Справа № 307/642/13-а
Суддя: Мельник В. І.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/642/13-а
Провадження № 2-а/307/21/14
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд
Закарпатської області в складі
головуючого судді Мельник В.І., при
секретарі Гайдукова Н.А., з участю
адвоката ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2,
відповідача представника Дубівської
селищної ради Носа В.М., розглянув у
відкритому судовому засіданні в залі
суду міста Тячів адміністративну
справу за позовом:

ОСОБА_2 до Дубівської селищної ради про
визнання дій незаконними та скасування
рішення селищної ради,

В С Т А Н О В И В

Позивач заявив позов до Дубівської
селищної ради про визнання дій
незаконними та скасування рішення
селищної ради, посилаючись на те, що
рішенням Тячівського районного суду
від 19 жовтня 2011 року визнано його право
власності на спадкове майно, що
належало його покійному батькові
ОСОБА_5, а саме: будинок з надвірними
спорудами в АДРЕСА_1. Ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 22 лютого 2012 року вказане
рішення залишено в законній силі без
змін. На підставі зазначених рішень
Тячівським РПТІ. 27 березня 2012 року його
право власності на вказаний будинок
зареєстровано в державному реєстрі під
№ 36301740. Вказаний будинок розташований
на земельній ділянці площею 0,21 га, яка
потім була офіційно зменшена в зв'язку
з будівництвом багатоповерхового
будинку до 0,15 га. і яка зараз має
кадастровий №:07:001:00. Поки він
доводив його право на спадщину у виді
названого будинку частину ділянки
самовільно захоплено деякими жителями
селища під гаражі, внаслідок чого
вільна площа земельної ділянки
зменшилась до 0,05 га,. Однак, Дубівська
селищна рада рішенням № 221 від 07 червня
2012 року, копію якого він отримав лише 18
липня 2012 року, відмовила в задоволенні
його заяви про надання дозволу на
виготовлення технічної документації
щодо складання документів, що
посвідчують право власності і ділянку,
що ще є вільною.

Постановою від 19 вересня 2012 року
Тячівський районний суд задовольнив
його адміністративний позов і
зобов'язав Дубівську селищну раду
розглянути на черговій сесії питання
про передачу йому у приватну власність
земельної ділянки площею 0,05 га,
розташованої по АДРЕСА_1 для
обслуговування будинку. Однак рішенням
№308 від 24 грудня 2012 року Дубівська
селищна рада не тільки по суті знову
відмовила йому у передачі в приватну
власність названої земельної ділянки,
але навпаки вирішила взяти дану
земельну ділянку в запас селищної ради,
та зобов'язала його демонтувати його
будинок і надала дозвіл на розробку
проекту відведення цієї ж земельної
ділянки для облаштування
автомобільної стоянки, при цьому площа
земельної ділянки знову зменшилась до
0,0477 га.

Вважає, що вказане рішення сільської
ради підлягає скасуванню як таке, що не
відповідає вимогам закону і порушує
його право на землю, виходячи з
наступних мотивів. Наведені у вступній
частині рішення селищної ради мотиви
відмови не відповідають дійсності і
повністю спростовують рішенням
Тячівського районного суду від 19
жовтня 2011 року, ухвалою апеляційного
суду від 22 лютого 2012 року, витягом з
реєстру нерухомості, протоколом
комісії селищної ради з питань
земельних ресурсів та довідкою
селищної ради з яких однозначно
вбачається, що його батько не отримував
і не повинен був згідно укладеної між
ним та адміністрацією ЗВВО від 20 лютого
1991 року угоди отримати компенсацію за
будинок та, що за будинком рахувалася
земельна ділянка площею 0,21 га , а потім
0,15 га. Вказана земельна ділянка
призначена для обслуговування зараз
вже належного йому на праві власності
вказаного будинку, а до переходу права
власності на будинок до нього вона
тривалий час знаходилась в
користуванні попереднього власника
будинку, його покійного батька,
внаслідок чого у відповідності. до
ст.ст. 116, 118, 121 ЗК України право на
отримання її у власність шляхом
безоплатної її приватизації.
Стверджує, що про відсутність
об'єктивних законних перешкод для
приватизації ним залишившоїся частини
земельної ділянки площею 0,0477 га.
свідчать не тільки наведені ним норми
закону, але і ті обставини, що комісія з
питань охорони навколишнього
середовища, рекреації, раціонального
використання природних та земельних
ресурсів, яка готовила дане питання на
сесію селищної ради, підтримала його
заяву і запропонувала селищній раді
задовольнити її. Сама селищна рада,
відмовляючи йому перший раз в
приватизації зазначеної ділянки, не
навела жодного мотиву, з якого вона
виходила при прийнятті даного рішення,
а вдруге навела лише мотиви, які давно
спростовані рішенням Тячівського
районного суду від 19 жовтня 2011 року та
ухвалою апеляційного суду від 22 лютого
2012 року, що свідчить лише про
суб'єктивний зацікавлений підхід до
вирішення його заяви з боку окремих
депутатів та сільського голови.

