Справа № 2а-4469/09/2170
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/39962/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Снігурівської міжрайонної державної
податкової інспекції Миколаївської
області на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
02.12.2009 та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 08.06.2011

у справі № 2а-4469/09/2170

за позовом Приватного
підприємства виробничо-торгівельна
фірма „Агро-Ленд"

до Снігурівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Миколаївської

області

третя особа на стороні відповідача без
самостійних вимог:

Державна податкова
інспекція у м. Херсоні

про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство
виробничо-торгівельна фірма
„Агро-Ленд" звернулось до Херсонського
окружного адміністративного суду з
позовом до Снігурівської міжрайонної
державної податкової інспекції
Миколаївської області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень: №
/0 від 20.11.2008; № /0 від 20.11.2008; №
/0 від 04.12.2008.

Постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від
02.12.2009 позовні вимоги задоволено
частково, визнано протиправним
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 20.11.2008, в частині визначення
податкового зобов'язання по податку на
прибуток приватному підприємству
виробничо-торгівельній фірмі
„Агро-Ленд" в сумі 32625 грн. та
застосування штрафних санкцій в сумі
7362, 60 грн., визнано протиправним
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 20.11.2008, яким визначено
позивачу податкове зобов'язання по
податку на додану вартість 26100 грн. та
штрафні санкції в сумі 13050 грн., визнано
протиправним податкове
повідомлення-рішення № /0 від
04.12.2008 в частині зменшення бюджетного
відшкодування по податку на додану
вартість в сумі 1165152, 81 грн., в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 08.06.2011
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 02.12.2009
змінено, виклавши її резолютивну
частину у наступній редакції: "Позов
задовольнити частково, визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 20.11.2008 №
/0 в частині визначення
податкового зобов'язання по податку на
прибуток приватному підприємству
виробничо-торгівельній фірмі
„Агро-Ленд" в сумі 32625 грн. та
застосування штрафних санкцій в сумі
7362, 60 грн., визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 20.11.2008 №
/0 про визначення податкового
зобов'язання приватному підприємству
виробничо-торгівельній фірмі
„Агро-Ленд" з податку на додану
вартість в сумі 26100 грн. та штрафних
санкцій в сумі 13050 грн., визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 04.12.2008 №
/0 в частині зменшення приватному
підприємству виробничо-торгівельній
фірмі „Агро-Ленд" бюджетного
відшкодування по податку на додану
вартість в сумі 1165152, 81 грн., в
задоволенні решти позовних вимог
відмовити".

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції та постановою суду
апеляційної інстанції відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
який просить скасувати постанову суду
першої інстанції та постанову суду
апеляційної інстанції, прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судом першої та апеляційної інстанції
при вирішенні спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час і місце
судового засідання були повідомлені
належним чином. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.
222 КАС України справа розглядається в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального права, юридичної
оцінки обставин справи, розглянувши
надані письмові докази в їх сукупності,
Вищий адміністративний суд України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідачем проведено
планову виїзну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2007 по
30.06.2008, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2007 по
30.06.2008 та складено акт № 506/23/32199424 від
10.11.2008.

За результатами перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення - рішення: № /0 від
20.11.2008, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання по податку на
додану вартість у сумі 26100 грн. та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію у сумі 13050 грн.; № /0 від
20.11.2008, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання по податку на
прибуток підприємств у сумі 41599 грн. та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію у сумі 11849,6 грн.;

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ст. 3, пп. 4.1.1, пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4,
пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.9 п. 5 ст. 5, пп. 11.2.1 п. 11.2,
пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України „Про
оподаткування прибутку підприємств", в
результаті чого позивачем занижено
податок на прибуток за І півріччя 2007
року в сумі 8675 грн., за 9 місяців 2007 року
в сумі 7753 грн., за 2007 рік в сумі 8974 грн.,
за І півріччя 2008 року в сумі 32625 грн.,
порушення п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7
Закону України „Про податок на додану
вартість", в результаті чого позивачем
занижено податок на додану вартість на
суму 26100 грн.

Крім того, Снігурівською міжрайонною
державною податковою інспекцією у
Миколаївській області у період з 12.11.2008
по 20.11.2008 було проведено позапланову
виїзну перевірку з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість та складено акт №
526/23/32199424 від 25.11.2008, на підставі якого
прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від
04.12.2008, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на 1232800 грн.

В акті зазначеної перевірки
податковими органами зазначено, що в
порушення Закону України „Про податок
на додану вартість" позивачем
безпідставно включено до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість, згідно податкових
накладних, виписаних по договорам
переуступки боргу, оскільки такі
операції згідно закону не є об'єктом
оподаткування, а тому податкові
накладні в такому випадку не
виписуються.

У висновку експертизи зазначено, що
оскільки спеціальним Законом України
„Про оподаткування прибутку
підприємств" оподаткування операцій по
уступці права вимоги та про
переведення боргу не регулюються,
керуватися слід загальними принципами
оподаткування, згідно яких операції по
переуступці боргу з послідуючою
компенсацією вартості боргу
передбачають передачу прав вимоги за
поставлене насіння капусти, і тому
зазначені операції вважаються
операціями по продажу товарів.

