Справа № 2а-4347/12/1370
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 р.

Справа № 387/13/876 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
першого заступника прокурора м.Львова
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2012 року в справі за позовом прокурора
Пустомитівського району Львівської
області до Пустомитівської районної
державної адміністрації Львівської
області, треті особи Оброшинська
сільська рада Пустомитівського району
Львівської області, Державне
підприємство «Дослідне господарство
«Оброшине», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та
ОСОБА_17, про визнання нечинним та
скасування розпорядження голови
районної державної адміністрації,

В С Т А Н О В
И В :

У травні 2012 року прокурор
Пустомитівського району Львівської
області (далі - Прокурор) звернувся до
суду з позовом до Пустомитівської
районної державної адміністрації
Львівської області (далі - РДА), з
урахуванням зміни позовних вимоги, про
визнання незаконним та скасування
розпорядження голови РДА від 11.11.2011 №1081
«Про припинення Державному
підприємству «Дослідному господарству
«Оброшине» Інституту сільського
господарства Карпатського регіону
Національної академії аграрних наук
України права постійного користування
земельною ділянкою на території
Оброшинської сільської ради за межами
населеного пункту» (далі -
Розпорядження №1081). Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що припинення права
постійного землекористування
відбулося з порушенням вимог чинного
законодавства, зокрема без врахування
того, що Державне підприємство
«Дослідне господарство «Оброшине»
(далі - ДП) підпорядковується
Національній академії аграрних наук
України (далі -УААН, НААН), як органу по
управлінню державним майном, землі
дослідних полів ДП і ділянки з цінними
ґрунтами відносяться до особливо
цінних земель, а відтак їх вилучення
для суспільних потреб не допускається,
окрім випадків визначених земельним
законодавством; припинення права
постійного користування такою
земельною ділянкою та віднесення її до
земель запасу повинно здійснюватись на
підставі відповідних актів Кабінету
Міністрів України (далі - КМУ).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2012 року в справі №2а-4347/12/1370 у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням,
його оскаржив перший заступник
прокурора м.Львова, який покликаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та задовольнити позов. В
обґрунтування апеляційної скарги
покликається на обставини викладені в
позовній заяві та доповненнях до неї.

Відповідач в письмовому запереченні
вважає постанову суду першої інстанції
обґрунтованою, прийняту з врахуванням
всіх обставин справи та такою, що
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Просить
апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення, а оскаржувану
постанову - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, апеляційну скаргу,
суд апеляційної інстанції приходить до
переконання, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що РДА, отримавши добровільну
відмову користувача від земельної
ділянки, не вилучала таку у ДП, а лише
оформила факт такої відмови,
припинивши право землекористування як
уповноважений власник даної земельної
ділянки. Ґрунти спірної земельної
ділянки не відносяться до особливо
цінних земель та мають невисоку
продуктивність, така для дослідних і
навчальних цілей ДП не
використовувалася. Окрім цього, спірне
розпорядження є ненормативним
правовим актом одноразового
застосування та вичерпало свою дію
фактом оформлення державних актів на
право власності на земельну ділянку, а
відтак не може бути в подальшому
скасоване самою РДА.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та є правильними з таких
міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що у
користуванні ДП знаходилась земельна
ділянка на території Оброшинської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області (далі -
Сільська рада) загальною площею 2607210га,
цільове призначення: для дослідних і
навчальних цілей, пропаганди
передового досвіду для ведення
сільського господарства, що
стверджується державним актом на право
постійного користування земельною
ділянкою від 09.01.2009 серія ЯЯ №179430 (далі -
Державний акт; а.с.106-107 т.1).

21.09.2009 ДП звернулося до НААН про надання
дозволу на вилучення 15га землі із
постійного користування господарства,
покликаючись на те, що вилучення ріллі
в кількості 15га не вплине на здійснення
виробничо-господарської діяльності
господарства, оскільки ділянка не
належить до особливо цінних земель і
має невисоку продуктивність.

Розглянувши клопотання Інституту
землеробства і тваринництва західного
регіону НААН (далі - Інститут) та ДП
Президія НААН винесла постанову від
26.08.2011 протокол №14 «Про внесення змін
до постанови Президії УААН від 30.06.2010
(протокол №11) «Про вилучення землі із
землекористування Державного
підприємства «Дослідне господарства
«Оброшине» Інституту землеробства і
тваринництва західного регіону УААН»
(далі - Постанови №11 та №14) , якою п.1
Постанови №11 виклала у відповідній
редакції, тобто дала згоду на вилучення
із землекористування ДП Інституту
земельної ділянки площею 15,0га для
надання пенсіонерам та працівникам ДП
ділянок під ведення особистих
господарства, у тому числі для надання
пенсіонерам та працівникам Інституту -
3,5га (а.с.105 т.1).