Та обставина, що площа земельної
ділянки, яку комісія селищної ради
визнала підставним передати йому у
приватну власність площею 0,05 га. в
цілому співпадає з площею земельної
ділянки, якої його право на
приватизацію визнано постановою
Тячівського районного суду від 19
вересня 2012 року - 0,05 га. та з
результатами останнього обміру
земельна ділянка площею 0,0477 га.
обумовлює необхідність заявлення
позовної вимоги в тому числі про
зобов'язання селищної ради саме
передати йому в приватну власність
земельну ділянку площею 0,0477 га.. Крім
цього, приймаючи рішення про демонтаж
будинку і зарахування земельної
ділянки у землі запасу, селищна рада
взагалі вийшла за межі своїх
повноважень, оскільки в землі запасу
можуть бути зараховані лише вільні
земельні ділянки, а питання про знос
будинків відноситься до компетенції
судових органів.

Тому просить суд визнати незаконним в
цілій частці та скасувати рішення XVI
сесії VI-го скликання Дубівської
селищної ради № 308 від 24 грудня 2012 року
"Про розгляд спірних питань" та
зобов'язати Дубівську селищну раду і
особисто сільського голову Носа Василя
Михайловича передати йому у приватну
власність земельної ділянки площею 0,0477
га, розташованої по АДРЕСА_1 для
обслуговування будинку.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі, посилаючись на
обставини викладенні в позовній заяві
та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Дубівської
селищної ради в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та пояснив
ОСОБА_2 замість земельної ділянки
отримав земельну ділянку по вул.
Набережна в смт. Дубове. Крім того
земельна ділянка переведена у запас
Дубівської селищної ради . Тому просить
суд в позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2,
його представника ОСОБА_1, представника
відповідача Дубівської селищної ради
Носа В.М. та дослідивши матеріали
справи суд прийшов до наступного
висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач успадкував від свого батька
ОСОБА_5, будинок з надвірними спорудами
АДРЕСА_1, що стверджується рішенням
Тячівського районного суду від 19
жовтня 2011 року, витягом з державного
реєстру №33615253 від 27 березня 2012 року.

Спадковий будинок був розташований на
земельній ділянці розміром 0,21 га , що
стверджено актом вибору земельних
ділянок намічених до відводу під
забудову житлового кварталу від 24
листопада 1987 року та висновком
правління колгоспу "Радянські Карпати"
по відводу земельних ділянок площею 1.51
га під забудову житлового кварталу.

Як встановлено в судовому засіданні з
роками вказана площа земельної ділянки
зменшилась до 0,05 га і позивач мав намір
її встановленому законом порядку
отримати у власність.

Рішенням XVI сесії VI-го скликання
Дубівської селищної ради № 308 від 24
грудня 2012 року "Про розгляд спірних
питань" позивачу в отриманні вказаної
земельної ділянки було відмовлено, не
дивлячись на те, що це питання
розглядалось комісією з питань
охорони навколишнього середовища,
рекреації, раціонального використання
природних та земельних ресурсів і
протокольним рішенням №25 від 27 травня
2012 року було запропоновано надати
позивачу дозвіл на виготовлення
технічної документації на земельну
ділянку площею 0,05 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку.

Згідно ч. 2 ст.120 Земельного кодексу
України якщо жилий будинок, будівля
або споруда розміщені на земельній
ділянці, що перебуває у користуванні ,
то в разі набуття права власності на ці
об'єкти до набувача переходить право
користування земельною ділянкою , на
якій вони розміщені , на тих самих
умовах і в тому ж обсязі , що були у
попереднього землекористувача.

Рішенням Тячівського районного суду
від 19 жовтня 2011 року за ОСОБА_2 визнано
право власності на спадковий будинок
АДРЕСА_1

Відповідно до п "б", "в" ч.1 ст. 81 ЗК
України громадяни України набувають
права власності на земельні ділянки в
тому числі на підставі безоплатної
передачі із земель державної і
комунальної власності; приватизації
земельних ділянок, що були раніше
надані їм у користування.

Згідно ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади
або органів місцевого самоврядування,
або державних органів приватизації,
або центрального органу виконавчої
влади з питань земельних ресурсів, в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Відповідно до п. "а", "в" ч.3 ст.116 ЗК
України безоплатна передача земельних
ділянок у власність громадян
провадиться, зокрема: у разі
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян;
одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України
"Про місцеве самоврядування" виключно
на прилюдних засіданнях сільської,
селищної, міської ради розглядаються
питання про вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

Відповідно до ст.. 12 Земельного Кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить, зокрема:
розпорядження землями територіальних
громад; передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

Згідно ст.. 152 ч. 3 п. г) ЗК України захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування.

а тому суд приходить до висновку, що
позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 72, 104, 158-163 КАС
України ,ст.12 ч.1 ст. 81, ч. 1. ч. 3 ст. 116, ч. 2
ст.120, ст.. 152 ч. 3 п. г) ЗК України, п. 34 ч. 1
ст. 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення № 308 від 24 грудня 2012
року Дубівської селищної ради , "Про
розгляд спірних питань ".

В заявлених вимогах про зобов'язання
Дубівську селищну раду передати ОСОБА_2
у приватну власність земельну ділянку
площею 0,0477 га для обслуговування
житлового будинку відмовити.

Стягнути з Дубівської селищної ради 57
гривень 35 копійок на користь ОСОБА_2.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом 10 діб
з моменту оголошення через Тячівський
районний суд, а стороні яка брала
участь в розгляді справи але не була
присутня під час проголошення рішення
у той самий строк з моменту отримання
копії рішення.

Суддя Тячівського районного суду
В.І.Мельник