Справа № 753/4456/14-а
Суддя: Коренюк А. М.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4456/14-а
провадження №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2014 р. Дарницький районний суд
міста Києва в складі:

головуючого - судді

Коренюк А.М.

при секретарі

Лященко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
в порядку адміністративного
судочинства за позовом ОСОБА_2 до
Дарницького районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби в м. Києві про
визнання дій неправомірними,
зобов»язання вчинити дії, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до Дарницького районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби в м. Києві
про визнання дій неправомірними,
зобов»язання вчинити дії. Мотивуючи
свої вимоги тим, що він, як особа, що не
має постійного місця реєстрації,
звернувся із заявою до відповідача про
проведення реєстрації місця його
проживання в садовому будинку за
адресою: АДРЕСА_1, який належить йому на
праві приватної власності згідно
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 03 березня 2014 року
серії та номеру САК 871311, виданого
Реєстраційною службою Головного
управління юстиції в м. Києві. Проте
відповідач, керуючись ст. 4 Житлового
Кодексу України відмовити йому у
проведенні такої реєстрації,
посилаючись на те, що садовий будинок
не входить до складу житлового фонду.
Вважає вказане рішення незаконним,
таким, що порушує його права
передбачені ЦК України, Законом
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позовні вимоги підтримав з тих же
підстав та просили їх задовольнити:
визнати відмову Дарницького районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби в м. Києві
у проведенні реєстрації його місця
проживання за адресою: АДРЕСА_1,
протиправною, та зобов»язати
відповідача провести реєстрацію місця
його проживання за вказаною адресою.

В судове засідання відповідач не
з"явився, про дату, час та місце якого
був належним чином повідомлений у
відповідності до вимог КАС України;
звернувся до суду із заявою про розгляд
справи за відсутності його
представника (а.с.21-22).

За таких обставин, на підставі частини 4
статті 128 КАС України, суд визнав за
можливе розглянути справу у його
відсутності на підставі доказів,
наявних у матеріалах справи.

Вислухавши пояснення позивача, його
доводи, дослідивши матеріали справи, у
їх сукупності, всебічно та повно
з»ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши
докази, які мають істотне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку про те,
що позов підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Правовідносини щодо реєстрації особи
за місцем її проживання регулюються ЦК
України, Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», іншими
підзаконними актами, прийнятими на
підставі їх виконання.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с. Гусинці
Ржищівського р-ну Київської обл., без
місця реєстрації, знятий за місцем
реєстрації: АДРЕСА_2, 12 грудня 2013 року
(а.с.17).

ОСОБА_2, як особа, що не має постійного
місця реєстрації, звернувся із заявою
до Дарницького районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби в м. Києві про
проведення реєстрації місця його
проживання в садовому будинку за
адресою: АДРЕСА_1, який належить йому на
праві приватної власності згідно
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 03 березня 2014 року
серії та номеру САК 871311, виданого
Реєстраційною службою Головного
управління юстиції в м. Києві (а.с.4).

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Проте відповідач, керуючись ст. 4
Житлового Кодексу України, відмовив
позивачу у проведенні такої
реєстрації, посилаючись на те, що
садовий будинок не входить до складу
житлового фонду (а.с.4).

Суд, надавши правову оцінку прийнятому
рішенню Дарницьким районним відділом
Головного управління Державної
міграційної служби в м. Києві про
відмову у проведенні реєстрації місця
проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1,
вважає його таким, що не ґрунтується на
вимогах Закону.

Так, вказаний садовий будинок
загальною площею 165, 6 кв м, складається
із двох поверхів, що підтверджується
технічним паспортом на будинок,
виготовлений КМБТІ 12 липня 2013 року
(а.с.13-15), має всі зручності для
проживання, введений в експлуатацію 24
жовтня 2013 року (а.с.11-12), будинок
оснащений опаленням, підключений до
електропостачання (а.с.16) тощо, позивач
набув право власності на нього та
земельну ділянку площею 0, 0461 га,
розташовану за вказаною адресою, що
вказує на те, що будинок входить до
складу житлового фонду України згідно
ст. 4 ЖК України.

Позивач у вказаному будинку мешкає з
часу введення його в експлуатацію.

Право власника земельної ділянки на
забудову, відповідно до ч.3 ст. 375 ЦК
України, здійснюється ним за умови
додержання архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил, а також за умови використання
земельної ділянки за цільовим
призначенням.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про
архітектурну діяльність" будівництво
об"єктів архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил забудови
населених пунктів у порядку,
визначеному ст. 124 Закону України "Про
планування та забудову територій", саме
фізичні та юридичні особи, які мають
намір здійснити будівництво об"єкта
містобудування зобов"язані отримати
дозвіл від виконавчого комітету ради.

Як встановлено в ході розгляду даної
справи забудовником отримано дозвіл
будівництво будинку, отримані всі
дозвільні документи згідно чинного
законодавства, діючого на час
будівництва житла.

Наразі будинок - є об"єктом завершеного
будівництва, який прийнятий до
експлуатації.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Згідно з вимогами ст. 182 ЦК України та
ст. 3 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень", право власності
та інші речові права на нерухомі речі
підлягають обов"язковій державній
реєстрації.

Таким чином в даному випадку мають
місце правовідносини, що виникають зі
створенням нового нерухомого майна,
право власності на яке виникає з
моменту його прийняття до експлуатації
та державної реєстрації.

Жилі будинки, а також жилі приміщення в
інших будівлях, що знаходяться на
території України, утворюють житловий
фонд. Житловий фонд включає: жилі
будинки (частини будинків), квартири,
що належать громадянам на праві
приватної власності (приватний
житловий фонд) (п.4 ч.2 ст. 4 ЖК України).

Місцем проживання фізичної особи,
згідно ст. 29 ЦК України, є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає,
переважно або тимчасово.

Громадянин України, а також
іноземець чи особа без громадянства,
які постійно або тимчасово
проживають в Україні, зобов'язані
протягом десяти днів після прибуття
до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.
Реєстрація місця проживання особи
здійснюється в день подання особою
документів. Реєстрація місця
проживання за заявою особи може бути
здійснена з одночасним зняттям з
реєстрації попереднього місця
проживання. Для реєстрації особа або її
законний представник подає, крім
визначених законом документів, й
документи, що підтверджують право на
проживання в житлі (ст. 6 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»), що
згідно даних правовідносин, й було
зроблено позивачем, проте відповідач
прийняв рішення про відмову у
проведенні його реєстрації.

Згідно ст. 14 вказаного Закону рішення,
дії чи бездіяльність органів
державної влади, посадових та
службових осіб з питань свободи
пересування, вільного вибору місця
проживання, реєстрації місця
проживання чи місця перебування
особи можуть бути оскаржені в
установленому законом порядку.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв»язок
доказів у їх сукупності, з урахуванням
вищевказаних положень норм закону, суд
приходить до висновку про те, що
встановлений факт наявності в діях
відповідача, як суб»єкта владних
повноважень протиправних дій, які
мають бути усунені шляхом
постановлення рішення про відновлення
прав позивача.

На підставі вищевикладеного, ст. 29 ЦК
України, ст. 4 ЖК України, Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
керуючись ст.ст. 6 - 10, 14, 23, 71, 72, 86, 122, 138, 139,
143, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Дарницького
районного відділу Головного
управління Державної міграційної
служби в м. Києві про визнання дій
неправомірними, зобов»язання вчинити
дії, задовольнити.

Визнати відмову Дарницького районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби в м. Києві
у проведенні реєстрації місця
проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1,
протиправною.

Зобов»язати Дарницький районний
відділ Головного управління Державної
міграційної служби в м. Києві провести
реєстрацію місця проживання ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Гусинці
Ржищівського р-ну Київської обл., за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з Дарницького районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби в м. Києві
на користь ОСОБА_2 73 (сімдесят три) грн. 08
(вісім) коп. - судового збору.

Постанова може бути оскаржена
сторонами протягом десяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване рішення.

Особам, які брали участь у справі, але
не були присутніми у судовому
засіданні, копію судового рішення
невідкладно надіслати рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.

На вимогу особи, яка бере участь у
справі щодо якої суд вирішив питання
про її права, свободи, інтереси чи
обов»язки, суд у цей день видає її копію
постанови (або її вступної та
резолютивної частини) чи ухвали суду.

Суддя:

Коренюк А.М.