13.10.2011 ДП звернулося до РДА з
клопотанням про припинення ДП право
користування земельною ділянкою,
площею 15га та про подальшу передачу
такої пенсіонерам та працівникам ДП, в
тому числі для надання пенсіонерам та
працівникам Інституту - 3,5га (а.с.104 т.1).

Так, РДА своїм Розпорядженням №1081
припинила ДП Інституту сільського
господарства Карпатського регіону
НААН (правонаступнику ДП Інституту)
право постійного користування
земельною ділянкою
сільськогосподарського призначення
площею 15га на території Сільської ради
за межами населеного пункту відповідно
до Державного акту та передала
земельну ділянку до земель запасу
Сільської ради (а.с.103 т.1).

Розпорядження РДА від 20.03.2012 №212 «Про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність для ведення
особистого селянського господарства
на території Оброшинської сільської
ради за межами населеного пункту» (далі
- Розпорядження №212) надано дозвіл на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
власність за рахунок земель
сільськогосподарського призначення
громадянам для ведення особистого
селянського господарства на території
Сільської ради за межами населеного
пункту, згідно з додатком (а.с.20-21 т.1). У
додатку вказані всі сімнадцять третіх
осіб - фізичних осіб у цій справі.

На виконання Розпорядження №211 ОСОБА_1
(0,5399га),ОСОБА_2 (0,5399га), ОСОБА_3 (0,5398га),
ОСОБА_4 (0,64га), ОСОБА_5 (0,6299га), ОСОБА_6
(0,5397га), ОСОБА_7 (0,5458га), ОСОБА_8 (0,40га),
ОСОБА_9 (0,08га), ОСОБА_10 (0,08га), ОСОБА_11
(0,5470га), ОСОБА_12 (1,40га), ОСОБА_13 (0,5470га),
ОСОБА_14 (0,5470га), ОСОБА_15 (1,3198га), ОСОБА_16
(0,5470га) та ОСОБА_17 (0,5470га)07.07.2012 видано
державні акти на право власності не
земельні ділянки (а.с.10-26 т.2).

Разом з тим, на підставі принесеного
протесту Генеральної прокуратури
України п.3 постанови від 02.03.2012
протокол №2 «Про скасування постанов
Президії Національної академії
аграрних наук України» Президія НААН
скасувала Постанову №11 із змінами
внесеними Постановою №14 (а.с.11-12 т.1).

Прокуратурою проведено перевірку
дотримання вимог земельного
законодавства України при прийнятті
РДА Розпорядження №1081, за результатами
якої 18.04.2012 внесено протест про
скасування цього розпорядження, який
листом від 26.04.2012 РДА було відхилено
(а.с.13-16, 19, 51 т.1).

Порядок вилучення земельних ділянок
визначений ст.149 ЗК України (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин), відповідно до якого земельні
ділянки, надані у постійне
користування із земель державної та
комунальної власності, можуть
вилучатись для суспільних та інших
потреб за рішенням органів державної
влади та місцевого самоврядування.

Районні державні адміністрації на їх
території вилучають земельні ділянки
державної власності, які у постійному
користуванні, в межах сіл, селищ, міст
районного значення для всіх потреб та
за межами населених пунктів для: а)
сільськогосподарського використання;
б) ведення водного господарства, крім
випадків, визначених ч.9 ст.149 ЗК
України; в) будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
лікарень, підприємств торгівлі тощо),
крім випадків, визначених ч.9 ст.149 ЗК
України.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації» на
виконання Конституції України, законів
України, актів Президента України,
Кабінету Міністрів України,
міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, власних і
делегованих повноважень голова
місцевої державної адміністрації в
межах своїх повноважень видає
розпорядження, а керівники управлінь,
відділів та інших структурних
підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих
державних адміністрацій, прийняті в
межах їх компетенції, є обов'язковими
для виконання на відповідній території
всіма органами, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами та громадянами.

