Справа № 2а-262/11/0970
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 р.

Справа № 11006/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького
В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2011
року у справі за позовом Державної
податкової інспекції в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області звернулась
до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1, яким з
врахування зменшення розміру позовних
вимог просила стягнути з відповідача
штрафні (фінансові) санкції сумі 1230,00
грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 07
лютого 2011 року позов задоволено
повністю.

Постанова мотивована тим, що під час
перевірки здійснення підприємницької
діяльності відповідача було
встановлено факти порушення нею вимог
п. п. 2, 5, 13 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», за що рішенням Державної
податкової інспекції в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області від 30.11.2010
року № /0 до неї були правомірно
застосовані штрафні (фінансові)
санкції на суму 1830,00 грн. Дане рішення
відповідач не оскаржила у
встановленому законодавством порядку
та сплатила штрафні санкції лише в сумі
600,00 грн., а тому в судовому порядку
підлягають стягненню штрафні санкції в
сумі 1230,00 грн. Суд не взяв до уваги
посилання відповідача на внесення змін
до Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» в зв'язку з
прийняттям Податкового кодексу
України, оскільки з ч. 1 Розділу ХІХ
прикінцевих положень Податкового
кодексу України вбачається, що цей
Кодекс України набирає чинності з
01.01.2011 року, а порушення вчиненні
відповідачем 23.11.2010 року, тобто до
введення в дію цього Кодексу.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржила відповідач, вважає, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи, а також суд порушив
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.
Просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою скасувати рішення
Державної податкової інспекції в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області від 30.11.2010
року № /0 про застосування
штрафних (фінансових) санкцій на суму
1830,00 грн.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що перевірка всупереч
вимогам ст. 16 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» була проведена позивачем
раніше строків подання річного звіту
платника єдиного податку, тому штрафні
санкції, застосовані цим рішення, є
незаконними. Крім того, рішення
Державної податкової інспекції в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області від 30.11.2010
року №/0 прийняте на підставі ст.
ст. 17, 22 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», однак в зв'язку з прийняттям
Податкового кодексу України до цього
Закону були внесені зміни, а саме ст. 22
Закону виключено, а ст. 17 викладено в
новій редакції, де передбачено, що за
проведення розрахункової операції без
використання розрахункової книжки
вперше, передбачена штрафна санкція в
розмірі 1 грн. Порушення, що були
встановлені перевіряючими, допущені
нею вперше. В даному випадку Закон, яким
були внесені зазначені вище зміни до
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», пом'якшує
відповідальність за порушення вимог
цього Закону, тому відповідно до ст. 58
Конституції України має зворотну дію в
часі.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що в
задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Як встановив суд, 23.11.2010 року працівники
Державної податкової інспекції в
Богородчанськрму районі
Івано-Франківської області провели
перевірку господарської одиниці -
магазину, який розташований АДРЕСА_1 та
належить ФОП ОСОБА_1, з питань
дотримання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог
регулювання обігу готівки та наявності
торгових патентів і ліцензій, за
результатами якої складено акт № 901462.

Під час перевірки були встановлені
порушення відповідачем вимог п. п. 2, 5, 13
ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (тут і далі в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), а саме
проведення розрахункової операції без
використання розрахункової книжки на
суму 347,00 грн., невидача розрахункового
документа встановленого зразка та
невідповідність сум готівкових коштів
на місці проведення розрахунків
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями виписаними
з початку робочого дня на 298,00 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки
відповідно до ст. ст. 17, 22 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» Державна податкова інспекція в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області прийняла
рішення від 30.11.2010 року № /0, яким
за вказані вище правопорушення до ФОП
ОСОБА_1 були застосовані штрафні
(фінансові) санкцій в розмірі 1830,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 отримала зазначене рішення
30.11.2010 року, що підтверджується її
розпискою на корінці рішення, і не
оскаржувала його у встановленому
законодавством порядку.

Згідно з ст. 25 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суми фінансових санкцій, які
визначені статтями 17-24 цього Закону,
підлягають перерахуванню суб'єктами
підприємницької діяльності до
Державного бюджету України в
десятиденний термін з дня прийняття
органами державної податкової служби
України рішення про застосування таких
фінансових санкцій.

Тому, оскільки рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій є законним та чинним, а ФОП
ОСОБА_1 не сплатила їх у визначений
законодавством строк в повному обсязі,
а сплатила лише 600,00 грн., колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції, що позовні вимоги
(врахування зменшення розміру позовних
вимог) є обґрунтованими та підлягають
задоволенню, а саме суд правомірно
стягнув з відповідача штрафні санкції
в розмірі 1230,00 грн.

При цьому, доводи відповідача про
неправомірність рішення Державної
податкової інспекції в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області від 30.11.2010
року № /0, яким до неї застосовані
штрафні (фінансових) санкції, колегія
суддів не бере до уваги, оскільки
оцінка законності цього не є предметом
оскарження і дослідження в даній
адміністративній справі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

З огляду на зміст наведеної норми
процесуального права та з урахуванням
того, що вимогою заявленого позову є
стягнення штрафних санкцій, предметом
доказування у даній справі мають бути
обставини, які свідчать про наявність
підстав, з якими закон пов'язує
можливість стягнення штрафних
(фінансових) санкцій в судовому
порядку, встановлення факту їх сплати у
добровільному порядку або
встановлення відсутності такого факту
тощо.

При цьому питання правомірності
застосування штрафу не охоплюється
предметом даного позову, оскільки
рішення суб'єкта владних повноважень,
яким відповідний штраф застосовано, не
є предметом позову у даній справі, а
отже, суд не має процесуальних
повноважень у межах розгляду даної
справи здійснювати його правовий
аналіз та оцінку.

Також колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції про
безпідставність посилань відповідача
на ту обставину, що у зв'язку з
прийняттям Податкового кодексу
України були внесені зміни до Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», зокрема, ст. 22
виключено, а ст. 17 викладено в новій
редакції, де передбачено, що за
проведення розрахункової операції без
використання розрахункової книжки
вперше, передбачена штрафна санкція
розмірі 1 грн., і відповідно до ст. 58
Конституції України Закон, яким ці
зміни були внесені має зворотну дію в
часі, оскільки пом'якшує
відповідальність за порушення вимог
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», виходячи з
наступного.

Як правильно зазначив суд першої
інстанції, згідно з ч. 1 Прикінцевих
положень Податкового кодексу України
цей Кодекс набирає чинності з 01.01.2011
року, а зазначені вище порушення
вчиненні відповідачем 23.11.2010 року,
тобто до введення в дію Податкового
кодексу України. Отже, штрафні
(фінансові) санкції були застосовані
позивачем до ФОП ОСОБА_1 відповідно до
чинного на той час законодавства.

А внесені пізніше Законом України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України у зв'язку з прийняттям
Податкового кодексу України», який
набрав чинності з 01.01.2011 року, зміни до
ст. ст. 17, 22 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», про які зазначено вище,
зокрема, виключення та зміна норм,
якими була передбачена
відповідальність за порушення вимог
цього Закону, не звільняє відповідача
від раніше визначеної компетентним
органом державної влади міри
відповідальності, передбаченої
законодавством, яке було чинним на той
час. Таких положень не містить Закон
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
прийняттям Податкового кодексу
України».

Одночасно колегія суддів зазначає, що
оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до ч. 10 цієї статті
ухвала апеляційного суду є остаточною
і оскарженню не підлягає.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 07
лютого 2011 року у справі № 2а-262/11/0970 за
позовом Державної податкової
інспекції в Богородчанськрму районі
Івано-Франківської області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
штрафних (фінансових) санкцій -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький