Справа № К/9991/5123/12-С
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/5123/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Мироненка О.В.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову
Новоайдарського районного суду
Луганської області від 17 жовтня 2011 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 грудня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Новоайдарського селищного голови про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди, -в с т а н о в
и л а:ОСОБА_4 звернулась до суду з
позовом до Новоайдарського селищного
голови про зобов'язання вчинити певні
дії та стягнення моральної шкоди.

Постановою Новоайдарського районного
суду Луганської області від 17 жовтня 2011
року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 грудня 2011
року постанову Новоайдарського
районного суду Луганської області від
17 жовтня 2011 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, ОСОБА_4
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення судів
попередніх інстанцій скасувати та
постановити нове рішення, яким позов
задовольнити.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 12 вересня
2011 року звернулась до відповідача з
інформаційним запитом, в якому просила
надати копії відповідних документів:
рішення виконкому Новоайдарської
селищної Ради № 114 від 09 квітня 1992 року;
договір купівлі - продажу будівлі за
адресою: АДРЕСА_1, укладений між
комбінатом комунальних підприємств
Новоайдарської селищної ради та

ОСОБА_5; договір купівлі - продажу від 17
вересня 2001 року будівлі за адресою:
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6
(за довіреністю комбінату комунальних
підприємств Новоайдарської селищної
Ради); рішення Новоайдарської селищної
ради від 01 березня 1994 року № 106; копію
державного акту на земельну ділянку
серії ЛГ № .

Відповідач 15 вересня 2011 року надав
позивачу відповідь та роз'яснив
заявнику про те, що рішення, прийняті
виконавчим комітетом Новоайдарською
селищною Радою по 2006 рік включно
передані до районного архіву, договори
купівлі-продажу зберігаються в
нотаріальній конторі, а запитуваний
державний акт на земельну ділянку у
селищній раді відсутній.

Вважаючи таку відповідь
Новоайдарського селищного голови
протиправною, позивач звернулась до
суду з цим позовом.

Положеннями статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Статтею 4 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» доступ до
публічної інформації відповідно до
цього Закону здійснюється на
принципах: прозорості та відкритості
діяльності суб'єктів владних
повноважень; вільного отримання та
поширення інформації, крім обмежень,
встановлених законом; рівноправності,
незалежно від ознак раси, політичних,
релігійних та інших переконань, статі,
етнічного та соціального походження,
майнового стану, місця проживання,
мовних або інших ознак.

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
запит про інформацію - це прохання
особи до розпорядника інформації
надати публічну інформацію, що
знаходиться у його володіння.

Положеннями статті 20 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
визначено, що розпорядник інформації
має надати відповідь на запит на
інформацію не пізніше п'яти робочих
днів з дня отримання запиту.

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в таких
випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і
не зобов'язаний відповідно до його
компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить
до категорії інформації з обмеженим
доступом відповідно до частини другої
статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію,
не оплатила передбачені статтею 21
цього Закону фактичні витрати,
пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на
інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про
те, що інформація може бути одержана
запитувачем із загальнодоступних
джерел, або відповідь не по суті запиту
вважається неправомірною відмовою в
наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не
володіє запитуваною інформацією, але
якому за статусом або характером
діяльності відомо або має бути відомо,
хто нею володіє, зобов'язаний направити
цей запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У такому разі відлік строку
розгляду запиту на інформацію
починається з дня отримання запиту
належним розпорядником.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
виходили з того, що відмовляючи
позивачу у наданні запитуваних нею
документів, відповідач діяв правомірно
та відповідно до вимог чинного
законодавства, оскільки повідомив їй
про належного розпорядника інформації.

Разом з тим, постановляючи рішення,
суди попередніх інстанцій не
встановили, чи направлявся
відповідачем запит належному
розпоряднику з одночасним
повідомленням про це запитувача.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, без повного та всебічного
з'ясування обставин у справі
постановлене судом рішення не є
обґрунтованим.

Разом з тим, відповідно до статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
рішень судів першої та апеляційної
інстанції і направлення справи на
новий судовий розгляд є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи і не
можуть бути усунені судом касаційної
інстанції.

Виходячи з наведеного, постановлені у
справі рішення судів першої та
апеляційної інстанції підлягають
скасуванню, а справа - поверненню на
новий розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Новоайдарського районного
суду Луганської області від 17 жовтня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 грудня 2011
року у справі - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_4 до
Новоайдарського селищного голови про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди - повернути
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: