Справа № 826/3366/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2014 року 17:12 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Погрібніченка І.М.,
за участю секретаря судового засідання
Хилі І.В. та представників: позивача -
Позднякова А.Ю., відповідача - Коптюк
Ю.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справуза
позовом Публічного акціонерного
товариства «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ
БАНК»доНаціональної комісії з цінних
паперів та фондового ринкупро
скасування постанови про накладення
санкції за правопорушення на ринку
цінних паперів від 25 грудня 2013 року №
На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 02 квітня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
17 березня 2014 року до Окружного
адміністративного суду м. Києва
звернулось Публічне акціонерне
товариство «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ
БАНК» (далі - ПАТ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ
БАНК», Банк, позивач) з
адміністративним позовом про
скасування постанови Національної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку (далі - Комісія, відповідач) про
накладення санкції за правопорушення
на ринку цінних паперів від 25 грудня 2013
року № 3531-ЦД-1-З (далі - оскаржувана
постанова).

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач вказує на те, що оскаржувана
постанова є необґрунтованою, оскільки
служба внутрішнього аудиту не є
органом управління банку, тому
наявність у статуті банку інформації
про порядок утворення, обрання і
відкликання її членів та прийняття
ними рішень, а також порядок зміни
складу членів, не стосується служби
внутрішнього аудиту і не є
обов'язковою.

За вказаних обставин, позивач вважає що
оскаржувана постанова не відповідає
вимогам чинного законодавств, а тому
підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги повністю
підтримав та просив їх задовольнити.

Національна комісія з цінних паперів
та фондового ринку подала заперечення
на адміністративний позов, в яких
зазначає, що як вбачається із статуту
банку, служба внутрішнього аудиту є
органом, який підпорядковується іншому
органу, а тому з урахуванням цього, на
думку відповідача, у статуті банку
повинна бути зазначена інформація щодо
складу, порядку утворення, обрання і
відкликання їх членів та прийняття
ними рішень, а також порядку зміни
складу органів товариства та їх
компетенції.

За вказаних обставин, відповідач
вважає, що оскаржувана постанова про
накладення санкції за правопорушення
на ринку цінних паперів прийнята ним у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

В наданих запереченнях, відповідач
просить в задоволенні позовних вимог
повністю відмовити, в судовому
засіданні проти задоволення
адміністративного позову представник
відповідача заперечував.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення їх представників, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі доручення на проведення
позапланової тематичної перевірки
Публічного акціонерного товариства
«ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» від 22.10.2013
р. № 125-Л-ЦД-1 проведена перевірка
дотримання позивачем вимог
законодавства про цінні папери, за
наслідками якої Комісією складений акт
виїзної позапланової тематичної
перевірки ПАТ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ
БАНК» від 15.11.2013 р.

26 листопада 2013 року Комісією винесено
постанову про порушення справи про
правопорушення на ринку цінних
паперів. Вказаною постановою керівник
(або уповноважений представник) Банку
викликався на 12.12.2013 р. о 10:00 год. до
Центрального територіального
департаменту Національної комісії з
цінних паперів та фондового ринку для
підписання акту про правопорушення на
ринку цінних паперів та надання
письмових пояснень.

На підставі акту виїзної позапланової
тематичної перевірки ПАТ «ПЕРШИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» від 15.11.2013 р. 12
грудня 2013 року Комісією складений акт
про правопорушення на ринку цінних
паперів № 3589-ЦД-1-З (далі - Акт №
3589-ЦД-1-З).

13 грудня 2013 року уповноваженою особою
Комісії винесено постанову про розгляд
справи про правопорушення на ринку
цінних паперів. Вказаною постановою
був призначений розгляд справи про
правопорушення на ринку цінних паперів
у відношенні ПАТ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ
БАНК» на 25.12.2013 р. о 09:34 год.