Зважаючи на те, що переведення боргу
відноситься до продажу товарів, тому,
на думку експерта, згідно Закону
України „Про оподаткування прибутку
підприємств" новий боржник ПП ВТФ
„Агро-Ленд" повинно відобразити в
податковому обліку валові витрати та
валові доходи одночасно в момент
здійснення уступки, тобто в момент
переходу права вимоги від первинного
боржника ТОВ „Торговий дім „Довіра" до
нового боржника ПП ВТФ „Агро-Ленд".

Згідно висновку експерта, валові
доходи та податкові зобов'язання по
податку на додану вартість
відображаються в податковому обліку
саме Кредитора, тобто в даному випадку
ПВТФ „Агроділо" та зазначено, що
оскільки за договором переведення
боргу здійснюється переведення
грошової вимоги, та виступають валютні
цінності гривна, то таке переведення
боргу не оподатковується податком на
додану вартість у кредитора.

Стосовно завищення позивачем суми
бюджетного відшкодування по податку на
додану вартість.

Позивачем у Декларації з податку на
додану вартість в строчці 8.3
відображено зменшення податкових
зобов'язань на суму 84667 грн. на підставі
розрахунку корегування сум податку на
додану вартість.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що грошові кошти в сумі
508000 грн. не повернуті фермерському
господарству „Хлібне", а переведені
згідно договору переведення боргу
кредитору ПВТФ „Агроділо", тому не було
підстав для корегування податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість.

Крім того, експертом підтверджено, що
різниця між сумою податкових
зобов'язань та сумою податкового
кредиту за звітний податковий період
має від'ємне значення.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону України „Про
податок на додану вартість" визначено,
що податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2
статті 7 Закону податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті
7 Закону датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону не підлягають включенню
до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із статтею 1 Закону України від 16
липня 1999 року № 996-XIV „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
№ 996-XIV підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Таким чином, необхідною умовою для
віднесення сплачених в ціні
товарно-матеріальних цінностей сум
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту є факт реального
здійснення відповідної господарської
операції та підтвердження вказаної
обставини належним чином оформленими
первинними документами, які, в свою
чергу, є підставою для формування
податкового обліку платника податків.

Отже, з огляду на встановлений судом
першої інстанції факт реального
здійснення господарських операцій з
придбання позивачем товару, висновок
суду першої інстанції про задоволення
позову є правильним.

Договором про переведення боргу між
ТОВ „Торговий дім „Довіра" та ПП ВТФ
„Агро-Ленд" не передбачено отримання
прибутку.

Позивачем виконані зобов'язання перед
ТОВ „Торговий дім „Довіра" кошти в
сумі 156600 грн. перераховані кредитору
ПВТФ „Агроділо", то податкові
зобов'язання по податку на прибуток та
податку на додану вартість у
приватного підприємства торгової
фірми „Агро-Ленд" у податковому обліку
не відображаються.

Стосовно завищення позивачем валових
витрат по строчці 4.2. Декларації з
податку на прибуток за І півріччя 2007
року „Убуток балансової вартості
запасів" на суму 35900 грн., та відповідно
заниження податку на прибуток
підприємств в сумі 8975 грн., завищення
позивачем валових витрат за 9 місяців
2007 року в сумі 35899 грн., та відповідно
заниження податку на прибуток в сумі 7750
грн., що відбулося у зв'язку з
відображенням у Декларації суми
убутку, яка документально не
підтверджена.

Тому, за результатами 2007 року ПП ВТФ
„Агро-Ленд" завищено валові витрати на
суму 35897 грн., та відповідно занижено
податок на прибуток в сумі 8974 грн.

Стосовно завищення ПП ВТФ „Агро-Ленд"
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість, то
експертом зазначено, що позивачем у
Декларації з податку на додану
вартість в строчці 8.3 відображено
зменшення податкових зобов'язань на
суму 84667 грн. на підставі розрахунку
корегування сум податку на додану
вартість.

Грошові кошти в сумі 508000 грн. не
повернуті фермерському господарству
„Хлібне", а переведені згідно договору
переведення боргу кредитору ПВТФ
„Агроділо", не було підстав для
корегування податкових зобов'язань з
податку на додану вартість.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податкові накладні
були включені у реєстр виданих
податкових накладних які виписані на
покупців: фермерських господарств
„Хлібне" та „Жнеці".

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

З огляду на вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Снігурівської міжрайонної державної
податкової інспекції Миколаївської
області на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
02.12.2009 та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 08.06.2011 у справі № 2а-4469/09/2170 залишити
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
Снігурівської міжрайонної державної
податкової інспекції Миколаївської
області залишити без задоволення.

Постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
02.12.2009 та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 08.06.2011 у справі № 2а-4469/09/2170 без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення, але може
бути переглянута Верховним Судом
України з підстав та порядку,
передбачених статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко