Справа № 826/18611/13-а
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
в порядку письмового провадження
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Маруліної Л.О., розглянув в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомУправління Пенсійного фонду
України в Дарницькому районі міста
КиєвадоОСОБА_1 простягнення
заборгованості у розмірі 3913,12 грн. До
Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулося Управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі міста Києва (далі також -
позивач, УПФУ в Дарницькому районі
міста Києва) з позовом до ОСОБА_1 (далі
також - відповідач, ОСОБА_1) про
стягнення суми надміру виплачених
коштів у розмірі 3913,12 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва відкрито скорочене
провадження у адміністративній справі
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 січня 2014 р.
ухвалено вийти зі скороченого
провадження та призначено справу до
розгляду у відкритому судовому
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10 лютого 2014 р. за
клопотанням представника позивача
зупинено провадження у справі до 05
березня 2014 р. з метою надання
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 березня 2014 р.
поновлено провадження у справі.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 березня 2014 р. за
клопотанням представника позивача
зупинено провадження у справі до 26
березня 2014 р. з метою надання детальних
розрахунків нарахованих та виплачених
пенсій по втраті годувальника ОСОБА_3
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 26 березня 2014 р.
поновлено провадження у справі.
В судовому засіданні 26 березняя 2014 року
позивачем заявлено клопотання про
завершення розгляду справи за
відсутності представників позивача в
письмовому провадженні, відповідачем
підтримано таке клопотання.
Відповідно до частини четвертої ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.
З огляду на вищевикладене та з
урахуванням вимог ст. ст. 41, 122, 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд дійшов до висновку про
розгляд справи у письмовому
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
Управлінням Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва було
виявлено факт неправомірного
призначення пенсії ОСОБА_1 та
встановлено переплату пенсії за період
з 23.12.2003 року по 30.04.2009 року, сума якої
становить 3913,12 грн.
Відповідач проти позову заперечує, в
судових засіданнях пояснив, що позовна
вимога не ґрунтується на вимогах
законодавства, оскільки з її боку не
було зловживань та подання
недостовірних даних, а тому відсутні
підстави для застосування ст. 50 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» щодо
стягнення надміру виплачених сум
Дослідивши матеріали справи, Окружний
адміністративний суд міста Києва,
встановив, що ОСОБА_1, згідно
Розпорядження УПФУ в Дарницькому
районі міста Києва від 22.03.2014 року №214
визначено піклувальником над
неповнолітньою - сиротою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на обліку в
УПФУ в Дарницькому районі міста Києва з
22.03.2004 року відповідно до заяви про
призначення пенсії та отримувала
пенсію по втраті годувальників,
особовий рахунок НОМЕР_1.
Розпорядженням УПФУ в Дарницькому
районі міста Києва від 11.03.2013 р.
вирішено припинити виплату пенсії по
особовому рахунку НОМЕР_1 в зв'язку
досягненням дитиною ОСОБА_3 23 річного
віку та закінченням 01.09.2012 р. терміну
виплати пенсії по втраті годувальника.
Відповідно до листа від 22.03.2013 р. №431
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві встановлено
переплату пенсії в сумі 3913,12 грн. за
період 23.12.2003 р. по 30.04.2009 р. ОСОБА_1, по
особовому рахунку НОМЕР_1.
Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення сторін, суд дійшов висновку
про те, що позовні вимоги є не
обґрунтованими та не підлягають до
задоволення з таких підстав.
Закон України від 9 липня 2003 року N 1058-IV
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.
Частиною першою ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» передбачено, що
Пенсія у зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по III групі
інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.
Пенсія у зв'язку з втратою годувальника
призначається в розмірі: на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника; на двох та більше
непрацездатних членів сім'ї - 100
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника, що розподіляється між
ними рівними частками (частина перша
ст. 37 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
Абзацом другим пункту першого Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року №22-1 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27 грудня 2005 р. за
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій), передбачено, у
разі якщо особа, якій
призначається пенсія, є
неповнолітньою або недієздатною,
заява подається батьками або
опікунами (піклувальниками) за місцем
їх проживання (реєстрації).
У разі, якщо до заяви про
призначення, відновлення пенсії
додані не всі необхідні документи,
орган, що призначає пенсію, письмово
повідомляє заявника про те, які
документи необхідно подати додатково,
про що в заяві про призначення пенсії
відповідний запис. Якщо вони будуть
подані не пізніше трьох місяців із
дня повідомлення про необхідність
подання додаткових документів, то днем
звернення за пенсією вважається день
приймання заяви про призначення
пенсії або дата, зазначена на
поштовому штемпелі місця відправлення
заяви (абзац третій пункту п'ятого
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій).
Абзацом першим - другим пункту
десятого Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій встановлено, До
заяви про призначення пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
подаються документи померлого
годувальника, перелічені в підпунктах
"б"-"в" пункту 7 цього Порядку, а саме, (в)
довідка про заробітну плату особи
(додаток 1) за період страхового стажу
до 01.07.2000, а починаючи з 01.07.2000
індивідуальні відомості про
застраховану особу надаються відділом
персоніфікованого обліку за формою
згідно із додатком 2, додатком. Особи,
яким пенсія призначається відповідно
до міждержавних Договорів (Угод) в
галузі пенсійного забезпечення,
надають документи про стаж, визначені
Порядком підтвердження наявного
трудового стажу та довідку згідно з
додатком 1;(г) документи про місце
проживання (реєстрації) особи.
Також надаються такі документи:
а) довідка податкової адміністрації
про присвоєння ідентифікаційного
номера померлому годувальнику
(подається у разі, якщо особа, яка
звернулася із заявою про призначення
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, має такий документ).
б) свідоцтво про народження або
паспорт особи, якій призначається
в) довідка про склад сім'ї померлого
годувальника та копії документів, що
засвідчують родинні стосунки члена
сім'ї з померлим годувальником;
г) свідоцтво органу реєстрації
актів громадянського стану (далі -
РАГС) про смерть годувальника або
рішення суду про визнання його
безвісно відсутнім;

