Справа № 815/5953/13-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р. Справа № 815/5953/13-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Самойлюк Г. П.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.при
секретаріПолянській А.М.

за участю сторін: ДСК ЧМПВасилін В.В.
(довіреність)ПФУКотелевська В.Ф.
(довіреність)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою державної судноплавної
компанії «Чорноморське морське
пароплавство» на Постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 19
вересня 2013 року по справі за позовом
державної судноплавної компанії
«Чорноморське морське пароплавство»
до управління Пенсійного фонду України
в Приморському районі міста Одеси про
визнання незаконним та скасування
рішення №4858 від 24.07.2013 року, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі міста
Одеси про визнання незаконним та
скасування рішення №4858 від 24.07.2013 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою задовольнити його
позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
11.07.2003 року ухвалою Господарського суду
Одеської області по справі №32/136-03-5080
порушено провадження у справі про
банкрутство стосовно державної
судноплавної компанії «Чорноморське
морське пароплавство» та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

УПФУ в Приморському районі міста Одеси
прийнято рішення про застосування
штрафних санкцій № 4858 від 24.07.2013 року у
розмірі 13449,70 грн. та пені у розмірі
17329,14 грн. за несплату (неперерахування)
або несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) суми єдиного внеску
(а.с.7).

Не погодившись з наведеним вище
рішенням відповідача, позивач
звернувся до суду з позовом про його
скасування.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Закон України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" № 2343-XII від
14.05.1992 року ( надалі Закон № 2343-XII )
встановлює умови та порядок
відновлення платоспроможності
суб'єкта підприємницької діяльності -
боржника або визнання його банкрутом
та застосування ліквідаційної
процедури, повного або часткового
задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до статей 1, 12 Закону №
2343-ХІІ мораторій на задоволення вимог
кредиторів - це зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, а також припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення та введення мораторію.
Протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють
правовідносини, які виникли між
боржником і кредиторами у зв'язку з
неспроможністю боржника виконати
після настання встановленого строку
існуючі зобов'язання, і спрямовані на
відновлення платоспроможності
боржника або його ліквідацію з метою
здійснення заходів щодо задоволення
визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про
банкрутство не пов'язується завершення
підприємницької діяльності боржника,
він має право укладати угоди, у нього
можуть виникати нові зобов'язання. З
огляду на наведене можна дійти
висновку про те, що дія мораторію
поширюється лише на задоволення вимог
конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов'язань поточних
кредиторів, то за цими зобов'язаннями
згідно із загальними правилами
нараховуються неустойка (штраф, пеня),
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові
та економічні санкції є додатковими
зобов'язаннями, які забезпечують
належне виконання основного
зобов'язання і є похідними від нього.

З огляду на наведене, оскільки
мораторій не зупиняє виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), які
виникли після введення мораторію, то,
відповідно, і не припиняє заходів,
спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є
правопорушенням. Отже, нарахування
санкцій, застосування заходів
забезпечення за невиконання згаданих
зобов'язань та примусове стягнення на
підставі виконавчих документів коштів
на виконання таких грошових
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), а також
штрафних санкцій ґрунтується на
законі.

Вищезазначене встановлено постановою
Верховного суду України від 09 липня 2013
року по справі № 21-178а13.

Відповідно ст. 2442 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Судом першої інстанції встановлено, що
строк виконання зобов'язань зі сплати
страхових внесків настав у позивача
після 11.07.2003 року, тобто після порушення
провадження у справі про банкрутство
та введення мораторію на задоволення
вимог кредиторів, таким чином дія
мораторію на виконання цих зобов'язань
не розповсюджується.

Нарахування неустойки (штрафу, пені),
процентів та інших економічних
санкцій з усіх видів заборгованості
за зобов'язаннями, строк виконання яких
настав після порушення справи про
банкрутство та введення мораторію,
припиняється згідно з частиною першою
статті 23 Закону № 2343-XII лише з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури.

Таким чином, застосування управлінням
ПФУ в Приморському районі міста Одеси
штрафу та нарахування пені за
несвоєчасну сплату страхових внесків
за зобов'язаннями, які виникли після
введення мораторію на задоволення
вимог кредиторів, є правомірним.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

З огляду на зазначене, рішення про
застосування штрафних санкцій №4858 від
24.07.2013 року є таким, що відповідає
нормам чинного законодавства, тому не
підлягає скасуванню.

Частиною другою ст.71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд першої інстанції
цілком правомірно дійшов до висновку,
що позовні вимоги державної
судноплавної компанії «Чорноморське
морське пароплавство» не підлягають
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу державної
судноплавної компанії «Чорноморське
морське пароплавство», - залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року по справі № 815/5953/13-а, - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 09
квітня 2014 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль