Справа № 807/4344/13-а
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2014 рокум. Ужгород№ 807/4344/13-а

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Луцович М.М.

при секретарі судового засідання -
Симканич Ю.В.

з участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представник відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Львівській залізниці
про визнання протиправним та
скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління міністерства внутрішніх
справ України на Львівській залізниці
яким просить: визнати незаконним та
скасувати наказ УМВС України на
Львівській залізниці № 831 від 12.11.2013 р. в
частині накладення на підполковника
міліції ОСОБА_1 дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення з
посади начальника лінійного
відділення міліції на станції
Королево, Лінійного відділу на станції
Чоп, УМВС України на Львівській
залізниці; поновити підполковника
міліції ОСОБА_1 на посаді начальника
лінійного відділення міліції на
станції Королево, Лінійного відділу на
станції Чоп, УМВС України на Львівській
залізниці.

03 лютого 2014 року під час судового
засідання представником позивача
подано заяву про уточнення позовних
вимог, відповідно до якої останній
просить суд не розглядати позовну
вимогу, щодо поновлення підполковника
міліції ОСОБА_1 на посаді начальника
лінійного відділення міліції на
станції Королево, Лінійного відділу на
станції Чоп, УМВС України на Львівській
залізниці, оскільки позивач фактично
не звільнений з займаної посади та
продовжити розгляд справи в першій
частині позовних вимог (а.с.116).

Позов мотивований тим, що Наказом УМВС
України на Львівській залізниці № 831
від 12.11.2013 року на підполковника
міліції ОСОБА_1 накладено
дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з посади начальника
лінійного відділення міліції на
станції Королево, Лінійного відділу на
станції Чоп УМВС України на Львівській
залізниці, з підстав порушення
відносно його підлеглого кримінальної
справи, за вчинений ним поза службою
злочин. Позивач вважає даний наказ
незаконним оскільки під час виникнення
події яка слугувала винесенню даного
наказу він перебував на лікарняному та
відповідно не міг контролювати дії
своїх підлеглих. За наведених обставин
позивач вважає оскаржуваний наказ
протиправним та просить його скасувати
в частині накладення на підполковника
міліції ОСОБА_1 дисциплінарного
стягнення-звільнення з посади
начальника лінійного відділення
міліції на станції Королево, Лінійного
відділу на станції Чоп, УМВС України на
Львівській залізниці.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав уточнені позовні
вимоги в частині визнання протиправним
та скасування вказаного наказу, просив
їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився хоча про дату, час
та місце судового засідання
повідомлявся вчасно та належним чином,
проте надіслав суду заперечення проти
позову (а.с.68) яким просив суд відмовити
в його задоволенні повністю. Одночасно
з запереченнями відповідач надіслав
суду клопотання про розгляд справи за
відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, врахувавши письмові
заперечення відповідача проти
позовних вимог, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, дійшов до висновку,
що уточнений позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, перебуває
на службі в органах внутрішніх справ
України, що підтверджується копією
посвідчення (а.с.11).

ОСОБА_1, перебуває на службі в органах
внутрішніх справ України з 1993 року. У
березні 2004 року призначений на посаду
начальника лінійного відділення на
станції Королево, Лінійного відділу на
станції Чоп, УМВС України на Львівській
залізниці, що підтверджується
послужним списком (а.с. 101 - 110).

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджено матеріалами справи 06.10.2013
року співробітниками УМВС України на
Львівській залізниці, було затримано
підлеглого ОСОБА_1 - прапорщика міліції
ОСОБА_3, помічника оперативного
чергового чергової частини ЛВ на
станції Королево ЛВ на ст.. Чоп, УМВС
України на Львівській залізниці, під
час вчинення злочину, а саме
привласнення та розтрати чужого майна -
дизельного палива на екіпіровці ВП
Моторвагонне депо «Королево» ДТГО
«Львівська залізниця». За даним фактом
УМВС України на Львівській залізниці
було відкрите кримінальне провадження
за ознаками ст. 191 КК України.

Наказом УМВС України на Львівській
залізниці від 07.10.2013 року № 684 за даним
фактом призначено службове
розслідування.

