Справа № 826/17270/13-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Погрібніченко І.М.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів -
Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Мегаполіс
Україна Лоджістік" до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання незаконними,
протиправними та скасування рішення
від 22 жовтня 2013 року № 100270000/2012/300412/2, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Мегаполіс
Україна Лоджістік" звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання незаконними,
протиправними та скасування рішення
від 22 жовтня 2013 року № 100270000/2012/300412/2 про
коригування митної вартості товарів.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 грудня 2013 року адміністративний
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 04 грудня 2013 року та
прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позову. На думку апелянта,
зазначену постанову суду прийнято з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

У судове засідання сторони та їх
представники не з'явилися, причини
неявки суду невідомі, про розгляд
справи були повідомлені належним
чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга Київської
міжрегіональної митниці підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 04 грудня 2013 року - без
змін, з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що самостійне
коригування митної вартості товару,
заявленою ТОВ «Мегаполіс Україна
Лоджістік» було здійснено посадовими
особами митного органу без урахування
норм Митного кодексу та Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 р. N 1766, позивачем надано
усі необхідні документи, в тому числі й
додатково запитувані, для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, відповідачем,
натомість не підтверджено наявності
розбіжностей у поданих документах чи
неможливості визначити митну вартість
товарів за першим (основним) методом.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено в суді першої
інстанції, 17 жовтня 2012 року між ТОВ
«Мегаполіс Україна Лоджістікс» та
юридичною особою «ЕмДжіЕф Тііз (ПіВіТі)
ЛТД» було укладено договір на поставку
товару № MJF-MUL 17.10.12 р., згідно умов якого
юридична особа «ЕмДжіЕф Тііз (ПіВіТі)
ЛТД» (за договором - продавець)
зобов'язується продати (передати у
власність), а позивач (за договором -
покупець) зобов'язується купити
(прийняти та оплатити) товари,
кількість, асортимент і технічні умови
яких зазначені у специфікаціях, що
складають невід'ємну частину Договору.

21 жовтня 2013 року позивачем через свого
митного брокера було подано до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів ВМД № 100270000/2013, з метою
митного оформлення товарів, придбаних
за договором на поставку товару від 17
жовтня 2012 року № MJF-MUL 17.10.12, в тому числі:

- чай чорний ферментований, байховий у
первинній упаковці до 3х кг, у
одноразових фільтр-пакетах,
торгівельної марки Dilmah: код 83471-RU, 100
коробів, чай чорний байховий ДІЛМАХ
ПРЕМІУМ в пакетиках з ярликом 100
пакетиків по 2 грама у пачці/24 пачки у
коробі. Упаковано в первинну упаковку,
код товару згідно УКТЗЕД: 09023000 (товар №
1);

- чай чорний ферментований, байховий,
фасований, у первинній упаковці до 3х
кг, торгівельної марки Dilmah: код 83338, 500
коробів, чай чорний байховий ДІЛМАХ
КРУПНОЛИСТОВИЙ 50 грамів у пачці/48 пачок
у коробі. Упаковано в первинну
упаковку; код 83339, 1380 коробів, чай чорний
байховий ДІЛМАХ КРУПНОЛИСТОВИЙ 100
грамів у пачці, код товару згідно
УКТЗЕД: 09023000 (товар № 2);

- чай зелений (неферментований),
байховий, фасований, у первинній
упаковці до 3х кг, торгівельної марки
Dilmah: код 82773-RUS, 1200 коробів, чай зелений
байховий ДІЛМАХ ГРІН 100 грамів у пачці/12
пачок у коробі. Упаковано в первинну
упаковку; код 81904-019, 50 коробів, чай
зелений, код товару згідно УКТЗЕД: 09021000
(товар № 3).

Одночасно, з ВМД ТОВ «Мегаполіс Україна
Лоджістікс» було подано до органу
доходів і зборів перелік документів, що
підтверджує заявлену митну вартість
товарів, передбачених ч. 2 ст. 53 МК
України, а саме:

- зовнішньоекономічний договір на
поставку товару від 17 жовтня 2012 року №
MJF-MUL 17.10.12 р. ;

- специфікацію № 3006501 від 09.08.2013 р.;

- комерційний інвойс № 3006501 від 09.08.2013 р.;

- CMR № 499 від 18.10.2013 р.

