Справа № 9101/140970/2011
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2014 рокусправа № 2а-1985/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Проценко О.А.

суддів: Туркіної
Л.П. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дніпродзержинської міської ради

на постанову : Заводського районного
суду м.Дніпродзержинська від 11.04.2011р. у
справі № 2а-1985/11

за позовом: ОСОБА_1

до: Дніпродзержинської міської ради

про: визнання протиправним рішення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до суду з позовом про
скасування рішення Дніпродзержинської
міської ради (далі - відповідач) від
15.12.2010р. №13-02/VI «Про розгляд заяви
ОСОБА_1». Позовні вимоги обґрунтовано
тим, що підстави для вилучення спірної
ділянки були відсутні.

Постановою суду першої інстанції позов
було задоволено. Суд визнав
протиправним та скасував рішення
Дніпродзержинської міської ради,
зазначивши, що доводи відповідача
повністю спростовуються матеріалами
справи.

Не погодившись з висновками суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду та прийняти
нове рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог. Відповідач
вважає висновки суду такими, що не
відповідають нормам права. Відповідач
стверджує, що спірна ділянка за
договором оренди землі від 19.08.2005р. №02590
передана в користування іншій особі -
ПП «Пасаж».

Позивач заперечує проти задоволення
апеляційної скарги, судове рішення
вважає законнім та обґрунтованим,
просить постанову суду залишити без
змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Як встановлено матеріалами справи,
позивач ОСОБА_1 19 травня 2010 р. звернувся
до Дніпродзержинської міської ради
подавши заяву про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 0,0064 га. на умовах
оренди для реконструкції та подальшого
обслуговування належного йому
торговельного павільйону "ІНФОРМАЦІЯ_1"
по АДРЕСА_1.

Рішенням Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від
13.10.2010р., залишеним без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 23.11.2010 р.,
було зобов'язано Дніпродзержинську
міську раду розглянути заяву ОСОБА_1
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки орієнтовною площею
0,0064 га. на умовах оренди для
реконструкції та подальшого
обслуговування торговельного
павільйону "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1 від
18.05.2010 р. у передбачені законом строки.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1
Дніпродзержинська міська рада 15 грудня
2010 року прийняла Рішення №13-02/УІ «Про
розгляд заяви ОСОБА_1», яким відмовила
ОСОБА_1 в надані згоди на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки. З фабули
зазначеного рішення вбачається, що
відповідач керувався ст.ст. 12, 123, 124
Земельного кодексу України, п.34 ч.і ст.26,
ч.і ст.59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та врахував
відсутність згоди приватного
підприємства «Пасаж» на передачу
земельної ділянки позивачу.

Аналіз матеріалів справи та норм права,
які регулюють спірні правовідносини,
показав наступне.

За приписами частини 3 статті 24 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
(Україні" №280/97-ВР від 21.05.1997 р. (із
змінами та доповненнями) органи
місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Приймаючи спірне рішення, відповідач
посилається на ст.ст.12,123,124 Земельного
кодексу України (далі - ЗК України).

Статтею 12 ЗК України визначено
повноваження сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин.

Згідно з ч.3 ст.124 ЗК України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, громадянам,
юридичним особам, визначеним частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу,
здійснюється в порядку, встановленому
статтею 123 цього Кодексу.

У відповідності до статті 123 ЗК України
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

Норми зазначеної статті визначають
порядок прийняття рішення органом
місцевого самоврядування. Так, рішення
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: - зміни цільового
призначення земельних ділянок
відповідно до закону; - надання у
користування земельних ділянок, межі
яких не встановлені в натурі (на
місцевості). При цьому, особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідної сільської, селищної,
міської, районної, обласної ради,
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевої державної адміністрації. У
клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
у місячний строк розглядає клопотання
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
земельної ділянки вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, а також
генеральних планів населених пунктів,
іншої містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Законодавством визначено підстави
відмови у наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок. Так, згідно з
нормами частини 3 ст.123 ЗК України
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування в межах
їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. При цьому
забороняється відмова у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, місце розташування об'єктів на
яких погоджено відповідним органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування згідно із статтею 151
цього Кодексу.

Суд в своїй постанові вірно зазначає,
що у рішенні відповідача від 15.12.2010 р.
№13-02/УІ не вказано, яким саме вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
містобудівної документації не
відповідає місце розташування
земельної ділянки.

Щодо посилання відповідача на те, що
право користування земельною ділянкою,
зазначеною ОСОБА_1 у поданій заяві,
надано іншій особі - приватному
підприємству «Пасаж», у зв'язку з чим
відсутність згоди приватного
підприємства «Пасаж» є безумовною
підставою для відмови ОСОБА_1 в наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для реконструкції та
подальшого обслуговування
торговельного павільйону, слід
зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи,
відповідно до рішення
Дніпродзержинської міської ради від
24.06.2005р. №573-19/ІУ між приватним
підприємством "Пасаж" та
Дніпродзержинською міською радою був
укладений Договір оренди земельної
ділянки від 10 серпня 2005 р., який
зареєстровано в книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі 19 серпня 2005 р. за №02590. Відповідно
до пункту 3.1. Договір укладається
строком на п'ять років. Відповідно, дія
цього договору припиняється 11.08.2010р.
Оскаржуване позивачем Рішення №13-02/VI
прийнято Дніпродзержинською міською
радою 15 грудня 2010 р., тобто після спливу
строку дії договору оренди, укладеного
між приватним підприємством "Пасаж" та
Дніпродзержинською міською радою.
Всупереч нормам ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказів наявності діючого на час
розгляду справи договору на право
користування спірною земельною
ділянкою ПП «Пассаж» відповідачем до
суду не надано.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що відмова ОСОБА_1 в надані дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки по
АДРЕСА_1 є безпідставною.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які б спростували висновки суду першої
інстанції, підстав для скасування
судового рішення не вбачається. Суд
об'єктивно, повно і всебічно дослідив
обставини, які мають значення для
справи та прийняв рішення у
відповідності до норм матеріального і
процесуального права. Апеляційна
скарга задоволенню не підлягає. Судове
рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської
міської ради на постанову Заводського
районного суду м.Дніпродзержинська від
11.04.2011р. у справі №2а-1985/11 залишити без
задоволення.

Постанову Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська від 11.04.2011р. у
справі №2а-1985/11 залишити без
задоволення.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України та може
бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС
України.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна

Суддя:
Ю.В. Дурасова