Справа № 573/301/14-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 р. Справа № 573/301/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Білопільському районі на
постанову Білопільського районного
суду Сумської області від 25.02.2014р. по
справі № 573/301/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Білопільському районі

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

04.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Білопільському районі
Сумської області (далі по тексту - УПФУ
в Білопільському районі, відповідач), в
якому просив суд визнати
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Білопільському районі Сумської
області щодо відмови у призначенні
йому пенсії за вислугу років та
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Білопільському
районі Сумської області призначити
йому пенсію за вислугою років на
підставі ст. 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» з 30 грудня 2013
року.

Постановою Білопільського районного
суду Сумської області від 25.02.2014 року по
справі 573/301/14-а позов ОСОБА_1 -
задоволено.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Білопільському районі Сумської
області щодо відмови у призначенні
ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Білопільському районі
Сумської області призначити ОСОБА_1
пенсію за вислугу років на підставі
ст.55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з 30 грудня 2013 року.

Відповідач, не погодившись із вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції при прийнятті
оскаржуваної постанови обставин у
справі та доказів, невірне
застосування норм матеріального права,
просить суд апеляційної інстанції
постанову Білопільського районного
суду Сумської області від 25.02.2014 року по
справі 573/301/14-а скасувати, прийняти
нову постанову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що Списком професій і
посад робітників локомотивних бригад і
окремих категорій працівників, які
безпосередньо здійснюють організацію
перевезень і забезпечують безпеку руху
на залізничному транспорті та в
метрополітенах і користуються правом
на пенсію за вислугу років
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.10.1992 року № 583,
не передбачено посади старшого
оглядача вагонів, на якій позивач
працював з 10.03.1988 р. по 12.07.1991 р., з 01.05.1994
р. по 31.01.2001 р. та з 05.03.2001 р. по 22.07.2001 р., а
тому право на пенсію на пільгових
умовах при роботі на вказаній посаді у
позивача відсутнє. Крім того, вказує, що
згідно з наданими позивачем копій
інструкцій та положення «Довідника
кваліфікаційних характеристик
професій працівників» (Випуск 66
«Залізничний транспорт і
метрополітен» Частина 2 «Робітники»)
встановлено посадові обов'язки
оглядача та старшого оглядача вагонів
магістральних залізниць. Внаслідок
того, що посадові обов'язки оглядача та
старшого оглядача вагонів
магістральних залізниць різні, по
різному вирішується питання
пенсійного забезпечення працівників
цих посад. Посада «оглядача вагонів
магістральних залізниць, зайнятих на
пунктах технічного обслуговування
вагонів станції 2 класу» внесена до
Списку, оскільки ці працівники
безпосередньо забезпечують безпеку
руху на залізничному транспорті, тоді
як посада «старшого оглядача вагонів
магістральних залізниць, зайнятих на
пунктах технічного обслуговування
вагонів станції 2 класу» до Списку не
внесена, оскільки відноситься до
керівної. Враховуючи викладене, вважає
правомірною відмову УПФУ в
Білопільському районі у призначенні
позивачеві пенсії за вислугою років та
не вбачає підстав для задоволення
позовних вимог.

Враховуючи неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання, колегія
суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1 працював у вагонному депо ст.
Ворожба Південно-Західної залізниці з
20.09.1976 року по 27.04.1977 року та з 11.06.1979 року
по 14.02.1980 року працював слюсарем по
ремонту рухомого складу, з 15.02.1980 року
по 09.03.1988 оку - оглядачем вагонів, з
10.03.1988 року по 12.07.1991 року - старшим
оглядачем вагонів, з 13.07.1991 року по
30.04.1994 року - майстром пункту технічного
обслуговування вагонів, з 01.05.1994 року по
31.01.2001 року - старшим оглядачем вагонів,
з 01.02.2001 року по 04.03.2001 року -
інструктором пункту технічного
обслуговування вагонів, з 05.03.2001 року по
22.07.2001 року - старшим оглядачем вагонів,
з 23.07.2001 року по 17.07.2006 року -
інструктором НТО ВЧД-11, з 18.07.2006 року по
30.12.2013 року - бригадиром 5-го розряду
колісно-роликового цеху, з 01.01.2014 року -
бригадира підприємств залізничного
транспорту та метрополітенів 5 розряду
виробничої дільниці роликових
підшипників І групи Дорожніх
вагоноколісних майстерень ст. Ворожба
(а.с.5-7).

