Справа № 823/466/14
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
справа № 823/466/14

10 год. 55 хв.
м.
Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого - судді Гаращенка В.В.,

при секретарі - Шоколенко Т.М.

за участю

представника позивача: Чернеця С.С. - за
довіреністю;

представників відповідача: Білоуса
В.Ю., Миколайка Я.А., Зозулі Ю.Ю. - за
довіреностями;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом приватного
підприємства «Хацьки-Агро» до
державної податкової інспекції у
Черкаському районні Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Хацьки-Агро»
звернулося до суду з адміністративним
позовом до державної податкової
інспекції у м. Черкасах Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області в якому просить:

- визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 20.11.2013
про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість» на загальну суму 130380
грн., в тому числі за основним платежем
104254 грн., за штрафними санкціями 26064
грн.;

- визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 20.11.2013
про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем «надходження
від викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами забруднення» на загальну
суму 182770 грн. 52 коп., в тому числі за
основним платежем 148826,79 грн., за
штрафними санкціями 33943,73 грн.;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 24.12.2013 про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
«податок на додану вартість» на
загальну суму 57525 грн., в тому числі за
основним платежем 46020 грн., за штрафними
санкціями 11505 грн.

Ухвалою суду від 24.02.2014 роз'єднано у
самостійні провадження заявлені у
справі №823/428/14 позовні вимоги
приватного підприємства «Хацьки-Агро»
та виділено у самостійне провадження
позовні вимоги про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 20.11.2013 про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
«надходження від викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
стаціонарними джерелами забруднення».

В обґрунтування заявленого позову в
частині нарахування грошового
зобов'язання за платежем «надходження
від викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами забруднення» позивач
зазначає, що в своїй діяльності не
використовує стаціонарні джерела
забруднення, при цьому хибною є думка
податкового органу, що стаціонарним
джерелом забруднення позивача є
зерносклад, який здійснює викид пилу
зернового, тоді як положення
податкового кодексу не містять ставок
податку за викиди в атмосферне повітря
забруднюючих речовин стаціонарними
джерелами під назвою - «пил зерновий».
Крім того, залишається незрозумілим,
звідки перевіряючим органом взяті дані
щодо викиду 108 тон аміаку, а також те, що
державна податкова служба позбавлена
права самостійно визначати розмір
екологічного податку, а лише в праві
здійснювати контроль за повнотою та
своєчасністю його сплати.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлений позов підтримав у
повному обсязі, в обґрунтування вимог
зазначив, що податковий орган дійшов
хибного висновку про порушення
позивачем норм Податкового кодексу
України щодо необхідності нарахування
та сплати екологічного податку, а тому
оскаржене податкове рішення підлягає
скасуванню.

В судовому засіданні та в письмовому
запереченні на адміністративний позов
представники відповідача просили
відмовити в його задоволенні повністю,
оскільки перевіркою встановлено, що
позивач дозволи на викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря не
отримував, не нараховував та не
сплачував екологічний податок, розмір
екологічного податку розраховано на
підставі наданих на перевірку актів
списання товарно-матеріальних
цінностей та їх залишків. Таким чином,
оскаржене податкове
повідомлення-рішення винесено
правомірно на підставі виявлених
перевіркою порушень.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно та об'єктивно
дослідивши подані у справі докази,
надавши їм юридичну оцінку, суд
зазначає наступне.

Приватне підприємство «Хацьки-Агро» як
суб'єкт господарювання - юридична
особа, ідентифікаційний код 33409070,
зареєстроване Черкаською районною
державною адміністрацією 23.03.2005,
перебуває на обліку у державній
податковій інспекції в Черкаському
район. Здійснює діяльність, зокрема з
оптової торгівлі зерном.

Державною податковою інспекцією в
Черкаському районі проведена планова
виїзна перевірка приватного
підприємства «Хацьки-Агро» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2010 по 30.06.2013, по факту
перевірки складено акт від 06.11.2013
№27/23-25-22-010/33409070.