04.11.2013 року т.в.о. начальника УМВС
України на Львівській залізниці
Заставним М.П. було затверджено
висновок службового розслідування з
приводу відкриття кримінального
провадження за фактом привласнення та
розтрати чужого майна помічником
оперативного чергового чергової
частини ЛВ на ст. Королево ЛВ на ст. Чоп
УМВС України на Львівській залізниці
прапорщиком міліції ОСОБА_3 (а.с.70-81),
яким встановлено, що 06.10.2013 року близько
00:00 год. ОСОБА_3 під'їхав автомобілем
«Пежо-Експерт» д.н.з. НОМЕР_1, в якому
знаходились порожні полімерні
каністри, до території ВП Моторвагонне
депо «Королево» ДТГО «Львівська
залізниця» де в групі з ОСОБА_5 за
допомогою заправочного пристрою
наповнили дизельним паливом 3 (три)
каністри загальною ємністю 85
(вісімдесят п'ять) літрів вартістю 9
(дев'ять) гривень за 1 (один) літр, на
загальну суму 765 (сімсот шістдесят
п'ять) гривень які ОСОБА_3 переніс у
вантажне відділення вказаного
автомобіля, привласнив і розтратив
вказане майно, чим завдав матеріальних
збитків на вказану суму ДТГО
«Львівська залізниця», після чого був
затриманий працівниками міліції.

Також службовим розслідуванням
встановлено, що основними причинами та
умовами, які сприяли вчиненню
протиправних дій помічником
оперативного чергового чергової
частини ЛВ на ст. Королево ЛВ на ст. Чоп
УМВС України на Львівській залізниці
прапорщиком міліції ОСОБА_3 та призвели
до надзвичайної події по особовому
складу - відкриття кримінального
провадження стали безвідповідальне
ставлення до виконання функціональних
обов'язків, самоусунення від
проведення необхідної профілактичної
роботи щодо неухильного додержання
підлеглими працівниками норм чинного
законодавства і дисципліни, низький
рівень вимогливості до підлеглих
працівників та безконтрольність за
їхньою поведінкою поза службою, що є
порушенням вимог положень Закону
України "Про міліцію", Дисциплінарного
статуту ОВС України, наказів МВС
України від 16.03.2007 № 81, від 15.05.2007 №157,
від 26.03.2010 № 90, від 22.02.2012 № 155, вказівок
УМВС щодо недопустимості скоєння
підлеглими працівниками протиправних
вчинків, що як наслідок проявилося у
порушенні закону підлеглим
працівником і у відкритті з цього
приводу кримінального провадження, зі
сторони начальника ЛВ на ст. Королево
ЛВ на ст. Чоп УМВС України на Львівській
залізниці підполковника міліції
ОСОБА_1 а також ряд дій та бездіяльності
інших працівників міліції, а саме:
начальника штабу ЛВ на ст. Чоп УМВС
України на Львівській залізниці
капітана міліції Волоса А.М.,
начальника МГБ ЛВ на ст. Чоп УМВС
України на Львівській залізниці
підполковника міліції Сливара І.І.,
т.в.о. начальника ЛВ на ст. Чоп УМВС
України на Львівській залізниці майора
міліції Вакарова В.М. та начальника ЛВ
на ст. Чоп УМВС України на Львівській
залізниці підполковника міліції
Ляховича М.С.

12.11.2013 року УМВС України на Львівській
залізниці був виданий наказ № 838 «Про
порушення службової дисципліни та
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівника ЛВ на ст..
Королево ЛВ на ст.. Чоп УМВС та на ст..
Чоп УМВС» (а.с.84-90), яким за
безвідповідальне ставлення до
виконання функціональних обов'язків,
самоусунення від налагодження якісної
роботи підпорядкованого підрозділу, не
проведення необхідної профілактичної
роботи щодо неухильного додержання
підлеглими працівниками норм чинного
законодавства і дисципліни, низький
рівень вимогливості до підлеглих
працівників та безконтрольність за
їхньою поведінкою поза службою,
недотримання вимог положень Закону
України "Про міліцію", ст. 8
Дисциплінарного статуту ОВС України,
наказів МВС України від 16.03.2007 № 81, від
15.05.2007 № 157, від 26.03.2010 № 90, від 22.02.2012 № 155,
вказівок УМВС щодо недопустимості
скоєння підлеглими працівниками
протиправних вчинків, а також п. 13
функціональних обов'язків (від 16.01.2013 №
6/24 дек), що як наслідок неодноразово
призводило до суттєвих прорахунків та
недоліків в службовій діяльності
підрозділу та ставало підставою для
дисциплінарного реагування з боку
керівництва Управління та у подальшому
проявилося у порушенні закону
підлеглим працівником та призвело до
надзвичайної події по особовому складу
- відкриття кримінального провадження,
у відповідності до ст.ст. 1, 2, 5, 7, 8, 12
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, накладено на
начальника ЛВ на ст. Королево ЛВ на ст.
Чоп УМВС України на Львівській
залізниці підполковника міліції
ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення -
звільнення з посади.

Відповідно до ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, при цьому суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави (ст. 8
КАС України).

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ч. 2 ст. 3 КАС України, до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень (крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження) та згідно п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється, в тому числі, на
публічно-правові спори з приводу
проходження публічної служби.

