
комерційного призначення, зазначені у
пунктах 1 - 3, 5 частини першої та у
пунктах 1 - 4, 7 частини п'ятої статті 238
цього Кодексу, можуть зберігатися на
складах органів доходів і зборів
протягом 90 днів, за винятком випадків,
передбачених частиною сьомою цієї
статті.

Стаття 242 МК України передбачає, що
товари, що зберігаються на складах
органів доходів і зборів під митним
контролем, можуть бути видані їх
власникам або уповноваженим ними
особам, а також особам, до яких протягом
строку зберігання перейшло право
власності на ці товари або право
володіння ними, лише після митного
оформлення зазначених товарів,
відшкодування витрат органів доходів і
зборів на їх зберігання та сплати
відповідних митних платежів.

Судом встановлено, що у зв'язку з не
оформленням товару, ФОП ОСОБА_1
звернувся із заявою про розміщення
товару на склад митниці, а так як у
митниці відсутні холодильні камери для
зберігання товару, 23.10.2013 товар було
поміщено на склад з холодильною
камерою, який належить ФОП ОСОБА_6 та
розташований за адресою: АДРЕСА_1, де
Чернівецькою митницею Міндоходів
створено зону митного контролю.

28.01.2014 за вих. №24-70-05-16/01/0688 Чернівецька
митниця Міндоходів звернулася до
позивача з листом, яким повідомила
останнього про те, що 90-дений термін
перебування його товару на складі
митниці закінчився і що йому необхідно
повідомити митницю про намір стосовно
отримання товару. Крім того, позивачу
було вказано, що для того щоб отримати
товар, йому необхідно задекларувати
його відповідно до митного режиму та
сплатити митні платежі та складські
збори за зберігання даного майна на
складі митниці.

Відповідно до ст. 243 МК України товари,
транспортні засоби комерційного
призначення, що зберігаються на
складах органів доходів і зборів, за
якими власник або уповноважена ним
особа не звернулися до закінчення
строків зберігання, встановлених цим
Кодексом, підлягають реалізації, а у
випадках, передбачених законодавством,
- безоплатній передачі у володіння і
користування або переробці, утилізації
чи знищенню, про що відповідний орган
доходів і зборів повідомляє власника
зазначених товарів, транспортних
засобів комерційного призначення або
уповноважену ним особу не пізніш як за
15 днів до закінчення строків
зберігання. Таке повідомлення не
направляється після закінчення
строків зберігання, зазначених у
частинах другій та п'ятій статті 240
цього Кодексу.

Постановою КМУ від 25 серпня 1998 N 1340
затверджено Порядок обліку,
зберігання, оцінки конфіскованого та
іншого майна, що переходить у власність
держави, і розпорядження ним. Даний
порядок поширюється на майно, термін
зберігання якого під митним контролем
закінчився, а власник не звернувся за
ним в установлений Митним кодексом
України термін.

Дія цього порядку поширюється на майно,
термін зберігання якого під митним
контролем закінчився, а власник не
звернувся за ним в установлений Митним
кодексом України термін.

Судом також встановлено, що відповідач
неодноразово звертався до позивача із
листами щодо надання доступу до
складських приміщень (листи від 11.02.2014
№24-70-05-16/02/1138, від 18.02.2014 №24-70-05-16/01/1414, від
20.02.2014 №24-70-03-02/01/1481).

12.02.2014 ОСОБА_1 звернувся до митниці із
заявою, в якій просив змінити митний
режим товару на митний режим товару -
митний склад, у зв'язку із тим, що термін
у 90 днів, визначений для того режиму у
якому зараз перебуває товар сплинув.

17.02.2014 року за вих. № 24-70-51-13/01/1346
Чернівецька митниця Міндоходів надала
відповідь на вказану заяву, у якій
зазначила, що у зв'язку із тим, що на
митні декларації, які подавались
позивачем до митного оформлення були
надані картки відмови, товар не
перебуває в жодному митному режимі
передбачених статтею 70 МК України. Крім
того, було зазначено, що митний режим
може бути змінений лише до тих товарів,
які вже попередньо були поміщенні у
відповідний митний режим.

Статтею 70 МК України встановлено
виключний перелік митних режимів,
серед них відсутній режим, як
зберігання товару на складі митного
органу.

Відповідно до ст. 71 МК України
декларант має право обрати митний
режим, у який він бажає помістити
товари, з дотриманням умов такого
режиму та у порядку, що визначені цим
Кодексом. Поміщення товарів у митний
режим здійснюється шляхом їх
декларування та виконання митних
формальностей, передбачених цим
Кодексом. Митний режим, у який поміщено
товари, може бути змінено на інший,
обраний декларантом відповідно до
частини першої цієї статті, за умови
дотримання заходів тарифного та
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності,
встановлених відповідно до закону для
товарів, що поміщуються у такий інший
митний режим.

Згідно ст. 121 МК України митний склад -
це митний режим, відповідно до якого
іноземні або українські товари
зберігаються під митним контролем із
умовним повним звільненням від
оподаткування митними платежами та без
застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

Статтею 122 Кодексу передбачені умови
поміщення товарів у митний режим
митного складу.

Так пунктом 2, 3 даної статті
передбачено, що для поміщення товарів у
митний режим митного складу органу
доходів і зборів подаються митна
декларація, товарно-транспортний
документ на перевезення та рахунок
(інвойс) або інший документ, який
визначає вартість товару. Товари, що
поміщуються у митний режим митного
складу, декларуються органу доходів і
зборів утримувачем митного складу.

Розміщення на митному складі товарів,
поміщених в інші, ніж митний склад,
митні режими (транзиту, тимчасового
ввезення, переробки на митній
території, експорту, тимчасового
вивезення, переробки за межами митної
території) для їх зберігання,
перевантаження або дозавантаження
транспортного засобу здійснюється на
підставі митної декларації, раніше
оформленої відповідно до таких інших
митних режимів, або документа, що її
замінював, - накладної УМВС (СМГС),
накладної ЦІМ (СІМ), накладної ЦІМ/УМВС
(ЦИМ/СМГС, CIM/SMGS), книжки МДП (Carnet TIR) тощо.
У цьому разі поміщення таких товарів у
митний режим митного складу не
відбувається. Товари, що
вивантажуються на митний склад і
призначені для зберігання більше ніж
на 90 днів, підлягають поміщенню у
митний режим митного складу.

Аналізуючи викладене вище, суд
приходить до висновку, що вимога
позивача щодо визнання протиправною та
скасування відмови Чернівецької
митниці Міндоходів від 17.02.2014 року у
зміні митного режиму товару,
поставленого ФОП ОСОБА_1 - м'ясо
морожене механічної обвалки (фарш), за
кодом УКРЗЕД в кількості 21145 кг та
зобов'язання відповідача змінити
митний режим товару на митний режим -
митний склад, є необґрунтованою та
безпідставною, оскільки зазначений
вище товар на час розгляду вказаного
спору не перебуває в жодному з митних
режимів передбачених ст.70 МК України, а
відтак у відповідача відсутні будь-які
правові підстави змінювати митний
режим

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В ході судового розгляду справи
позивач не навів достатніх
обґрунтувань того, що спірне рішення є
протиправним, у зв'язку із чим у
задоволенні адміністративного слід
відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. У зв'язку з відсутністю
таких витрат, суд не вирішує питання
про стягнення судових витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова у повному обсязі
складена 15 квітня 2014 року.

Суддя
О.В.
Боднарюк