По досягненню 55-річного віку позивач
звернувся до УПФУ в Білопільському
районі Сумської області за
призначенням пенсії на пільгових
умовах згідно зі ст.55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Рішенням № 8 від 21.01.2014 року ОСОБА_1
відмовлено у призначенні пенсії за
вислугу років, передбаченої ст.55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» у
зв'язку з відсутністю необхідного
стажу роботи, що дає право на пенсію за
вислугу років - 12 років 6 місяців, про що
позивача повідомлено листом № 468/03-27
від 23.01.2014 року (а.с.11).

Також, у вказаному листі зазначено, що
стаж роботи, який дає право на
призначення пенсії за вислугу років,
складає 9 років 04 місяці 07 днів, та
роз'яснено, що періоди роботи старшим
оглядачем вагонів з 10.03.1988 року по 12.07.1991
року, з 01.05.1994 року по 31.01.2001 року, з 05.03.2001
року по 22.07.2001 року не зараховуються до
стажу роботи, що дає право на
призначення пенсії за вислугу років,
оскільки посада старшого оглядача не
передбачена Списком професій і посад
робітників локомотивних бригад і
окремих категорій працівників, які
безпосередньо здійснюють організацію
перевезень і забезпечують безпеку руху
на залізничному транспорті та в
метрополітенах і користуються правом
на пенсію за вислугу років,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів № 583 від 12.10.1992 р.

Не погодившись з вищевказаним рішенням
відповідача про відмову у призначенні
пенсії, позивач звернувся до суду з
даним позовом про його оскарження та
про зобов'язання УПФУ в Білопільському
районі Сумської області призначити
ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових
умовах з 30.12.2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
обґрунтованості, оскільки пільговий
стаж позивача, який дає право
пільгового виходу на пенсію зі
зниженням пенсійного віку,
підтверджено належними документами, а
відтак, підстави для відмови у
призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії
відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на таке.

Відповідно до положень ст.51 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
пенсії за вислугу років встановлюються
окремим категоріям громадян, зайнятих
на роботах, виконання яких призводить
до втрати професійної працездатності
або придатності до настання віку, що
дає право на пенсію за віком.

Як встановлено статтею 52 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
право на пенсію за вислугу років
мають, зокрема, робітники локомотивних
бригад і окремі категорії
працівників, які безпосередньо
здійснюють організацію перевезень і
забезпечують безпеку руху на
залізничному транспорті та
метрополітенах.

Згідно з п. «а» ст. 55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», право на
пенсію за вислугу років мають
робітники локомотивних бригад і окремі
категорії працівників, які
безпосередньо здійснюють організацію
перевезень і забезпечують безпеку руху
на залізничному транспорті та
метрополітенах, - за списками професій
і посад, що затверджуються в порядку,
який визначається Кабінетом Міністрів
України; водії вантажних автомобілів,
безпосередньо зайнятих в
технологічному процесі на шахтах, у
рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на
вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при загальному стажі роботи не менше 25
років, з них не менше 12 років 6 місяців
на зазначеній роботі; жінки - після
досягнення 50 років і при загальному
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначеній роботі.

Статтею 62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" визначено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі відвідає пункт 1
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637 (далі по тексту - Порядок № 637).

Пунктом 20 зазначеного Порядку
передбачено, що у тих випадках, коли у
трудовій книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств або організацій. В довідці
має бути вказано: період роботи, що
зараховується до спеціального стажу:
професія або посада, характер роботи:
розділ, пункт, найменування списків або
їх номери, куди включаються цій період
роботи, первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка.

Згідно з п.3 Порядку № 637, за відсутності
трудової книжки, а також у тих випадках,
коли в трудовій книжці відсутні
необхідні записи або містяться
неправильні чи неточні записи про
періоди роботи, для підтвердження
трудового стажу приймаються довідки,
виписки із наказів, особові рахунки і
відомості на видачу заробітної плати,
посвідчення, характеристики, письмові
трудові договори і угоди з відмітками
про їх виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

З огляду на викладені норми права,
колегія суддів вважає, що уточнююча
довідка є належним документом,
достатнім для підтвердження стажу
роботи, який дає право виходу на пенсію
на пільгових умовах.