ґ) документи про вік померлого
годувальника сім'ї при відсутності
таких даних у свідоцтві про смерть чи
рішенні суду про визнання годувальника
безвісно відсутнім;

д) довідки загальноосвітніх
навчальних закладів системи
загальної середньої освіти,
професійно-технічних, вищих навчальних
закладів про те, що особи, зазначені у
пункті 2 частини другої статті 36
Закону, навчаються за денною формою

навчання;

е) довідка про те, що чоловік
(дружина), а в разі їх відсутності -
один з батьків, дід, баба, брат чи
сестра померлого годувальника
незалежно від віку і працездатності,
якщо він (вона) не працюють і зайняті
доглядом за дитиною (дітьми) померлого

годувальника до досягнення нею (ними) 8
років;

є) документи про місце проживання
(реєстрації);

ж) документ про перебування членів
сім'ї (крім дітей) на повному
утриманні померлого годувальника чи
одержання від померлого годувальника
допомоги, що була для них постійним
і основним джерелом засобів до
існування;

з) експертний висновок із
встановлення причинного зв'язку
смерті годувальника з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС.

При цьому, згідно п. 38 Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій при
прийманні документів орган, що
призначає пенсію:

а) перевіряє правильність оформлення
заяви, відповідність викладених у ній
відомостей про особу даним паспорта та
документам про стаж;

б) здійснює попередню правову
експертизу змісту і належного
оформлення представлених документів;

в) перевіряє правильність копій
відповідних документів, фіксує й
засвідчує виявлені розходження;

г) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 6),
копія якої зберігається у пенсійній
справі.

Орган, що призначає пенсію, має право
вимагати від підприємств, установ та
організацій, фізичних осіб
дооформлення в трьохмісячний термін з
дня подання заяви прийнятих і подання
додаткових документів, а також
перевіряти в необхідних випадках
обґрунтованість їх видачі.

Судом встановлено, ОСОБА_5 отримував
пенсію по втраті годувальника на свою
неповнолітню дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до заяви від 31.12.2003 року
ОСОБА_1 призначено пенсію по втраті
годувальника на малолітню дитину
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за померлого
батька ОСОБА_5.

Розпорядженням від 22.03.2004 р. №214
Дарницької районної у місті Києві
державної адміністрації гр. ОСОБА_1, яка
мешкає в АДРЕСА_1, призначено
піклувальником над
неповнолітньою-сиротою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає в АДРЕСА_2, та
опікуном над її майном.