За наслідками опрацювання наданих ТОВ
«Мегаполіс Україна Лоджістікс»
документів Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів виявлено
наявність у них розбіжностей, у зв'язку
із чим було запропоновано декларанту
електронним повідомленням від 21 жовтня
2013 року надати додаткові документи для
її підтвердження, а саме:

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікацію, прейскурант
(прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни
відправлення товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціальними експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

22 жовтня 2013 року декларантом на
виконання вказаного повідомлення під
час проведення процедури консультацій
було надано органу доходів і зборів
додаткові документи:

- додаткову угоду до
зовнішньоекономічного договору від 09
вересня 2013 року б/н;

- коносамент від 09 серпня 2013 року №
OHD/KIE/6073;

- прайс-лист виробника MJF TEAS (Pvt) Ltd від 17
жовтня 2012 року;

- пакувальний лист від 09 серпня 2013 року
№ 3006501;

- експортну декларацію від 08 серпня 2013
року;

- страховий поліс ЕМЕС від 12 серпня 2013
року № ;

- звіт з незалежної оцінки майна Т 09/01
Товари продовольчої групи - Чай марки
DILMAH, що завозяться на митну територію
України, покупець ТОВ «Мегаполіс
Україна Лоджістікс» від 02 вересня 2013
року ПП «Стронг-Л»;

- сертифікат якості;

- фітосанітарний сертифікат;

- сертифікат походження;

- декларацію виробника від 12 серпня 2013
року;

- лист представництва MJF TEAS (Pvt) Ltd від 03
вересня 2013 року.

За наслідками опрацювання додатково
наданих ТОВ «Мегаполіс Україна
Лоджістікс» документів на вимогу
митного органу, останнім виявлено
низку розбіжностей, а також
відсутність у них всіх відомостей
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості.

На виконання вимог пункту шостого
статті 54 Митного кодексу України від
13.03.2012 № 4495-VI Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів було відмовлено
позивачу у митному оформленні
задекларованого товару, у зв'язку з чим
оформлено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 100270000/2013/01953.

Підставою для відмови у митному
оформленні було прийняте рішення про
коригування митної вартості товарів
від 22 жовтня 2013 року № 100270000/2013/300412/2.

Зокрема, відповідно до рішення №
100270000/2013/300412/2 митна вартість визначена
8,0000 EUR/одиницю (товар 2), 7,5264 USD/одиницю
(товар 3).

Не погоджуючись з діями посадових осіб
Київської міжрегіональної митниці
щодо коригування митної вартості
товару позивач оскаржив їх до суду.

Обговорюючи правомірність заявлених
позовних вимог колегія суддів
приходить до наступного.

Відповідно до статті 49 Митного Кодексу
України (далі - МК України), митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (стаття 50
Митного Кодексу України).

Згідно із статтею 52 МК України,
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Частиною 1 ст.54 МК України передбачено,
що контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

У силу вимог пункту 1 частини 4 статті 54
Митного кодексу України, митний орган
під час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до підпунктів 1.2, 1.9, 1.11
пункту 1 розділу 2 Порядку роботи
посадових осіб митного органу при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України (далі - Порядок), контроль за
правильністю визначення митної
вартості товарів під час проведення
митного контролю та митного оформлення
товарів здійснюється шляхом:

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено;

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів;

- перевірки наявності необхідних для
підтвердження митної вартості
документів, визначених Порядком
декларування.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У силу вимог частини 3 статті 53 Митного
Кодексу України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що у разі
потреби в наданні додаткових
документів посадова особа, що здійснює
контроль за правильністю визначення
митної вартості, у графі "Для відміток
митного органу" ДМВ (або у випадках,
коли вона не подавалась - на зворотному
боці Інформаційного аркуша митного
контролю товарів за ВМД /додаток 1 до
Порядку оформлення/ або на звороті
запиту /додаток 3 до Порядку
оформлення/) робить запис про
необхідність подання додаткових
документів відповідно до пункту 11
Порядку декларування, що підтверджують
митну вартість товарів, із складенням
переліку, зазначає дату і прізвище та
ставить свій підпис.