Згідно із записами у трудовій книжці
ОСОБА_1, останній в періоди з 10.03.1988 року
по 12.07.1991 року, з 01.05.1994 року по 31.01.2001
року, з 05.03.2001 року по 22.07.2001 року
працював на посаді старшого оглядача
вагонів у вагонному депо ст. Ворожба
(згодом - дорожні вагоноколісні
майстерні станції Ворожба
вагоноколісного підрозділу вагонного
депо Конотоп ДТГО «Південно-Західна
залізниця», дорожні вагоноколісні
майстерні станції Ворожба
локомотивного депо Конотоп) (а.с.5-7).

Відповідно до уточнюючої довідки ВП
експлуатаційно-ремонтного вагонного
депо Конотоп ДТГО «Південно-Західна
залізниця» ОСОБА_1 працював у
відокремленому підрозділі
експлуатаційно-ремонтне вагонне депо
Конотоп Південно-Західної залізниці
на посаді слюсаря з ремонту рухомого
складу магістральних залізниць, був
зайнятий на пункті технічного
обслуговування вагонів станції
Ворожба другого класу: з 20.09.1976 року
(наказ № 307 від 21.09.1976р.) по 27.04.1977р.
(наказ № 131 від 27.04.1977р.); на посаді
слюсаря з ремонту рухомого складу
магістральних залізниць, зайнятий на
пункті технічного обслуговування
вагонів станції Ворожба другого класу
: з 11.06.1979р. (наказ №178 від11.06.1979р.) по
14.02.1980р. (наказ № 37 від 14.02.1980р.); на
посаді оглядача вагонів
магістральних залізниць, зайнятий на
пункті технічного обслуговування
вагонів станції Ворожба другого класу :
з 15.02.1980р (наказ № 37 від 14.02.1980р.) по
09.03.1988р. (наказ №63 від 09.03.1988р.); на посаді
старшого оглядача вагонів
магістральних залізниць, зайнятий на
пункті технічного обслуговування
вагонів станції Ворожба другого класу:
з 10.03.1988р. (наказ № 63 від 09.03.1988р.) по
12.07.1991р. (наказ № 230 від 17.07.1991р.); на
посаді старшого оглядача вагонів
магістральних залізниць, зайнятий на
пункті технічного обслуговування
вагонів станції Ворожба другого класу:
з 01.05.1994р. (наказ № 135 від 29.04.1994р.) по
31.01.2001р. (наказ №13 від 01.02.2001р.); на посаді
старшого оглядача вагонів
магістральних залізниць, зайнятий на
пункті технічного обслуговування
вагонів станції Ворожба другого класу:
з 05.03.2001р. (наказ № 26 від 05.03.2001р.) по
22.07.2001р. (наказ № 76 від 23.07.2001р.). Працював
на посаді слюсаря з ремонту рухомого
складу, оглядача вагонів, старшого
оглядача вагонів, повний робочий день
і на другі роботи не залучався.» (а.с.9).

Таким чином, наданою позивачем
уточнюючою довідкою повністю
підтверджено факт роботи позивача на
посадах, що безпосередньо пов'язані з
організацією перевезень і
забезпеченням безпеки руху на
залізничному транспорті, в тому числі й
періоди з 10.03.1988 року по 12.07.1991 року, з
01.05.1994 року по 31.01.2001 року, з 05.03.2001 року
по 22.07.2001 року на посаді старшого
оглядача вагонів.

Зазначена довідка разом із трудовою
книжкою надавались ОСОБА_1 до УПФУ в
Білопільському районі Сумської
області при зверненні із заявою про
призначення пенсії, однак, не були
враховані останнім при вирішенні
питання про призначення позивачеві
пенсії.

Колегія суддів зазначає, що постановою
Кабінету Міністрів України № 583 від
12.10.1992 року «Про затвердження
нормативних актів з питань пенсійного
забезпечення» затверджено Список
професій і посад робітників
локомотивних бригад і окремих
категорій працівників, які
безпосередньо здійснюють організацію
перевезень і забезпечують безпеку руху
на залізничному транспорті та в
метрополітенах і користуються правом
на пенсію за вислугу років, в якому
передбачені посади «оглядачі вагонів
магістральних залізниць, зайняті на
пунктах технічного (технічного і
комерційного) обслуговування вагонів
станцій позакласних, 1 та 2 класу» та
«оглядачі-ремонтники вагонів
магістральних залізниць, зайняті на
пунктах технічного (технічного і
комерційного) обслуговування вагонів
станцій позакласних, 1 та 2 класу».

