Справа № 336/953/14-а
Суддя: Дацюк О. І.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/336/41/2014
№ 336/953/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі судді Дацюк О.І., при
секретарі Скибі О.Б.

за участі позивача ОСОБА_1, відповідача
Сюселя І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
інспектора ДПС по ОСП № 1 роти ДПС ДАІ
ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій
області Сюселя Івана Івановича про
скасування постанови про притягнення
до адміністративної відповідальності,
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до
інспектора ДПС Сюселя І.І., вказавши, що
постановою від 27.01.2014 року його було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП у
зв'язку з тим, що при виїзді з
другорядної дороги він не надав
переваги у русі транспортному засобу,
який рухався по головній дорозі.
Посилаючись, що при здійсненні виїзду
його автомобіль нікому не заважав,
перешкод у русі нікому не створив,
просив визнати дії відповідача при
складенні протоколу незаконними та
скасувати постанову про притягнення до
адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, додатково пояснив, що
при виїзді з другорядної дороги на
головну він бачив, що до перехрестя по
головній дорозі наближається інший
транспортний засіб, однак, оскільки
інший автомобіль був далеко, позивач
виїхав на головну дорогу, аварійної
ситуації при цьому не створив.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечував повністю, вказавши,
що ОСОБА_1 скоєно правопорушення та
його притягнуто до відповідальності
відповідно до вимог чинного
законодавства. Так, позивач повинен був
надати перевагу у русі автомобілю, який
рухався по головній дорозі, однак,
цього не зробив, а у разі якщо б
позивачем було б створено перешкоди
іншому учаснику руху, то він був би
притягнутий до відповідальності за ст.
122 ч. 4 КУпАП. Оскільки при складенні
протоколу та винесенні постанови вимог
законодавства порушено не було, просив
відмовити у задоволенні вимог.

При вивченні матеріалів справи судом
встановлено таке.

27.01.2014 року інспектором ДПС Сюселем І.І.
складено протокол щодо ОСОБА_1,
відповідно до якого позивач 27.01.2014 року
о 12.33 годині на 297 км автодороги
Харків-Сімферополь у м. Запоріжжя,
керуючи автомобілем ВАЗ 211540,
реєстраційний номер НОМЕР_1, при виїзді
з другорядної дороги з вул. Космічної,
не надав переваги у русі транспортному
засобу, який рухався по головній
дорозі.

Постановою від 27.01.2014 року ОСОБА_1
притягнуто до відповідальності за ст.
122 ч. 2 КУпАП та накладено стягнення у
вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Вирішуючи позов, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 251 КУпаП доказами по
справі є будь-які фактичні дані, на
основі яких у визначеному законом
порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність особи та інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані можуть
встановлюватися, зокрема, поясненнями
особи, що притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, тощо.

Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення водій автомобілю ВАЗ
211540, реєстраційний номер НОМЕР_1, при
виїзді з другорядної дороги з вул.
Космічної, не надав переваги у русі
транспортному засобу, який рухався по
головній дорозі.

Зазначений факт позивач не
заперечував, вказуючи, що при під'їзді
до головної дороги з другорядної інший
автомобіль, що наближався до
перехрестя по головній дорозі він
бачив, однак, оскільки відстань була
достатня для здійснення маневру, то
позивач вирішив проїхати перехрестя.

Відповідно до п. 16.11 Правил дорожнього
руху, затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., на
перехресті нерівнозначних доріг водій
транспортного засобу, що рухається по
другорядній дорозі, повинен дати
дорогу транспортним засобам, які
наближаються до даного перехрещення
проїзних частин по головній дорозі,
незалежно від напрямку їх подальшого
руху.

Відповідно до п. 1.3 ПДД дати дорогу - це
вимога до учасника дорожнього руху не
продовжувати або не відновлювати рух,
не здійснювати будь-яких маневрів (за
винятком вимоги звільнити займану
смугу руху), якщо це може примусити
інших учасників дорожнього руху, які
мають перевагу, змінити напрямок руху
або швидкість.

Таким чином, зазначена норма ПДД
містить імперативну вказівку водієві,
який виїжджає з другорядної дороги
дати дорогу транспортним засобам, що
рухаються по головній дорозі.

Посилання позивача, що при здійснені
виїзду на головну дорогу він не створив
перешкод іншим учасникам руху, тому в
його діях відсутній склад
правопорушення, на думку суду, є
невірною оцінкою норм КУпАП, оскільки
за порушення, передбачені частинами
першою, другою або третьою статті 122
КУпАП, що спричинили створення
аварійної обстановки, а саме: примусили
інших учасників дорожнього руху різко
змінити швидкість, напрямок руху або
вжити інших заходів щодо забезпечення
особистої безпеки або безпеки інших
громадян, передбачено
відповідальність за ч. 4 ст. 122 КУпАП, яка
передбачає значно суворіше покарання
ніж те, яке застосовано до позивача.

Стаття 11 КАС України в якості одного з
принципів адміністративного
судочинства вказує диспозитивність та
змагальність сторін, відповідно до
якого розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Стаття 71 КАС України
обов'язок доказування обставин, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення,
покладає на сторону, яка на такі
обставини посилається.

Відповідальність за ст. 122 ч. 2 КУпАП
передбачена, зокрема, за порушення
водіями транспортних засобів правил
проїзду перехресть.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що
інспектором ДПС порушень при складанні
протоколу та винесенні постанови не
допущено, постанова винесена цілком
правомірно, а доводи позивача
непереконливі та не підтверджені
жодними доказами, заперечення носять
формальний характер та не спростовують
факту скоєння правопорушення.

За вищевказаних обставин, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158, 160-163, 171-2, 185, 186 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові ОСОБА_1 до
інспектора ДПС по ОСП № 1 роти ДПС ДАІ
ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій
області Сюселя Івана Івановича про
скасування постанови про притягнення
до адміністративної відповідальності
відмовити у повному обсягу.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя
О.І. Дацюк

Постанова складена у повному обсязі
07.04.2014 року Суддя
______________ О.І. Дацюк