Справа № 2а-10076/10/1370
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючої судді Братичак У.В.,
секретар судового засідання Хміль Х.З.,
представника позивача Галевич Н.Р.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області від 11.07.2013 року про
перегляд за нововиявленими
обставинами постанови Львівського
окружного адміністративного суду від
30.11.2011 року у справі за позовом
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області до ОСОБА_2, за участю
третьої особи - Жовківської міської
ради про зобов'язання виконати вимоги
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області (далі - ІДАБК у
Львівській області) звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої
особи - Жовківської міської ради про
зобов'язання виконати вимоги припису
від 13.07.2010р. №15/75-ф, а саме: демонтувати
прибудову до господарської будівлі за
Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30.11.2011 р.
позивачу відмовлено у задоволенні
ІДАБК у Львівській області 11.07.2013р.
подала до суду заяву про перегляд за
нововиявленими обставинами постанови
Львівського окружного
адміністративного суду від 30.11.2011 року
тим, що підставою для винесення
постанови, на яку подано заяву про
перегляд за нововиявленими
обставинами, слугувала постанова
Жовківського районного суду
Львівської області від 06.10.2011р. у справі
№2-501/11 за позовом ОСОБА_2 до Жовківської
міської ради про визнання права
власності на самочинно збудовану ним
добудову розміром 1,7м х 2,1м. до
господарської будівлі на АДРЕСА_1
Однак, продовжує позивач, що вказане
рішення Жовківського районного суду
Львівської області було скасоване
рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 27.05.2013р. у справі №1308/2-501/11,
яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про
визнання права власності на самочинно
збудовану ним добудову розміром 1,7м х
2,1м. до господарської будівлі на
АДРЕСА_1 - відмовлено.

У зв'язку з цим, просить переглянути
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 30.11.2011 року
у справі № 2а-10076/10/1370.

Представник позивача в судовому
засіданні вказану заяву підтримав.

Відповідач в судовому засіданні проти
заяви заперечив, просив відмовити у її
задоволенні.

Заслухавши думку сторін, перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що заява
про перегляд постанови від 30.11.2011 р. за
нововиявленими обставинами не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до частини першої статті 245
КАС України постанова або ухвала суду,
що набрала законної сили, може бути
переглянута у зв'язку з нововиявленими
обставинами.

Частиною другою цієї статті
передбачено, що підставами для
перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, завідомо неправдивих
показань свідка, завідомо
неправильного висновку експерта,
завідомо неправильного перекладу,
фальшивості документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, вини судді у вчиненні
злочину, внаслідок якого було ухвалено
незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке
стало підставою для прийняття
постанови чи постановлення ухвали, що
належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом
України неконституційності закону,
іншого правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконано.

Нововиявлені обставини - це ті
обставини, які об'єктивно існували на
момент вирішення справи, але не були і
не могли бути відомі суду або іншим
особам на час розгляду справи.

Суд зазначає, що перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
є процесуальним заходом, пов'язаним з
перевіркою правильності судових
рішень, і спрямованим забезпечувати їх
законність і обґрунтованість, а також
забезпечення встановлення об'єктивної
істини у спірних правовідносинах.

Частиною другою статті 159 КАС України
встановлено, що законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 245
КАС України, постанова або ухвала суду,
що набрала законної сили, може бути
переглянута у зв'язку з нововиявленими
обставинами.

Тобто, законодавцем визначена
можливість перегляду судових рішень за
нововиявленими обставинами лише у
випадках закінчення розгляду справи по
суті заявлених позовних вимог після
встановлення фактичних обставин по
справі та застосування норм
матеріального та процесуального права.

З аналізу вказаних норм випливає, що
переглядати рішення за нововиявленими
обставинами можуть суди, які наділені
правом встановлювати обставини у
справі, та лише ті рішення, якими
закінчено розгляд справи та які
набрали законної сили.

Як свідчать матеріали справи,
підставою для звернення до суду із
заявою про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами слугувало
рішення Апеляційного суду Львівської
області від 27.05.2013р. у справі №1308/2-501/11,
яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про
визнання права власності на самочинно
збудовану ним добудову розміром 1,7м х
2,1м. до господарської будівлі на
АДРЕСА_1 - відмовлено.

У зв'язку з цим, позивач просить суд
винести рішення, яким зобов'язати
відповідача ОСОБА_2 демонтувати
вказану прибудову.

Разом з тим, у Постанові від 11.02.2009 року
Верховний Суд України зазначив, що
право інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю на
звернення до суду визначено ч. 7 ст.376 ЦК
України, відповідно до якої у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.
Зазначений спір є публічно-правовим,
оскільки виник за участю суб'єкта
владних повноважень, який реалізовував
у спірних правовідносинах надані йому
чинним законодавством владні
управлінські функції стосовно
забезпечення законності, правопорядку,
охорони прав, свобод і законних
інтересів громадян. Справа за позовом
такого суб'єкта належить до
компетенції адміністративних судів.

Водночас, суд зазначає, що законом не
передбачено право Інспекції
звертатися до суду з позовами про
спонукання до виконання приписів,
зокрема і приписів про демонтаж
будівель та споруд, зведених самочинно.

В судовому засіданні представник
позивача визнав, що вимога зобов'язати
демонтувати добудову спрямована на
його повне руйнування, а тому за
правовими наслідками є рівнозначною до
вимоги про знесення самочинного
будівництва, яка передбачена ч. 7 ст. 376
ЦК України.

Відтак, для задоволення такої вимоги
слід було б встановити наявність умов,
передбачених ст. 376 ЦК України, а саме:

- істотне відхилення від проекту;

- суперечність суспільним інтересам
або порушення права інших осіб;

- істотного порушення будівельних норм
і правил;

- неможливість проведення відповідної
перебудови або відмова особи від її
проведення.

Зазначені обставини Інспекцією під час
перевірки не встановлені, в судовому
засіданні не доведені. Водночас,
можливість знесення самочинного
будівництва закон пов'язує саме з цими
обставинами, а не з невиконанням
припису.

Представник позивача також не
обґрунтував, яким саме нормативним
актом передбачено право Інспекції
видавати приписи з вимогою про
демонтаж добудови.

Оскільки законом передбачено, що
знесення самочинного будівництва
відбувається на підставі рішення суду,
суд дійшов висновку, що припис
Інспекції, сам по собі не є тим актом,
який може бути законною підставою для
примусового знесення (зокрема шляхом
демонтажу) такого будівництва. Відтак,
суд не може спонукати (зобов'язувати)
відповідача до виконання припису,
внесеного з перевищенням повноважень.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що в задоволенні заяви про
перегляд постанови Львівського
окружного адміністративного суду від
30.11.2011р. у справі №2а-10076/10/1370 слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 165, 245, 252, 253 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення заяву
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області від 11.07.2013 року про
перегляд за нововиявленими
обставинами постанови Львівського
окружного адміністративного суду від
30.11.2011 року у справі за позовом
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області до ОСОБА_2, за участю
третьої особи - Жовківської міської
ради про зобов'язання виконати вимоги
припису.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили в
строк та в порядку, встановленому ст. 254
КАС України.

Суддя
Братичак У.В.