25 грудня 2013 року у відношенні ПАТ
«ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» за
порушення Банком вимог п. 14 ст. 13 Закону
України «Про акціонерні товариства», а
саме: статут ПАТ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ
БАНК» не містить інформацію щодо
складу, порядку утворення, обрання і
відкликання членів, а також порядок
зміни складу членів органів
товариства, зокрема, служби
внутрішнього аудиту винесено
Постанову про накладення санкції за
правопорушення на ринку цінних паперів
№ 3531-ЦД-1-З (далі - Постанова № 3531-ЦД-1-З).
Вказаною постановою, за порушення
вимог законодавства про цінні папери,
на ПАТ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК»
накладено санкцію у вигляді
попередження та прийнято рішення про
винесення у відношенні ПАТ «ПЕРШИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» Розпорядження про
усунення порушень законодавства про
цінні папери.

03 січня 2014 року позивач із скаргою №
31/0/2-14 звернувся до Національної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку з вимогою про скасування
Постанови № 3531-ЦД-1-З.

Листом від 07.02.2014 р. № 14/02/2353/НК позивача
повідомлено про неприйняття скарги на
постанову про накладення санкції за
правопорушення на ринку цінних паперів
до розгляду через пропуск
десятиденного строку на її оскарження.

Також, 15 січня 2014 року позивач з листом
щодо надання роз'яснення з приводу
правомірності застосування санкції по
відношенню до ПАТ «ПЕРШИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» № 94/0/2-14 звернувся
до юридичного департаменту
Національного банку України.

Листом НБУ від 11.03.2014 р. № 18-312/9705
позивача повідомлено про те, що зміст
статуту банку відповідає вимогам
статті 16 Закону України «Про банки і
банківську діяльність», який є
пріоритетним над іншими актами
законодавства України, в т.ч. і над
Законом України «Про акціонерні
товариства».

Незгода з Постановою № 3531-ЦД-1-З від
25.12.2013 р. обумовила позивача звернутись
до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд погоджується з
доводами Публічного акціонерного
товариства «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ
БАНК», виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано
нормами Конституції України, Закону
України «Про державне регулювання
ринку цінних паперів в Україні» від
30.10.1996 р. № 448/96-ВР (далі - Закон № 448/96-ВР),
Закону України «Про банки і банківську
діяльність» від 07.12.2000 р. № 2121-III (далі -
Закон № 2121-III), Закону України «Про
акціонерні товариства» від 17.09.2008 р. №
514-VI (далі - Закон № 514-VI), Правил розгляду
справ про порушення вимог
законодавства на ринку цінних паперів
та застосування санкцій, затверджених
Рішенням Національної комісії з цінних
паперів та фондового ринку 16.10.2012 р. №
1470, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05.11.2012 р. за № 1855/22167
(далі - Правила № 1470) та іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правові засади здійснення державного
регулювання ринку цінних паперів та
державного контролю за випуском і
обігом цінних паперів та їх похідних в
Україні визначені Законом № 448/96-ВР.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 448/96-ВР (в
редакції, чинній в момент виникнення
спірних правовідносин) державне
регулювання ринку цінних паперів
здійснює Національна комісія з цінних
паперів та фондового ринку.

Приписами п. 5, п. 14 ч. 1 ст. 8 Закону №
448/96-ВР Національна комісія з цінних
паперів та фондового ринку має право,
зокрема, у разі порушення
законодавства про цінні папери,
нормативних актів Національної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку виносити попередження, зупиняти
на термін до одного року розміщення
(продаж) та обіг цінних паперів того чи
іншого емітента, дію ліцензій, виданих
Національною комісією з цінних паперів
та фондового ринку, анулювати дію таких
ліцензій; накладати адміністративні
стягнення, штрафні та інші санкції за
порушення чинного законодавства на
юридичних осіб та їх співробітників, аж
до анулювання ліцензій на здійснення
професійної діяльності на ринку цінних
паперів.

Відповідно до статті 255 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
статей 7, 8, 9, 11, 12, 13 Закону № 448/96-ВР, з
метою вдосконалення процедури
правозастосування на ринку цінних
паперів, враховуючи вимоги
законодавства, Національною комісією з
цінних паперів та фондового ринку
затверджені Правила розгляду справ про
порушення вимог законодавства на ринку
цінних паперів та застосування
санкцій.