За висновками акту від 06.11.2013
№27/23-25-22-010/33409070 приватне підприємство
«Хацьки-Агро» допустило порушення: пп.
242.1.1 п. 242.1 ст. 242 та п. 250.2 ст. 250
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№2755-VI шляхом ненарахування та несплати
екологічного податку за період з 01.01.2011
по 30.06.2013 в сумі 148826 грн. 79 коп.

20 листопада 2013 року відповідачем
прийняте податкове
повідомлення-рішення за № про
збільшення сум грошового зобов'язання
за платежем: надходження від викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
забруднення, за основним платежем на
148826 грн. 79 коп., та за штрафними
санкціями на 33943 грн. 73 коп.

Податковий Кодекс України встановлює
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
(далі - Кодекс).

Відповідно до пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
екологічний податок це
загальнодержавний обов'язковий платіж,
що справляється з фактичних обсягів
викидів у атмосферне повітря, скидів у
водні об'єкти забруднюючих речовин,
розміщення відходів, фактичного обсягу
радіоактивних відходів, що тимчасово
зберігаються їх виробниками,
фактичного обсягу утворених
радіоактивних відходів та з фактичного
обсягу радіоактивних відходів,
накопичених до 1 квітня 2009 року.

Відповідно до п. 240.1 ст. 240 цього Кодексу
платниками екологічного податку є
суб'єкти господарювання, юридичні
особи, що не провадять господарську
(підприємницьку) діяльність, бюджетні
установи, громадські та інші
підприємства, установи та організації,
постійні представництва нерезидентів,
включаючи тих, які виконують агентські
(представницькі) функції стосовно
таких нерезидентів або їх засновників,
під час провадження діяльності яких на
території України і в межах її
континентального шельфу та виключної
(морської) економічної зони
здійснюється, зокрема, викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
забруднення (пп. 240.1.1 п. 240.1 ст. 240
Податкового кодексу України, який
згідно акту перевірки порушений
позивачем).

При цьому відповідно до пп. 14.1.230 п. 14.1
ст. 14 Податкового кодексу України
стаціонарне джерело забруднення -
підприємство, цех, агрегат, установка
або інший нерухомий об'єкт, що зберігає
свої просторові координати протягом
певного часу і здійснює викиди
забруднюючих речовин в атмосферу
та/або скиди забруднюючих речовин у
водні об'єкти.

Об'єктом та базою оподаткування
екологічним податком згідно з п. 242.1 ст.
242 Податкового кодексу України є,
зокрема, обсяги та види забруднюючих
речовин, які викидаються в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами.

Ставки екологічного податку в
залежності від об'єкту оподаткування (у
тонах) наведені у ст. 243 Податкового
кодексу України у формі таблиці, серед
найменування забруднюючих речовин
міститься аміак.

При цьому за п. 243.2 ст. 243 Податкового
кодексу України ставки податку за
викиди в атмосферне повітря
стаціонарними джерелами забруднення
забруднюючих речовин (сполук), які не
увійшли до п. 243.1 ст. 243 Податкового
кодексу України визначаються в
залежності від класу небезпечності.

Як встановлено судом під час судового
розгляду справи фактично спірне
податкове повідомлення-рішення
оскаржується позивачем щодо
необхідності нарахування та сплати
збору за викиди забруднюючих речовин
пилу зернового та рідкого аміаку.

Пунктом 249.3. ст. 249 зазначеного Кодексу
встановлено, що суми податку, який
справляється за викиди в атмосферне
повітря забруднюючих речовин
стаціонарними джерелами забруднення
(Пвс), обчислюються платниками податку
самостійно щокварталу виходячи з
фактичних обсягів викидів, ставок
податку за формулою.

Відповідач зазначає, що в порушення п.
249.3. ст. 249 Податкового кодексу України
позивач за перевіряємий період не
обчислював та не сплачував екологічний
податок. Дозволів на викиди в
атмосферне повітря забруднюючих
речовин стаціонарними джерелами
забруднення не отримував. Протилежного
позивачем не доведено.

