Справа № 826/11602/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

02 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Старової Н.Е., Файдюка В.В.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства «Банк Кіпру» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 08 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
публічного акціонерного товариства
«Банк Кіпру» до Державної
реєстраційної служби України,
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Жовнєнка
Дениса Сергійовича про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство
«Банк Кіпру» (далі - позивач) звернулося
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовною заявою до
Державної реєстраційної служби
України (далі - відповідач-1) та
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Жовнєнка
Д.С. (далі - відповідач-2) про визнання
дій державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Жовнєнка
Д.С. протиправними; визнання
протиправним та скасувати рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 29 квітня 2013 року № 2046957,
прийняте Державним реєстратором прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Жовнєнком Д.С.; зобов'язання Державної
реєстраційної служби України, на
підставі заяви № 844221 від 15.01.2013 року про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, зареєструвати в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
право власності ПАТ «Банк Кіпру» на
нежитловий будинок (літ. В, В') загальною
площею 436,40 кв.м., що розташований за
адресою: м. Київ, вул. Шовковична, 34.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 08 жовтня 2013
року в задоволенні адміністративного
позову відмовив повністю.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08 жовтня 2013 року та
постановити нову про задоволення
адміністративного позову. На думку
апелянта, зазначену постанову суду
прийнято з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, 01.03.2011 року між ОСОБА_3 та
позивачем був укладений договір оренди
нежитлового приміщення № 1-03/2011.

Згідно умов зазначеного договору,
позивач передав ОСОБА_3 у строкове
платне користування нежитлове
приміщення площею 174,4 кв.м. АДРЕСА_1.
Оскільки вказане приміщення
потребувало ремонту, з дозволу
орендодавця ОСОБА_3 здійснила суттєві
ремонтні роботи в приміщенні,
внаслідок чого збільшилася загальна
площа орендованого приміщення.

Внаслідок проведення ремонту фактично
було утворено нове приміщення, яке за
своїм плануванням та технічними
характеристиками відрізнялося від
приміщення, яке було передано в оренду.
ОСОБА_3 звернулася до Печерського
районного суду міста Києва з позовом
про визнання за нею права власності 44/100
частини будинку.

В ході розгляду справи ПАТ «Банк Кіпру»
звернулося до суду із зустрічними
вимогами до ОСОБА_3 про визнання права
власності на нежитловий будинок (літ. В,
В1) загальною площею 436,4 кв. м., в тому
числі МЗК 24,2 кв. м., що розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Печерським районним судом міста Києва
06.04.2012 року прийнято рішення, яким позов
ОСОБА_3 до ПАТ «Банк Кіпру» про визнання
права власності на об'єкт нерухомого
майна залишено без задоволення;
зустрічний позов ПАТ «Банк Кіпру» до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
об'єкт нерухомого майна задоволено,
визнано за ПАТ «Банк Кіпру» право
власності на нежитловий будинок (літ. В,
В1) загальною площею 436,4 кв.м., в тому
числі загального користування площею
24,2 кв.м., розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

15.04.2013 року позивач звернувся до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві із заявою
про державну реєстрацію права
власності на нежитловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора
Жовнєнко Дениса Сергійовича Державної
реєстраційної служби України про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 150.4.2013 року № 844221
вирішено відмовити у державній
реєстрації права власності.

З даного приводу, колегія суддів
апеляційної інстанції звертає увагу на
наступне.

Печерським районним судом міста Києва
06.04.2012 року прийнято рішення, яким
визнано право власності на самочинне
збудоване нерухоме майно за публічним
акціонерним товариством «Банк Кіпру».

Відповідно до частин 1, 3 статті 376
Цивільного кодексу України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку цій
особі під вже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до частини четвертої статті
9 Закону державний реєстратор
самостійно приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 9
Закону, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями.

Згідно з Порядком взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб, затвердженим Наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2013
року №607/5, державні реєстратори
Укрдержреєстру проводять державну
реєстрацію права власності та/або
речових прав на нерухоме у випадках,
передбачених у пункті 1 наказу.

Процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, на момент винесення
оспорюваного рішення, було визначено
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 № 703 (далі -
Порядок № 703).

Відповідно до пункту 26 Порядку № 703 для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Згідно з пунктом 29 Порядку № 703 для
проведення державної реєстрації права
власності на новозбудований чи
реконструйований об'єкт нерухомого
майна заявник, крім документів, що
зазначені у пунктах 27 і 28 цього Порядку,
подає органові державної реєстрації
прав технічний паспорт на такий об'єкт.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 18 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», фізичним та
юридичним особам на новозбудовані,
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна, видається свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, що
підтверджує виникнення права
власності при здійсненні державної
реєстрації прав на нерухоме майно.

Пунктами 42 - 55 Порядку № 703 визначені
особливості державної реєстрації
права власності на нерухоме майно на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно.

Так, відповідно до пункту 46 Порядку №
703, для проведення державної реєстрації
прав з видачею свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у зв'язку з
набуттям права власності на
новозбудовані чи реконструйовані
об'єкти нерухомого майна заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 28, 29
і 31 цього Порядку, подає органові
державної реєстрації прав:

документ, що посвідчує речове право на
земельну ділянку (крім випадків
реконструкції квартири, житлового або
нежитлового приміщення);

витяг з Державного земельного кадастру
про земельну ділянку (у разі, коли в
документі, що посвідчує речове право на
земельну ділянку, відсутні відомості
про її кадастровий номер);

документ, що зазначений у пункті 27
цього Порядку та підтверджує право
власності на об'єкт нерухомого майна,
розташований на земельній ділянці (у
разі проведення державної реєстрації
прав з видачею свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у зв'язку з
набуттям права власності на
реконструйований об'єкт нерухомого
майна);

документ, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта;

документ, що підтверджує присвоєння
об'єкту нерухомого майна адреси.

Зазначених документів реєстратору не
було подано.

Враховуючи наведене, подані документи
не відповідають установленим вимогам,
що є підставою для відмови у проведенні
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, відповідно до частини першої
статті 24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» (далі - Закон).

Вичерпний перелік підстав для відмови
у проведенні державної реєстрації прав
та їх обтяжень встановлено частиною
першою статті 24 Закону.

Відмова в державній реєстрації прав та
їх обтяжень зокрема з підстави,
зазначеної у пункті 4 частини першої
статті 24 Закону, не позбавляє заявника
права повторно звернутися із заявою за
умови усунення перешкод для державної
реєстрації прав та їх обтяжень (частина
3 статті 24 Закону).

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що рішення відповідача про
відмову у державній реєстрації права
власності на від 29.04.2013 року № 2046957
прийняте на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому колегія суддів
апеляційної інстанції вважає їх
обгрунтованими.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Банк Кіпру» -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений
07.04.2014 року.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Старова Н.Е.

Файдюк В.В.