22.03.2004 року відповідачем подано заяву
про призначення пенсії по втраті
годувальника на малолітню дитину
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за померлого
батька ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» виплата пенсії
за рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється: 1) якщо пенсія призначена
на підставі документів, що містять
недостовірні відомості; 2) на весь час
проживання пенсіонера за кордоном,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України; 3) у разі смерті
пенсіонера; 4) у разі неотримання
призначеної пенсії протягом 6 місяців
підряд; 5) в інших випадках,
передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Таким чином, умовами застосування ч. 1
ст.50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» є зловживання з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних.

З наданих позивачем матеріалів
пенсійної справи ОСОБА_3, судом
встановлено, що до заяви 22.03.2004 року про
призначення пенсії по втраті
годувальника на малолітню дитину
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за померлого
батька ОСОБА_5, копії свідоцтва про
смерть ОСОБА_5; свідоцтва про укладення
шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 від 07.10.1993 р.;
свідоцтва про народження ОСОБА_3;
довідки Житлово-експлуатаційної
дільниці від 03.03.2004 р. №243 про те, що вона
з дочкою ОСОБА_4, 1994 р. народження,
проживають без реєстрації за адресою:
АДРЕСА_2; Розпорядження від 22.03.2004 р. №214
Дарницької районної у місті Києві
державної адміністрації про
призначення гр. ОСОБА_1 піклувальником
над неповнолітньою-сиротою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та опікуном над її майном.

Крім того, суд бере до уваги, що
відповідно до Протоколу №237 засідання
Комісії по вирішенню питань, пов'язаних
з призначенням, перерахунком, та
виплатою пенсій в Управлінні
пенсійного фонду України Дарницького
району міста Києва від 23.03.2004 р. з
питання призначення пенсії ОСОБА_1 по
втраті годувальника, постановили:
розглянув матеріали пенсійної справи,
заяву ОСОБА_1, та беручи до уваги, що для
призначення пенсії дитині ОСОБА_3
необхідно призначення опікуна,
вважаємо на даний час призначити
пенсію на другу дитину ОСОБА_4, після
надання опікунства, вирішити
призначення пенсії з дня смерті.

Отже, твердження позивача про
неповідомлення ОСОБА_1 щодо наявності у
померлого ОСОБА_5 ще одного утриманця і
звернення з заявою про призначення
пенсії по втраті годувальника на цього
утриманця, спростовуються матеріалами
справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що ОСОБА_1 надано
документи для оформлення пенсії по
втраті годувальника до заяви від 22.03.2004
року в повному обсязі, з яких
відповідачу було відомо про другу
дитину ОСОБА_5, якій також згідно
Протоколу №237 від 23.03.2004 р. призначено
пенсію по втраті годувальника. А тому
суд не вбачає зловживання з боку
ОСОБА_1, що унеможливлює стягнення з неї
заявленої суми коштів.

Крім того, суд враховує ст. 1215
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої не підлягає поверненню
безпідставно набуті: заробітна плата і
платежі, що прирівнюються до неї,
пенсії, допомоги, стипендії,
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, аліменти та інші грошові
суми, надані фізичній особі як засіб до
існування, якщо їх виплата проведена
фізичною або юридичною особою
добровільно, за відсутності рахункової
помилки з її боку і недобросовісності з
боку набувача; інше майно, якщо це
встановлено законом.

Суд звертає увагу, що гарантії прав і
законних інтересів застрахованих осіб
закріплено в Законі України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», зокрема відповідно до ст.
11 3 держава створює умови для
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування і гарантує
дотримання законодавства з метою
захисту майнових та інших прав і
законних інтересів осіб стосовно
здійснення пенсійних виплат та їх
пенсійних активів, що обліковуються на
накопичувальних пенсійних рахунках.

Відповідно до статті 17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Правовідносини, що виникають в процесі
реалізації права відповідача на
отримання пенсійних виплат, засновані
на принципі юридичної визначеності.

Під принципом юридичної визначеності
суд розуміє те, що зацікавлені особи
повинні мати змогу покладатися на
зобов'язання, взяті державою в особі
відповідних суб'єктів владних
повноважень, навіть якщо такі
зобов'язання містяться у законодавчому
акті, який загалом не має автоматичної
прямої дії.