Окрім того, згідно пункту 4 вказаного
Порядку, у разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 року № 1766.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті
54 Митного кодексу України, митний орган
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

У свою чергу, якщо митна декларація не
містить усіх відомостей або подана без
документів, передбачених статтею 335
цього Кодексу, чи з порушенням інших
вимог Митного кодексу України, митний
орган відмовляє у прийнятті такої
митної декларації (частина 11 статті 264
Митного кодексу України).

У разі відмови у прийнятті митної
декларації посадовою особою митного
органу заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів.

Також, колегія суддів вважає за
необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 - 3 ст. 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України.

Так, відповідно до вищевказаної норми
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Правову позицію з даного питання було
викладено в постановах Верховного Суду
України від 29.05.2012 року та 11.09.2012 року,
зокрема в останніх було зазначено: «за
умови не наведення митним органом
доказів того, що документи, подані
декларантом для митного оформлення
товару є недостатніми чи такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації, а
витребування цим органом переліку
документів, передбачених пунктом 11
Порядку №1766, без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
суд дійшов правильного висновку про
протиправність рішення цього органу
щодо застосування шостого (резервного)
методу визначення митної вартості»;

- ненадання декларантом запитуваних
митним органом документів, за
відсутності обгрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом іншого методу визначення
митної вартості.

Разом з тим, матеріалами справи
підтверджено, що ТОВ «Мегаполіс
Україна Лоджістік» при ввезені на
митну територію України товару було
надано для митного оформлення весь
пакет документів, визначений нормами
Митного кодексу України та п.п. 7,11
вищезазначеного Порядку, а саме:

- зовнішньоекономічний договір на
поставку товару від 17 жовтня 2012 року №
MJF-MUL 17.10.12 р. ;

- специфікацію № 3006501 від 09.08.2013 р.,

- комерційний інвойс № 3006501 від 09.08.2013 р.,

- CMR № 499 від 18.10.2013 р.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що посадовими особами відповідача, з
метою підтвердження митної вартості
товару, заявленої позивачем, було
зобов'язано останнього надати:

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікацію, прейскурант
(прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни
відправлення товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціальними експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

22 жовтня 2013 року декларантом на
виконання вказаного повідомлення під
час проведення процедури консультацій
було надано органу доходів і зборів
додаткові документи:

- додаткову угоду до
зовнішньоекономічного договору від 09
вересня 2013 року б/н;

- коносамент від 09 серпня 2013 року №
OHD/KIE/6073;

- прайс-лист виробника MJF TEAS (Pvt) Ltd від 17
жовтня 2012 року;

- пакувальний лист від 09 серпня 2013 року
№ 3006501;

- експортну декларацію від 08 серпня 2013
року;

- страховий поліс ЕМЕС від 12 серпня 2013
року № ;

- звіт з незалежної оцінки майна Т 09/01
Товари продовольчої групи - Чай марки
DILMAH, що завозяться на митну територію
України, покупець ТОВ «Мегаполіс
Україна Лоджістікс» від 02 вересня 2013
року ПП «Стронг-Л»;

- сертифікат якості;

- фітосанітарний сертифікат;

- сертифікат походження;

- декларацію виробника від 12 серпня 2013
року;

- лист представництва MJF TEAS (Pvt) Ltd від 03
вересня 2013 року.

З наведеного вбачається, що позивачем
вчинено усіх дій та надано усі
документи для підтвердження митної
вартості товару.

Також, митним органом, всупереч ст.. 71
КАС України не доведено, що визначити
митну вартість товару за 1 методом було
неможливим.

Окрім того, як правомірно зазначено
судом першої інстанції, не
заслуговують на увагу доводи
відповідача щодо того, що посадовими
особами відповідача під час митного
оформлення товарів виявлено наявність
у них розбіжностей, а саме: пунктом 3.4
зовнішньоекономічного договору
визначено, що товар поставляється на
умовах CIP Київ Інкотермс 2010, але пунктом
3.17 оговорюється, що всі ризики, втрати
чи пошкодження товарів переходять до
покупця в момент передачі продавцем
товарів першому перевізникові. При
цьому, цим же пунктом встановлено, що
право власності на товари переходить
до покупця в момент надходження таких
товарів на склад покупця за адресою: м.
Київ, вул. Електротехнічна, 45, - з огляду
на наступне.