Згідно з «Класифікатором професій» ДК
003 - 205 професійна назва роботи
«Оглядач вагонів», а додаток
«Старший» - є похідним словом до
професії, що може застосовуватися
відповідно до додатку В
«Класифікатора професій цього
довідника».

У роз'ясненні Мінсоцзахисту України
від 13.11.1992 року № 25 зазначено, що
згідно із ст. 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», право на
пенсію за вислугу років мають
зазначені в ній категорії працівників
згідно з затвердженими Кабінетом
Міністрів України переліками і
списками. Якщо у ці переліки включені
професії і посади під загальною
назвою, то правом на пенсію за вислугу
років користуються працівники всіх
найменувань по цих професіях та
посадах, тобто старші, головні,
провідні, а також помічники.

Зі змісту наказу Мінсоцзахисту
населення України № 197 від 29.12.1993 року
«Про доповнення до Переліку
найменувань професій і посад, які
раніше застосовувались, працівників
залізничного транспорту і
метрополітенів, робота в яких дає
право на пенсію за вислугу років»,
вбачається, що Перелік найменувань
професій і посад за раніше діючими
кваліфікаційними довідниками
доповнено, серед іншого, такими
професіями і посадами, як оглядач
вагонів усіх найменувань професій
(оглядачі пролазники, оглядачі
автоматники, оглядачі по збереженню
вагонного і контейнерного парку),
зайняті на пунктах підготовки вагонів
до перевезень, пунктах технічного (
контролю технічного і комерційного)
обслуговування (огляду) вагонів
станцій позакласного, першого та
другого класів магістральних
залізниць як працівників залізничного
транспорту і метрополітенів, робота в
яких дає право на пенсію за вислугу
років.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо наявності у позивача
права виходу на пенсію за вислугою
років та призначення йому пенсії на
пільгових умовах по досягненню
55-річного віку.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи відповідача
по справі про те, що внаслідок різниці
між посадовими обов'язками оглядача,
який безпосередньо здійснює технічне
обслуговування, бере участь у роботах з
усунення несправностей у вагонах і
контейнерах, та старшого оглядача
вагонів магістральних залізниць, який
здійснює організаційно-розпорядчі
функції, різні, по різному вирішується
питання пенсійного забезпечення
працівників цих посад, з огляду на таке.

З наданої позивачем копії посадової
інструкції старшого оглядача вагонів
пункту технічного обслуговування
вагонів, затвердженої начальником
вагонного депо Ворожба, вбачається, що
старший оглядач вагонів здійснює
керівництво працівниками зміни ПТО.
Він, серед іншого, контролює якість
технічного обслуговування вагонів
без відчепки та з відчепкою вагонів,
якість виконання ремонту вагонів, їх
вузлів і деталей згідно встановленою
технологією; приймає участь у
розслідуванні випадків запізнення
поїздів і відчеплень вагонів на шляху
прямування в зв'язку з їх несправністю;
організовує і безпосередньо керує
роботою зміни по технічному
обслуговуванню вагонів без відчепки і
з відчепкою вагонів; аналізує роботу
змін і вживає заходів щодо виконання
технологічного процесу і забезпечення
безпечного прямування вагонів
встановленими гарантійними
дільницями; забезпечує безаварійне
прослідування вагонів на встановлених
гарантійних ділянках, безпечні умови
праці на робочих місцях, правильну
експлуатацію системи
централізованого огородження
составів і інших засобів огородження,
повітропроводів, освітлення робочих
місць, підйомних механізмів та іншого
обладнання, безпечне проведення робіт
вантажопідйомними кранами, знімними
вантажозахоплювальними пристроями,
тарою; своєчасно підготовлює
виробництво, проводить розстановку
робітників в зміні згідно
технологічного процесу, забезпечує
справним інструментом, пристроями,
механізмами, оперативно виявляє та
усуває причини порушення
технологічного процесу; приймає і
здає робочі місця, підйомні
механізми, пристрої, інвентар
загального користування (а.с. 21-25).

Згідно з п. 5.3.7 Інструкції оглядачу
вагонів від 01.09.2002 року, розробленої і
внесеної на заміну «Інструкції
оглядачу вагонів», затвердженої МШС
СРСР 25.03.91р. № СВ-4853(ЦВ-0043), контроль
технічного стану вагонів у составі у
парку відправлення здійснюється
старшим оглядачем вагонів чи
майстром. Старший оглядач на
сортувальних станціях у парку
відправлення здійснює постійний
контроль за технічним станом вагонів у
сформованих составах. При виявленні
пошкодженого вагона у составі поїзда
старший оглядач вагонів забезпечує
видачу повідомлення форми ВУ-23 М і
оформлення акта форми ВУ-25 про
пошкодження. Остаточну готовність
составу до відправлення дає старший
оглядач вагонів, доповідаючи про це
оператору ПТО і підтверджуючи
записом у книзі форми ВУ -14.

Отже, як вірно зазначено судом першої
інстанції, старший оглядач
безпосередньо забезпечує безпеку руху
на залізничному транспорті.

Однак, вищенаведене не було взято
відповідачем до уваги при вирішенні
питання про наявність у позивача
права на пенсію за вислугу років.

Враховуючи, що відповідачем по справі
було визнано стаж роботи ОСОБА_1, який
дає право на призначення пенсії за
вислугу років, тривалістю 09 років 04 міс.
07 днів, а також наявність підстав для
зарахування до пільгового стажу
періодів роботи позивача на посаді
старшого оглядача з 10.03.1988 року по 12.07.1991
року, з 01.05.1994 року по 31.01.2001 року, з 05.03.2001
року по 22.07.2001 року, колегія суддів
зазначає, що у позивача було наявне
право на призначення пенсії на
пільгових умовах за вислугою років по
досягненню 55-річного віку.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положеннями частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного
судочинства України визначено
критерії, яким повинні відповідати
рішення, дія чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень. Згідно з цими
критеріями адміністративний суд при
розгляді справи щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень повинен
перевірити, зокрема, чи вчинені
оскаржувані дії на підставі, у межах
повноважень і у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З огляду на досліджені докази та
встановлені у справі фактичні
обставини, колегія суддів приходить до
висновку, що УПФУ в Білопільському
районі Сумської області, відмовляючи у
призначенні пенсії за вислугу років
ОСОБА_1 з 30.12.2013 року, діяло не на
підставі та не у спосіб, що передбачені
Законом України "Про пенсійне
забезпечення", а тому, позовні вимоги
ОСОБА_1 про скасування рішення № 8 від
21.01.2014 року про відмову у призначенні
позивачеві пенсії за вислугу років
підлягають задоволенню.

Разом з тим, погоджуючись з висновками
суду першої інстанції про
протиправність рішення № 8 від 21.01.2014
року та про наявність у ОСОБА_1 права на
призначення пенсії за вислугу років,
колегія суддів зазначає, що відповідно
до п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія призначається з
дня звернення за пенсією, крім таких
випадків, коли пенсія призначається з
більш раннього строку, а саме пенсія за
віком призначається з дня, що настає за
днем досягнення пенсійного віку, якщо
звернення за пенсією відбулося не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
особою пенсійного віку.

Як вбачається з наявної в матеріалах
справи копії паспорту, позивач досяг
55-річного віку 30.12.2013 року, отже, пенсія
йому повинна бути призначена з 31.12.2013
року.

Відповідно до ст.201 КАС України
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права є підставою для
зміни постанови суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що постанова
Білопільського районного суду
Сумської області від 25.02.2014 року по
справі 573/301/14-а підлягає зміні в
частині дати, з якої відповідач
зобов'язаний призначити пенсію
позивачеві з 30.12.2013 року на 31.12.2013 року.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 201, 205, 207, 209,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Білопільському районі - залишити без
задоволення.

Постанову Білопільського районного
суду Сумської області від 25.02.2014 року по
справі 573/301/14-а змінити, замінивши в
абзаці 2 резолютивної частини
постанови дату "30 грудня 2013 року" датою
"31 грудня 2013 року".

В іншій частині Білопільського
районного суду Сумської області від
25.02.2014 року по справі 573/301/14-а залишити
без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П.