Правила № 1470 визначають порядок та
строки розгляду Національною комісією
з цінних паперів та фондового ринку
справ про порушення громадянами,
посадовими особами та юридичними
особами вимог законодавства на ринку
цінних паперів (п. 1 розділу I Правил №
1470).

Розгляд справ про правопорушення,
вчинені на території України,
здійснюється згідно з цими Правилами
(п. 3 розділу I Правил № 1470).

Згідно з п. 1 розділу VII Правил № 1470
розглянувши справу про правопорушення,
уповноважена особа приймає рішення у
справі.

Рішення уповноваженої особи у справі
оформлюється у вигляді постанови.

Відповідно до пп. 1 п. 3 розділу VII Правил
№ 1470 у справі про правопорушення
уповноважена особа приймає рішення про
накладення санкції за правопорушення
на ринку цінних паперів.

Приписами п. 1 розділу XIV Правил № 1470
розпорядження про усунення порушень
законодавства про цінні папери (далі -
розпорядження про усунення порушень)
виноситься уповноваженою особою за
наслідками розгляду справи про
правопорушення одночасно з прийнятим
рішенням у разі, якщо на момент
розгляду справи порушення не усунуто.

Згідно з пп. 2.1 п. 2 розділу XVII Правил №
1470 Комісія має право застосовувати до
юридичних осіб також таку санкцію, як
попередження за порушення вимог
законодавства щодо цінних паперів, у
тому числі нормативно-правових актів
Комісії.

Як вбачається з оскаржуваної
постанови, за наслідками встановлення
факту порушення ПАТ «ПЕРШИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» вимог п. 14 ст. 13
Закону № 514-VI, а саме: статут Банку не
містить інформації щодо складу,
порядку утворення, обрання і
відкликання членів, а також порядок
зміни складу членів органів
товариства, зокрема, служби
внутрішнього аудиту, на останнього за
правопорушення на ринку цінних паперів
накладено санкцію у вигляді
попередження.

Приписами ч. 1, п. 14 ч. 2 ст. 13 Закону № 514-VI
визначено, що установчим документом
акціонерного товариства є його статут.
Статут акціонерного товариства
повинен містити відомості про, зокрема,
склад органів товариства та їх
компетенцію, порядок утворення,
обрання і відкликання їх членів та
прийняття ними рішень, а також порядок
зміни складу органів товариства та їх
компетенції.

Як вбачається з наявного в матеріалах
справи витягу із Статуту Публічного
акціонерного товариства «ПЕРШИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» м. Київ, 2013 р. (нова
редакція) (далі - Статут), в п. 13.2 якого
йдеться про Службу внутрішнього
аудиту, остання є органом оперативного
контролю Спостережної ради Банку,
підпорядковується та звітує перед нею
(пп. 13.2.1 п. 13.2 Статуту).

Відповідно до пп. 13.2.8 п. 13.2 Статуту
Служба внутрішнього аудиту діє на
підставі положення, яке затверджується
Спостережною радою Банку згідно
положень цього Статуту.

З наявного в матеріалах справи витягу з
Положення про Службу внутрішнього
аудиту ВАТ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ
БАНК», затвердженого Рішенням
Спостережної ради ВАТ «ПЕРШИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» від 05.09.2003 р.
(Протокол № 5) (далі - Положення)
вбачається, що вказаним Положенням
регламентовано статус Служби
внутрішнього аудиту ВАТ «ПЕРШИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», її структуру,
функції, завдання, повноваження,
обов'язки, правові основи діяльності та
відповідальність.

Положення розроблене на підставі
Законів України «Про банки і
банківську діяльність», «Про
аудиторську діяльність»,
нормативно-правових актів
Національного банку України та Статуту
ВАТ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК».

Виходячи з встановленого, суд зазначає,
що згідно з ст. 83 Цивільного кодексу
України загальні положення про
юридичну особу застосовуються до всіх
товариств та установ, якщо інші правила
для окремих видів товариств або
установ не встановлені законом.

Відповідно до ст. 92 Господарського
кодексу України порядок створення та
порядок діяльності окремих видів
господарських товариств регулюються
цим Кодексом, Цивільним кодексом
України та іншими законами.