Викладене також підтверджується актом
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами. Перевірка
проведена з 16.03.2013 по 26.03.2013 Державною
екологічною інспекцією у Черкаській
області, якою встановлено порушення ПП
«Хацьки-Агро» вимог ст.ст. 10, 11 Закону
України «Про охорону атмосферного
повітря».

В свою чергу, пил зерновий відноситься
до третього класу небезпеки, що
встановлено Державними санітарними
правилами охорони атмосферного
повітря населених місць, затвердженими
наказом Міністерством охорони здоров'я
України від 9 липня 1997 року №201, а
відповідно регулюється п. 243.2 ст. 243
Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
охорону атмосферного повітря»,
підприємства, установи, організації та
громадяни - суб'єкти підприємницької
діяльності, що здійснюють викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря та діяльність яких пов'язана з
впливом фізичних та біологічних
факторів на його стан, зобов'язані:
здійснювати
організаційно-господарські, технічні
та інші заходи щодо забезпечення
виконання вимог, передбачених
стандартами та нормативами
екологічної безпеки у галузі охорони
атмосферного повітря, дозволами на
викиди забруднюючих речовин тощо.

Стаття 11 зазначеного Закону
передбачає, що викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
стаціонарними джерелами можуть
здійснюватися на підставі дозволу,
виданого суб'єкту господарювання,
об'єкт якого належить до першої групи,
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
охорони навколишнього природного
середовища, за погодженням з
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
санітарного та епідемічного
благополуччя населення. Порядок
проведення та оплати робіт, пов'язаних
з видачею дозволів на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами,
обліку підприємств, установ,
організацій та громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності, які
отримали такі дозволи, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 13.03.2002 року №302 затверджений
порядок проведення та оплати робіт,
пов'язаних з видачею дозволів на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами,
обліку підприємств, установ,
організацій та громадян - підприємців,
які отримали такі дозволи. Відповідно
до зазначеного порядку. Дозвіл на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний
документ, який дає право підприємствам,
установам, організаціям та громадянам -
підприємцям (далі - суб'єкт
господарювання) експлуатувати об'єкти,
з яких надходять в атмосферне повітря
забруднюючі речовини або їх суміші, за
умови дотримання встановлених
відповідних нормативів
граничнодопустимих викидів та вимог до
технологічних процесів у частині
обмеження викидів забруднюючих
речовин протягом визначеного в дозволі
терміну. Дозвіл видається суб'єкту
господарювання - власнику
стаціонарного джерела викиду, з якого
надходять в атмосферне повітря
забруднюючі речовини або їх суміші.

Таким чином, виходячи із наведених норм
діючого законодавства України судом
встановлено, що обов'язковою умовою
діяльності з реалізації зерна, що
містить в собі пил зерновий та іншої
сільськогосподарської діяльності з
використанням в т.ч. стаціонарних
джерел забруднення для ПП
«Хацьки-Агро» є наявність дозволів на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря та відповідно
визначення, нараховування та сплати
екологічного податку.

Відповідно до п. 250.2 ст. 250 ст. 243
Податкового кодексу України платники
податку, крім тих, які визначені
пунктом 240.2 та підпунктами 240.21.1 і 240.21.3
пункту 240.21 статті 240 цього Кодексу, та
податкові агенти складають податкові
декларації за формою, встановленою у
порядку, передбаченому статтею 46 цього
Кодексу, подають їх протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) кварталу, до контролюючих
органів та сплачують податок протягом
10 календарних днів, що настають за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації, за
винятком податкових агентів,
визначених підпунктом 241.2.2 пункту 241.2
статті 241 цього Кодексу, які сплачують
податок до або в день подання митної
декларації:

Судом встановлено, що за період з 01.01.2011
по 30.06.2013 ПП «Хацьки-Агро» до ДПІ у
Черкаському районі податкові
декларації з екологічного податку не
подавались.

Відносно посилання позивача на п. 250.12
ст. 250 Податкового кодексу України про
те, що контролюючі органи залучають за
попереднім погодженням працівників
органу виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища
та центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
для перевірки правильності визначення
платниками податку, скидів та
розміщення відходів, то слід звернути
увагу, що таке залучення контролюючим
органом здійснюється для перевірки
правильності визначення фактичних
обсягів викидів стаціонарними
джерелами забруднення саме платником
податку.

