Справа № К/9991/22167/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/22167/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В.
(доповідач),
суддів:Заїки М.М., Пасічник С.С., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Залізничного
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради про визнання
неправомірним рішення та стягнення
недоотриманої допомоги, за касаційною
скаргою Залізничного відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради на постанову Залізничного
районного суду міста Львова від 16
листопада 2009 року та ухвалу
Апеляційного суду Львівської області
від 17 червня 2010 року, -

встановив:

У жовтні 2008 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом, у якому просила поновити
пропущений строк для звернення до суду,
визнати рішення Залізничного відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради неправомірним, стягнути з
відповідача на її користь недоплачену
допомогу по догляду за дітьми до
досягнення ними трирічного віку за
період з 1 вересня 2007 року по 30 вересня
2008 року в розмірі 14500,13 грн. і
зобов'язати Залізничний відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради призначити їй з 1 жовтня 2008
року вказану допомогу відповідно до
чинного законодавства.

Постановою Залізничного районного
суду міста Львова від 16 листопада 2009
року поновлено ОСОБА_4 строк для
звернення до суду з даним позовом,
позов задоволено частково. Визнано
неправомірним рішення Залізничного
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради щодо
ненарахування та невиплати позивачеві
щомісячної державної допомоги по
догляду за дитиною відповідно до
статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» і статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям

з дітьми» в розмірі, що обчислюється з
урахуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років відповідно до статті 62 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», за період з 1 вересня 2007 року
по 31 грудня 2007 року. Зобов'язано
відповідача нарахувати та виплатити
ОСОБА_4 недоплачену державну допомогу
по догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку відповідно до статті 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» і статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
в розмірі, що обчислюється з
урахуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років відповідно до статті 62 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», за період з 1 вересня 2007 року
по 31 грудня 2007 року з урахуванням
виплачених сум. В решті позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 17 червня 2010 року постанову
Залізничного районного суду міста
Львова від 16 листопада 2009 року залишено
без змін, уточнено абзац 4 її
резолютивної частини зазначенням, що
розмір призначеної до виплати
позивачеві допомоги по догляду за
дитиною за період з 1 вересня 2007 року по
31 грудня 2007 року повинен відповідати
статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» й бути не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, з урахуванням виплачених їй
сум.

У касаційній скарзі Залізничний відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради, посилаючись на порушення
норм матеріального і процесуального
права, просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно частин 1, 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю
трьох дітей, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1 вересня 2007
року знаходилась на обліку в
Залізничному відділі соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради і
отримувала допомогу по догляду за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку як застрахована особа у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог суд першої
інстанції дійшов висновку, що в період
з 1 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року
відповідач повинен був виплачувати
позивачеві допомогу по догляду за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку в розмірі встановленому Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» і Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
відповідно до розмірів прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
затвердженого статтею 62 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік». Позовні вимоги за 2008-2009 роки
задоволенню не підлягають, оскільки
відповідачем правомірно було
застосовано розмір допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку встановлений Законами
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» і «Про
Державний бюджет України на 2009 рік».

Залишаючи без змін постанову суду
першої інстанції, при цьому уточнивши
її резолютивну частину, апеляційний
суд вказав на те, що позивач мала право
на отримання допомоги по догляду за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку в розмірі встановленому статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який повинен бути не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Ухвалені у справі рішення судів першої
та апеляційної інстанцій зазначеним
вимогам не відповідають.

Відповідно до статті 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III
право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною. Зазначена
допомога надається застрахованим
особам у формі матеріального
забезпечення, яке частково компенсує
втрату заробітної плати (доходу) у
період відпустки для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку. Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається на кожну дитину.

Частиною 1 статті 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» визначено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі, зазначеній у
частині 1 статті 42 цього Закону, яка
фактично здійснює догляд за дитиною,
щомісяця з дня надання відпустки для
догляду за дитиною по день її
закінчення, але не більш як по день
досягнення дитиною трирічного віку
включно.