Згідно вимог ст.141 ЗК України
підставами припинення права
користування земельною ділянкою є: а)
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою; б)
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом; в)
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій; г)
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; ґ) використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням; д)
систематична несплата земельного
податку або орендної плати; е) набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці; є)
використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

У відповідності до п.70 Статуту НААН,
затвердженим постановою КМУ від 22.02.2006
№175 Академія відповідно до
законодавства та цього Статуту
користується основними фондами,
переданими їй державою у безстрокове
безоплатне користування без права
зміни форми власності, обіговими
коштами, а також земельними ділянками,
що надаються їй у постійне
користування або в оренду відповідно
до земельного законодавства.

Згідно з п.73 вказаного вище Статуту
вилучення земельних ділянок Академії
може здійснюватися лише за згодою
президії Академії відповідно до ЗК
України. Земельні ділянки, віднесені до
особливо цінних земель, які
знаходяться в постійному користуванні
установ, підприємств та організацій, що
перебувають у віданні Академії,
вилученню не підлягають, крім випадків,
передбачених земельним
законодавством.

Дане положення кореспондує із ст.5
Закону України «Про особливості
правового режиму діяльності
Національної академії наук України,
галузевих академій наук та статусу їх
майнового комплексу».

З висновку Державного підприємства
«Львівський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» від
16.02.2010 №01/150 та листа ДП від 04.11.2011 №181
вбачається, що спірна земельна ділянка
не відносяться до особливо цінних, має
невисоку продуктивність, не
використовувалась ДП для дослідних та
наукових цілей та пропаганди
передового досвіду в наукових цілях.
Тимчасово використовувалася
населенням с.Оброшино під городи.
(а.с.110-111 т.1)

Частиною 3 ст.122 ЗК України передбачено,
що районні державні адміністрації на
їх території передають земельні
ділянки із земель державної власності
у власність або у користування у межах
сіл, селищ, міст районного значення для
всіх потреб та за межами населених
пунктів для: а) сільськогосподарського
використання; б) ведення водного
господарства, крім випадків,
передбачених частиною сьомою цієї
статті; в) будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), крім
випадків, визначених частиною сьомою
цієї статті.

Отже, оскільки спірна земельна ділянка
не відноситься до особливо цінних
земель, не є землею дослідних полів,
президією НААН без порушення чинного
законодавства надано добровільну
відмову від права користування
земельною ділянкою, тому слід
погодитися з висновком суду першої
інстанції, що РДА правомірно припинила
право постійного користування цією
земельною ділянкою, яка знаходиться на
її території.

Та обставина, що в подальшому Президія
НААН скасувала свою згоду на вилучення
спірної земельної ділянки, не має
правового значення у цій справі,
оскільки на момент прийняття
Розпорядження №1081 така згода була
наявна (надана).

Пунктом 4 розпорядження КМУ від 11.02.2010
№318-р «Деякі питання збереження
об'єктів державної власності» (далі -
Розпорядження №318-р) рекомендовано
Державному комітетові із земельних
ресурсів разом із заінтересованими
центральними органами виконавчої
влади та іншими суб'єктами управління
об'єктами державної власності, у тому
числі Національними та галузевими
академіями наук, не допускати
погодження документів, прийняття
рішень, на підставі яких може
здійснюватися відчуження з державної
власності земельних ділянок, наданих у
постійне користування державним
підприємствам, установам та
організаціям (крім земельних ділянок,
на яких розташовані об'єкти, що
підлягають приватизації, та земельних
ділянок, відчуження яких здійснюється
для суспільних потреб чи з мотивів
суспільної необхідності), до
законодавчого врегулювання питання
щодо визначення порядку їх відчуження.

У відповідності до ч.4 ст.9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

З огляду на наведене, вказане
Розпорядження №318-р має
рекомендаційний характер, а відповідач
при прийнятті спірного Розпорядження
№1081 діяв у чіткій відповідності до
вимог зазначеного вище чинного
законодавства, яке має вищу юридичну
силу.

Окрім цього, суд першої інстанції, з
врахуванням правової позиції
Верховного Суду України викладеної,
зокрема, у постанові від 06 червня 2011
року в справі №21-50а11, дійшов
правильного висновку про те, що
оскаржуване розпорядження є
ненормативно-правовим актом
одноразового застосування, та
вичерпало свою дію фактом виконання, а
саме одержанням третіми особами -
фізичними особами державних актів на
право власності на земельні ділянки.

Підсумовуючи, апеляційний суд
приходить до висновку, що суд першої
інстанції при вирішенні даного
публічно-правового спору правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку. Доводи
апелянта висновків суду не
спростовують та не дають правових
підстав для скасування оскаржуваного
судового рішення.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу першого заступника
прокурора м.Львова залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 26
листопада 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 04 квітня 2014
року.