Приписами ч. 5 ст. 336 Господарського
кодексу України визначено, що умови та
порядок створення, державної
реєстрації, ліцензування діяльності та
реорганізації банків, вимоги щодо
статуту, формування статутного
капіталу та інших фондів, а також
здійснення функцій банків
встановлюються законом про банки і
банківську діяльність. Законодавство
про господарські товариства та про
кооперацію поширюється на банки в
частині, що не суперечить цьому Кодексу
та зазначеному закону.

Виходячи з приписів вказаних вище норм
вбачається, що пріоритетним над іншими
актами законодавства України стосовно
вимог щодо статуту банку є Закон
України «Про банки і банківську
діяльність» від 07.12.2000 р. № 2121-III.

Цей Закон (в редакції, чинній в момент
виникнення спірних правовідносин)
визначає структуру банківської
системи, економічні, організаційні і
правові засади створення, діяльності,
реорганізації і ліквідації банків (ч. 1
ст. 1 Закону № 2121-III).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 2121-III
сферою його застосування є регулювання
особливостей правовідносини, що
виникають під час заснування,
реєстрації, діяльності, реорганізації
та ліквідації банків.

Згідно з статтею 6 Закону № 2121-III банки в
Україні створюються у формі публічного
акціонерного товариства або
кооперативного банку.

Особливості правового статусу, порядку
створення, діяльності, реорганізації
та ліквідації банків визначаються
зокрема цим Законом № 2121-III.

Приписами ст. 16 Закону № 2121-III
визначено, що статут банку складається
з урахуванням положень Цивільного
кодексу України, Господарського
кодексу України, цього Закону та інших
законів України.

Статут банку обов'язково має містити
таку інформацію про банк: 1)
найменування банку (повне та
скорочене); 2) його місцезнаходження; 3)
організаційно-правову форму; 4) види
діяльності, які має намір здійснювати
банк; 5) розмір та порядок формування
статутного капіталу банку, види акцій
банку, їх номінальну вартість, форми
випуску акцій (документарна або
бездокументарна), кількість акцій, що
купуються акціонерами; 6) структуру
управління банком, органи управління,
їх компетенцію та порядок прийняття
рішень; 7) порядок реорганізації та
ліквідації банку відповідно до глав 5
та 16 цього Закону; 8) порядок внесення
змін та доповнень до статуту банку; 9)
розмір та порядок утворення резервів
та інших загальних фондів банку; 10)
порядок розподілу прибутків та
покриття збитків; 11) положення про
аудиторську перевірку банку; 12)
положення про органи внутрішнього
аудиту банку.

Таким чином, на виконання приписів п. 12
ч. 2 ст. 16 Закону № 2121-III, Банком в
Статуті, затвердженому Загальними
зборами акціонерів ПАТ «ПЕРШИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» від 26 березня 2013
року (Протокол № 1), було зазначено
положення про Службу внутрішнього
аудиту. В п. 13.2 Статуту Банку «Служба
внутрішнього аудиту» зазначені
основні положення про службу, зокрема
передбачені порядок обрання та
призначення керівника служби
внутрішнього аудиту, функціональні
права та обов'язки працівників служби
внутрішнього аудиту та їх
відповідальність.

Крім того, на виконання приписів пп. 13.2.8
п. 13.2 Статуту, Спостережною радою Банку
рішенням від 05 вересня 2003 року
(Протокол № 5) затверджено Положення
про Службу внутрішнього аудиту ВАТ
«ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК».

Також суд вважає за необхідне
зазначити, що у відповідності до ч. ч. 3-8
ст. 16 Закону № 2121-III зміни до статуту
банку підлягають державній реєстрації
відповідно до законодавства з питань
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців з
урахуванням особливостей,
встановлених цим Законом.

Банк подає документи для проведення
державної реєстрації змін до статуту
банку після їх погодження Національним
банком України.

Банк подає документи для погодження
змін до статуту банку, пов'язаних із
збільшенням статутного капіталу,
виключно після повної сплати
учасниками внесків до статутного
капіталу.