Згідно статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- Фонд), але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Пунктом 7 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V з метою
приведення окремих норм законів у
відповідність із цим Законом зупинено
на 2007 рік дію статей 41 та 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Положення пункту 7 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) в частині зупинення
на 2007 рік дії статей 41, 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» щодо встановлення розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного

віку, згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 9
липня 2007 року № 6-рп/2007.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, в період з 1 вересня 2007 року (день
призначення допомоги) по 31 грудня 2007
року Залізничний відділ соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради був
зобов'язаний нараховувати і
виплачувати позивачеві допомогу по
догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку у відповідності до
статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком суду першої
інстанції про поновлення ОСОБА_4 строку
для звернення до адміністративного
суду з даним позовом, оскільки як
вбачається з матеріалів справи
позивачем пропущено встановлений
законом строк для звернення до
адміністративного суду з поважних
причин.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI були внесені
відповідні зміни до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
і Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», його дію
поширено на застрахованих осіб.
Частину 1 статті 15 вказаного Закону
викладено в такій редакції: «Допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень», а пункт 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
цього Закону - у такій редакції:
«Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців». Із Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», в тому числі й пункт 25
розділу ІІ цього Закону щодо
виключення статей 40-44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». При цьому пункт 23 розділу
ІІ вказаного Закону щодо внесення змін
до Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»
неконституційним визнано не було.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачав, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, у період з 22 травня 2008 року
по 31 грудня 2008 року існувало дві
законодавчі норми щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною, а саме:
стаття 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», яка врегульовувала
питання щодо виплати допомоги особам,
які застраховані в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, і стаття 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» у редакції Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яка
поширювала свою дію на осіб (одного з
батьків дитини, усиновлювача, опікуна,
бабу, діда або іншого родича), які
фактично здійснюють догляд за дитиною,
незалежно від того, чи застраховані
вони у зазначеній системі страхування
(стаття 13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»).

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що на відносини, пов'язані із
виплатою допомоги особі, яка
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, у період з 22
травня 2008 року по 31 грудня 2008 року
поширюються норми спеціального закону,
яким є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Щодо доводів суду першої інстанції про
правомірність дій відповідача щодо
виплати позивачеві допомоги по догляду
за дітьми до досягнення ними
трирічного віку в 2009 році у розмірі
встановленому Законом України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік», то
колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 № 835-VI передбачено, що у 2009
році допомога при народженні дитини та
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 саме на виконання Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1 Порядку). Новий акт Уряду на
виконання статті 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» не
приймався.

Крім того, за змістом пункту 17
вказаного Порядку право на виплату
допомоги мають особи, зазначені в
статті 13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», яка на час
виникнення спірних відносин
поширювала свою дію щодо виплати
допомоги лише на незастрахованих осіб.

Розміри і порядок виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» на виконання статті 46
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» Кабінет Міністрів
України не визначав.

За таких обставин колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку, що на відносини щодо
виплати допомоги по догляду за дітьми
до досягнення ними трирічного віку
позивачеві як особі, яка застрахована у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, у
періоди з 1 вересня 2007 року (день
призначення допомоги) по 31 грудня 2007
року та з 22 травня 2008 року поширюються
норми спеціального закону (яким є Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням»), відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

За правилами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Залізничного відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради - задовольнити частково.

Постанову Залізничного районного суду
міста Львова від 16 листопада 2009 року та
ухвалу Апеляційного суду Львівської
області від 17 червня 2010 року -
скасувати. Прийняти по справі нову
постанову, якою позов ОСОБА_4
задовольнити частково. Визнати
протиправними дії Залізничного
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради щодо недоплати
ОСОБА_4 в періоди з 1 вересня 2007 року по 31
грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року
допомоги по догляду за дітьми до
досягнення ними трирічного віку.
Зобов'язати Залізничний відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради нарахувати і виплатити
ОСОБА_4 за періоди з 1 вересня 2007 року по
31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року
допомогу по догляду за дітьми ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення ними трирічного віку, яка
надається на кожну дитину, у
відповідності до статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, з урахуванням
проведених виплат. В іншій частині
позовних вимог відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Пасічник С.С.