Дійсно, згідно умов п.3.4
Зовнішньоекономічного договору на
поставку товару від 17 жовтня 2012 року №
MJF-MUL 17.10.12 р. поставка товарів
виконується на умовах СІР Київ
Інкотермс 2010.

Відповідно до п. 3.17 вказаного договору
всі ризики втрати чи пошкодження
товарів переходять до Покупця в момент
передачі Продавцем товарів першому
перевізникові. Право власності на
товари переходить до Покупця в момент
надходження таких товарів на склад
Покупця за адресою м. Київ, вул.
Електротехнічна, 45. Документом, що
засвідчує перехід права власності,
буде вантажно-митна декларація та Акт
Перевірки Поставки.

Варто зазначити, що діючим
законодавством України та Офіційними
правилами тлумачення торговельних
термінів Міжнародної торгової палати
Інкотермс 2010 (умови СІР) не встановлено,
що момент переходу ризиків та момент
переходу права власності на товар
повинні співпадати, тому питання
моменту переходу ризиків в Контракті №
MJF-MUL 17.10.12 р. від 17.10.2012 р. сторонами
контракту ТОВ «Мегаполіс Україна
Лоджістікс» та MJF TEAS (Pvt) Ltd вирішено
виключно відповідно до вимог Офіційних
правил тлумачення торговельних
термінів Міжнародної торгової палати
Інкотермс 2010 (умови СІР), а умови
переходу права власності сторонами
контракту вирішені на договірній
основі.

Таким чином, аналіз Офіційних правил
тлумачення торговельних термінів
Міжнародної торгової палати Інкотермс
2010 (умови СІР) дає підстави вважати, що
вони регулюють перехід ризиків втрати
чи пошкодження товару, втім не
регулюють перехід права власності на
товар від продавця до покупця.

А тому, враховуючи зазначені вище
пункти Договору, обставиною, що
засвідчує перехід права власності є
момент надходження товарів на склад
Покупця за адресою: м. Київ, вул.
Електротехнічна, 45.

За вказаних обставин, твердження
відповідача щодо розбіжностей у
поданих позивачем документах,
спростовуються вищенаведеним.

Безпідставними є також доводи
відповідача в обґрунтування рішення
щодо відсутності всіх даних відповідно
до обраного позивачем методу
визначення митної вартості в
документах, які підтверджують числові
значення складових митної вартості,
оскільки відповідно до наданого звіту
з незалежної оцінки майна «Т 09/01 Товари
продовольчої групи - Чай марки DILMAH», що
завозяться на митну територію України,
покупець яких є ТОВ «Мегаполіс Україна
Лоджістікс» від 02 вересня 2013 року
вбачається, що ним встановлено ринкову
вартість об'єктів, поставлених на
підставі договору поставки від 17
жовтня 2012 року, укладеного між ТОВ
«Мегаполіс Україна Лоджістікс» та
юридичною особою «ЕмДжіЕф Тііз (ПіВіТі)
ЛТД» з метою їх розмитнення. Відповідно
до вказаної оцінки, при складанні
висновків за результатами
порівняльного підходу, експертом було
використано не лише договір на
поставку товару № MJF-MUL 17.10.12 та доданий
до нього прайс-лист, а також інформацію
Всесвітньої мережі Інтернет.

При цьому, колегією суддів також
беруться до уваги подані позивачем
документи, а саме копії ВМД та інвойсів
за 2012 рік, відповідно до яких
відповідачем було здійснено
розмитнення аналогічного товару по
заявленій декларантом (позивачем) ціні,
тобто ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції) на виконання договору № MJF-MUL
17.10.12.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Київської міжрегіональної митниці -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 04 грудня 2013 року - без
змін.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської
регіональної митниці - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.Є. Пилипенко

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.