Перелік документів та порядок
погодження змін до статуту банку
встановлюються Національним банком
України.

Національний банк України приймає
рішення про погодження змін до статуту
банку або про відмову в їх погодженні
не пізніше місячного строку з дня
подання повного пакета документів.

Національний банк України в
установленому ним порядку вносить
відповідний запис до Державного
реєстру банків після проведення
державної реєстрації змін до
установчих документів.

Крім того, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону №
2121-III Національний банк України має
право відмовити юридичній особі, яка
має намір здійснювати банківську
діяльність, у погодженні статуту, у
разі якщо документи не відповідають
вимогам законів України чи
нормативно-правових актів
Національного банку України.

Як встановлено в судовому засіданні, 17
травня 2013 року Національним банком
України реєстрацію змін до Статуту
Банку було погоджено. При цьому жодних
зауважень до його змісту від НБУ надано
не було, що свідчить про його
відповідність вимогам чинного
законодавства.

Крім того, Національний банк України
своїм листом «Щодо окремих питань
застосування банківського
законодавства» від 26.10.2009 р. № 18-312/4511-19980
Банкам України, Територіальним
управлінням Національного банку
України, Асоціації українських банків,
Асоціації «Український
кредитно-банківський союз» роз'яснив,
що зокрема, статтею 16 Закону про банки
визначено, яку інформацію обов'язково
має містити статут банку. Окрім
зазначеної інформації статут банку має
бути також доповнений відомостями, які
передбачені статтею 13 Закону про
товариства. При цьому, статут банку має
містити, зокрема, інформацію про
структуру управління банком, органи
управління, їх компетенцію та порядок
прийняття рішень, а також порядок зміни
складу органів управління банку.
Відповідно до частини першої статті 37
Закону про банки органами управління
банку є загальні збори учасників,
спостережна рада, правління (рада
директорів) банку. В той же час, Законом
про товариства до органів управління
акціонерного товариства належать
загальні збори (розділ VII), наглядова
рада (розділ VIII) та виконавчий орган,
зокрема, правління (розділ IX).

Таким чином, беручи до уваги викладене,
виходячи з системного аналізу вказаних
вище норм, суд приходить до висновку, що
Служба внутрішнього аудиту не є
органом управління Банку, тому
наявність у Статуті Банку інформації
про порядок утворення, обрання і
відкликання її членів та прийняття
ними рішень, а також порядок зміни
складу членів, не стосується Служби
внутрішнього аудиту і не є
обов'язковою.

З огляду на це та виходячи з інформації,
яка міститься у Статуті Банку, суд
вважає, що його зміст відповідає
вимогам ст. 16 Закону України «Про банки
і банківську діяльність», який, як
зазначено вище, є пріоритетним над
іншими актами законодавства України, в
т.ч. і над Законом України «Про
акціонерні товариства».

Враховуючи зазначене, суд приходить до
висновку про недоведеність з боку
Комісії обґрунтованості та
правомірності накладення на позивача
за правопорушення на ринку цінних
паперів санкції у вигляді
попередження, що є підставою для
визнання протиправною тат скасування
Постанови № 3531-ЦД-1-З.

Частиною третьою статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого, вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач
як суб'єкт владних повноважень не довів
правомірності свого рішення.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог і на підставі ч. 2 ст. 11, п. 1 ч. 2 ст.
162 Кодексу адміністративного
судочинства України вважає за
необхідне адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» повністю
задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд присуджує на користь позивача всі
здійснені ним документально
підтверджені витрати по сплаті
судового збору у розмірі 73,08 грн. з
Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. ст. 158-163,
ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства «ПЕРШИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати
постанову Національної комісії з
цінних паперів та фондового ринку про
накладення санкції за правопорушення
на ринку цінних паперів від 25 грудня 2013
року № 3531-ЦД-1-З.

3. Присудити з Державного бюджету
України за рахунок бюджетних
асигнувань за зобов'язаннями
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку на користь
Публічного акціонерного товариства
«ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» понесені
ним витрати по сплаті судового збору у
розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08
копійок).

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
І.М. Погрібніченко

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 07.04.2014 р.