При цьому, якщо держава схвалила певну
концепцію, в даному випадку це
покладення на відповідний орган
обов'язку щодо виплати відповідачу
пенсійних виплат та вимог
законодавства, то суб'єкт владних
повноважень вважатиметься таким, що
діє протиправно, якщо він відступить
від встановлених обов'язків, оскільки
схвалення такої політики чи поведінки
дало підстави для виникнення
обґрунтованих сподівань у суб'єктів
відповідних правовідносин (у даному
випадку у відповідача, коли він
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України в Дарницькому районі
міста Києва із заявою про призначення
пенсії по втраті годувальника та
отримав позитивне рішення) стосовно
суворого додержання суб'єктом владних
повноважень такої політики чи
поведінки.

В контексті особливостей закріпленого
практикою Європейського Суду з прав
людини принципу юридичної
визначеності, суд звертає увагу на те,
що відсутність зловживань з боку
відповідача не дає права позивачу як
суб'єкту владних повноважень
застосовувати ч. 1 ст. 50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», що є підставою
для виникнення у такої особи (зокрема,
відповідача) обґрунтованих очікувань
щодо належного дотримання суб'єктом
владних повноважень покладеного на
нього законом обов'язку та не порушення
ним прав особи на відповідний захист.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

«На підставі» означає, що суб'єкт
владних повноважень: 1) повинен бути
утвореним у порядку, визначеному
Конституцією та законами України; 2)
зобов'язаний діяти на виконання закону,
за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що
суб'єкт владних повноважень повинен
приймати рішення, а дії вчиняти
відповідно до встановлених законом
повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб'єкт владних
повноважень зобов'язаний
дотримуватися встановленої законом
процедури і форми прийняття рішення
або вчинення дії і повинен обирати лише
визначені законом засоби.

Виходячи із змісту ст. 3, пункту п'ятого
частини другої ст. ст.17, 18, 19 Кодексу
адміністративного судочинства
України, пугнкту 16.2. Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 20 травня 2013 р. №8 "Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів"
відносини, що склалися між позивачем та
відповідачем є публічно-правовими
відносинами та підсудні Окружному
адміністративному суду м. Києва.
Підстав для відмови у відкритті
провадження у справі або закриття
провадження у справі судом станом на
час відкриття провадження у справі
(січень, 2014 року) не вбачалося, разом з
тим, ураховуючи внесені 14.02.2014 року
зміни до Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 р. №8 "Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів" та
керуючись принципом юридичної
визначеності, судом розглянуто
адміністративну справу №826/18611/13-а за
правилами Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суд також враховує, що відповідно до
ухвали Дарницького районного суду
міста Києва від 02.08.2013 року у справі
№753/11583/13-ц провадження №2/753/5648/13 за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Дарницькому районі міста
Києва до ОСОБА_1 про стягнення суми
боргу відмовлено у відкритті згідно з
пунктом першим частини другої ст. 122 ЦПК
України, якщо заява не підлягає
розгляду в судах у порядку цивільного
судочинства. В своїй ухвалі Дарницький
районний суд міста Києва посилається
на практику Верховного Суду України,
викладеною в ухвалі від 21 лютого 2012 р.,
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладеною в ухвалі від 27.12.2012 р.

Ухвалою Дарницького районного суду
міста Києва від 19.09.2013 року у справі
№753/14758/13-а провадження №2-а/753/548/13
позовну заяву за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Дарницькому районі міста
Києва до ОСОБА_1 про стягнення суми
боргу повернуто позивачеві для
звернення до належного суду.

Ухвалою Святошинського районного суду
міста Києва від 14.10.2013 року у справі
№2-а/759/567/13 (ун. №759/15709/13-а) позовну заяву
Управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі міста Києва до
ОСОБА_1 про стягнення суми боргу
повернуто позивачеві у зв'язку з
непідсудністю спору Святошинському
районному суду м. Києва, як суду
адміністративної юрисдикції.

Оцінивши наявні у справі докази, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд прийшов до висновку
про не обґрунтованість та не
правомірність заявленої до стягнення
суми надміру виплачених коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Позивач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірність
заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене суд, прийшов
до висновку, що позовні вимоги є не
обґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 41, 69, 71, 94, 97, 122, 128, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний
суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі міста Києва до ОСОБА_1 про
стягнення суми надміру виплачених
коштів у розмірі 3 913,12 грн. відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Л. О. Маруліна