Справа № 9101/3621/2012
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2013-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 рокусправа № 2а-275/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Туркіної Л.П.

суддів: Проценко О.А.
Дурасової Ю.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська та ОСОБА_1

на постанову Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 21.02.2011 р.

по справі № 2а-275/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в Ленінському районі м.
Дніпропетровська

про зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги "Дітям війни", -

В С Т А Н О В И В :

10 грудня 2010 року позивач звернувся
до Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.
Дніпропетровська, де просив визнати
незаконною бездіяльність відповідача
щодо нарахування підвищення до пенсії
у меншому розмірі ніж передбачено ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" та зобов'язати здійснити
перерахунок та виплатити йому різницю
за період з 01.01.2006 року по 30.11.2010 року, з
01.12.2010 року. Також просив поновити строк
звернення до суду.

Постановою Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 21.02.2011 р.
позовні вимоги задоволені частково:
визнано протиправними дії відповідача
щодо виплати підвищення пенсії у
меншому розмірі ніж передбачено ст. 6 ЗУ
"Про соціальний захист дітей війни";
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплати позивачу
підвищення до пенсії за період з 10.06.2010
року по 21.02.2011 року в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ч.1 ст. 28 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з урахуванням отриманих
сум підвищення до пенсії у вказаний
період.

Як свідчать матеріали справи,
02.02.2011 р. суд першої інстанції виніс
ухвалу, якою позов за період з 01.01.2006
року по 09.06.2010 року - залишено без
розгляду. Названа ухвала суду не є
зміненою або скасованою.

В апеляційній скарзі відповідач
просив скасувати постанову в частині
задоволених вимог та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні цих вимог,
оскільки судом невірно застосовано
норми матеріального права, а висновки
щодо перерахунку доплати до пенсії не
відповідають бюджетному
законодавству.

В апеляційній скарзі позивач просить
сксувати постанову суду першої
інстанції в межах з 01.01.2006 року,
посилаючись на невірне застосування
судом першої інстанції норм ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційних скарг і заявлених позовних
вимог, колегія суддів приходить
висновку, що апеляційні скарги
позивача і відповідача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є особою,
на яку поширюється дія абз. 1 ст. 1 ЗУ "Про
соціальний захист дітей війни"№2195-ІV
від 18 листопада 2004 року, та має статус
"дитини війни", що підтверджується
посвідченням.

Згідно зі ст. 6 цього Закону вона має
право на підвищення пенсії на 30%
мінімальної пенсії за віком.

Нормами Закону "Про Державний
бюджет України на 2010 рік"не передбачено
обмежень щодо застосування положень
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни".

Отже, рішення суду щодо задоволення
позовних вимог про здійснення
перерахунку з 10.06.2010 року по день
винесення судового рішення є вірним.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003, №1058-IV мінімальний розмір пенсії
за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Колегія суддів вважає за необхідне
прийняти у своїх висновках поняття
"мінімальна пенсія за віком", про яке
йдеться в ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки саме це правове
визначення застосовується виключно в
діях відповідача під час визначення
пенсій громадянам та їх призначення.

Положення ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
до обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги відповідача
стосовно того, що відповідно до вимог
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"мінімальний розмір пенсії
за віком як розрахункова величина
застосовується лише до правовідносин,
що регулюються цим законом, і до такої
категорії громадян як "діти війни"не
застосовується, а згідно ст. 7 Закону
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій "дітей
війни"здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України, і
Пенсійний фонд України не повинен
нести відповідальність за позовами
вказаної категорії громадян -є хибними
та спростовані вищенаведеними
висновками.

Колегія суддів вважає, що реалізація
особою права, яке пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, та
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, оскільки органи
державної влади не можуть посилатись
на відсутність коштів, бо це суперечить
вимогам ст. 46 Конституції України та
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Крім того, Пенсійний фонд України діє у
відповідності до Положення "Про
Пенсійний фонд України" і здійснює свої
повноваження на підставі п. 15
зазначеного положення через створені в
установленому порядку територіальні
управління. Відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"рішення
щодо призначення, донарахування
перерахунок пенсії приймаються
територіальними органами Пенсійного
фонду України за місцем проживання
пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню
та виплаті доплати до пенсії позивачу,
передбаченої ст. 6 цього Закону
покладено на відповідні територіальні
управління за місцем проживання
позивача.

Що стосується вимог позивача, слід
зазначити, що ухвала суду про залишення
позовних вимог без розгляду за період з
01.01.2006 року по 09.06.2010 року не є зміненою
або скасованою.

Отже, судом першої інстанції правильно
визначено період, за який необхідно
здійснити перерахунок доплати до
пенсії позивачу, що виключає підстави
для задоволення апеляційної скарги
позивача.

Колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому постанову суду необхідно
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська та ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 21.02.2011 р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Ю.В. Дурасова