Правову основу проходження служби
громадянами в органах внутрішніх справ
України становлять Конституція
України, Закон України «Про міліцію»,
Закон України «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України», Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затверджене
постановою Кабінету Міністрів УРСР №
114 від 29.07.1991 року.

Згідно ст. 19 Конституції України,
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 43 Конституції України, кожен
має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується. Громадянам
гарантується захист від незаконного
звільнення.

Згідно ст. 55 Конституції України, права
і свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Відповідно до норм ст. 25 Закону України
«Про міліцію», працівник міліції у
межах повноважень, наданих цим Законом
та іншими законодавчими актами,
самостійно приймає рішення і несе за
свої протиправні дії або бездіяльність
дисциплінарну чи кримінальну
відповідальність. Службова особа
міліції, яка порушила вимоги закону або
неналежно виконує свої обов'язки, несе
відповідальність у встановленому
порядку.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України (далі - особи
рядового і начальницького складу)
стосовно її дотримання, види заохочень
та дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначається Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України (далі
- Статут), затвердженим Законом України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України»від 22.02.2006
року № 3460-ІV.

Службова дисципліна, відповідно до
Статуту це - дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.
Дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни.

Згідно ст. 1 Статуту, службова
дисципліна - дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Згідно ст. 2 Статуту, дисциплінарний
проступок - невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
дисципліни.

Згідно ст. 5 Статуту, за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим же Статутом.

Згідно ст. 12 цього ж Статуту, на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися дисциплінарні стягнення, в
тому числі і звільнення з посади.

Згідно ст. 14 цього ж Статуту, при
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Як встановлено судом під час судового
засідання та підтверджується
матеріалами справи, що позивач у період
виникнення надзвичайної події в ніч з 05
на 06 жовтня 2013 року, яка призвела до
відкриття кримінального провадження
відносно його підлеглого ОСОБА_3,
перебував на лікарняному з 04.10.2013 року,
що підтверджується листком
непрацездатності серії АГБ №109192 який
видано Хустською районною
поліклінікою (а.с.13). Як вбачається з
матеріалів справи вказана обставина
була відома і відповідачеві під час
винесення оскаржуваного наказу, щодо
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення.

За наведених вище обставин суд
приходить до переконання, що позивач з
об'єктивних причин не мав можливості
контролювати своїх підлеглих під час
тимчасової непрацездатності та
відповідно не повинен відповідати за
створену його підлеглим надзвичайну
подію яка призвела до відкриття
кримінального провадження.

Крім того під час судового розгляду
справи представник позивача надав суду
постанову прокуратури Закарпатської
області про закриття кримінального
провадження стосовно окремої особи від
30.12.2013 року якою кримінальне
провадження стосовно ОСОБА_3 за
підозрою його у вчиненні злочину,
передбаченого ч.3 ст.191 КК України -
закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК
України, тобто у зв'язку з не
встановленням достатніх доказів для
доведення винуватості особи в суді і
вичерпанням можливостей їх отримати.
Дію запобіжного заходу відносно
підлеглого ОСОБА_1 - ОСОБА_3 припинено, а
речові докази повернуто їх власникам.

Дана обставина, а саме відсутність вини
підлеглого позивача у вчиненні
кримінального діяння чи
дисциплінарного проступку, що фактично
і стало підставою для проведення
службового розслідування та в
подальшому винесення оскаржуваного
наказу відносно позивача в сукупності
з доведеним фактом тимчасової
непрацездатності ОСОБА_1 у період
виникнення спірних подій, на думку суду
виключає можливість притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності за порушення, які
ніби були вчинені його підлеглим у
зв'язку з відсутністю належного
контролю з боку ОСОБА_1, як
безпосереднього керівника.

Стаття 70 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Відповідачем не надано належних та
допустимих доказів стосовно саме
протиправних дій або бездіяльності
позивача, а також неналежного
дотримання останнім службової
дисципліни, як доказів вчинення саме
ним дисциплінарного проступку, у
вигляді недостатнього контролю за
своїми підлеглими, що призвело до
надзвичайної події.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, приймаючи до
уваги обставини, які встановлені судом
в ході розгляду справи та з урахуванням
досліджених доказів, які містяться у
матеріалах справи суд приходить до
висновку, що права та інтереси позивача
порушені та потребують судового
захисту.

Відтак суд вважає уточнені позовні
вимоги підставними та такими, що
підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 17-19, 71, 72, 86, 160-163,
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Уточнений позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України на Львівській
залізниці № 831 від 12.11.2013 року в частині
накладення на підполковника міліції
ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення -
звільнення з посади начальника
лінійного відділення міліції на
станції Королево, Лінійного відділу на
станції Чоп, Управління Міністерства
внутрішніх справ України на Львівській
залізниці.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

СуддяМ.М. Луцович