Як встановлено судом, за період з 01.01.2011
по 30.06.2013 ПП «Хацьки-Агро» заходи щодо
визначення фактичних обсягів викидів
забруднюючих речовин не здійснювались.

В силу пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 Податкового
кодексу України контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо платник
податків не подає в установлені строки
податкову (митну) декларацію.

Відповідачем надані до справи
розрахунки, зокрема за пил зерновий за
період з 01.01.2011 по 31.06.2013 для ПП
«Хацьки-Агро»:

2445,1х0,03/365х91=18,2880082, де: 2445,1 - кількість
зерна (залишки на кінець кварталу)
згідно форми 21-заг. При цьому позивачем
до матеріалів справи не надано жодного
доказу в спростуванням визначених
перевіркою даних щодо кількості
реалізованого та залишків зерна.

0,03 - середньо добова гранично допустима
концентрація забруднюючої речовини
(сполуки) відповідно Державним
санітарним правилам охорони
атмосферного повітря населених місць,
затверджених наказом Міністерством
охорони здоров'я України від 9 липня 1997
року №201;

365- кількість днів у році. 91-кількість
днів у кварталі;

18,2880082 - кількість забруднюючої
речовини (сполуки) на квартал.

Відповідно здійснено визначення
розміру екологічного податку:
18,2880082х523=9564 грн. 63 коп., де: 18,2880082 -
кількість забруднюючої речовини
(сполуки) на квартал, 523 - проіндексована
ставка екологічного податку
відповідно до Податкового кодексу
України. 9564 грн. 63 коп. - сума
екологічного податку до сплати за
квартал.

Визначення відповідно до додатку 7 до
акту перевірки ПП «Хацьки-Агро»
здійснено по квартально за період з
01.01.2011 по 31.06.2013. Аналогічний розрахунок
здійснено за аміак: 108х134,54=14530 грн. 32
коп., де: 108-кількість аміаку в
використаному добриві підприємства,
згідно актів списання ТМЦ, залишки ТМЦ.
134,54 - ставка екологічного податку
відповідно до Податкового кодексу
України, 14530 грн. 32 коп. - сума
екологічного податку до сплати.

При цьому податковим органом
враховано, що відповідно до п. 4 розділу
ХІХ Податкового кодексу України
Кабінет Міністрів України щорічно до 1
червня вносить до Верховної Ради
України проект закону про внесення
змін до цього Кодексу щодо ставок
оподаткування, визначених в абсолютних
значеннях, з урахуванням індексів
споживчих цін, індексів цін виробників
промислової продукції з таких податків
і зборів, зокрема з екологічного
податку.

Також, п. 2 підр. 5 р. ХХ Податкового
кодексу України передбачено, що за
податковими зобов'язаннями з
екологічного податку, що виникли з
січня 2011 року до 31 грудня 2012 року
включно ставки податку становлять 50%
від ставок, передбачених ст. 243
Податкового кодексу України, з 01 січня
2013 по 31 грудня 2013 року включно - 75% від
ставок, передбачених ст. 243 Податкового
кодексу України, з 01 січня 2014 року - 100%
від ставок, передбачених ст. 243
Податкового кодексу України.

Таким чином, з огляду на викладені вище
обставини, обґрунтовування вимог та
заперечень, керуючись актами
законодавства щодо цих правовідносин,
суд приходить до висновку, що
відповідач, провівши перевірку,
правомірно встановив правопорушення,
обґрунтовано нарахував позивачу
екологічний податок за період з 01.01.2011
по 30.06.2013 та застосував штрафні санкції,
отже, діяв відповідно та у спосіб,
передбачений законодавством України, а
тому підстави для задоволення позовних
вимог та скасування спірного
податкового повідомлення-рішення
відсутні.

Керуючись ст.ст. 17, 86, 94, 159, 162, 163, 254
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови, а в разі
проголошення судом вступної та
резолютивної частини постанови
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 04 квітня 2014
року.

Суддя
В.В. Гаращенко