Справа № 2а/0570/3466/11
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/37585/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Краматорську
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 18.04.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03.06.2011

у справі № 2а/0570/3466/2011

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Краматорський завод
важкого верстатобудування»

до Державної податкової
інспекції у м. Краматорську Донецької
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство
«Краматорський завод важкого
верстатобудування» звернулось до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Краматорську Донецької області про
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 18.04.2011
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03.06.2011
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 18.04.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем проведено виїзну
перевірку позивача щодо підтвердження
відомостей, отриманих від особи, яка
мала відносини із платником податків
ТОВ «Укрславресурс» за період з 01.01.2009
по 30.06.2009 року, за наслідками проведення
якої був складений акт № 2389/7/23-2 від
01.11.2010 року.

В ході вказаної перевірки
виявлено порушення позивачем 5.1.
статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та підпункту 7.4.1 пункту 7.4. статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість».

За наслідками висновків
вищезазначеного акту відповідачем
12.11.2010 було прийнято податкові
повідомлення - рішення № /0/45725,
яким позивачу було донараховано
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 41461,50 грн., та
донараховано податкове зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 51826,50 грн., з
яких за основним платежем 34551,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 17275,50
грн..

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01.02.2009 року між та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Укрславресурс» був
укладений договір поставки № 5037, за
умовами якого товариство з обмеженою
відповідальністю «Укрславресурс»
зобов'язалося поставити у власність
покупця (позивача у справі), а позивач
прийняти та сплатити товар,
номенклатура, кількість, ціна якого
визначені у специфікаціях, що є
додатками до договору.

З матеріалів справи вбачається, що
підставою для винесення оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
слугував відображений в акті № 2389/7/23-2
від 01.11.2010 висновок контролюючого
органу, що правочин який було здійснено
між позивачем та ТОВ «Укрславресурс» є
недійсним у зв'язку з тим, що по ньому
не відбувся рух матеріальних
цінностей, а лише надавалися документи
стосовно продажу товару по нікчемному
правочину.

Визнання спірної угоди недійсною
передбачає встановлення
невідповідності змісту угоди актам
цивільного законодавства.

Колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій стосовно
того, що Державною податковою
інспекцією у м. Краматорську Донецької
області не доведено, наявність умислу
між позивачем та ТОВ «Укрславресурс»,
щодо укладення договору, що завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, як можливої підстави для
визнання недійсним господарського
зобов'язання.

До матеріалів справи надані докази
виконання вказаного договору, а саме,
наявні прибутково-видаткові накладні,
податкові накладні, банківські
виписки, якими підтверджено факт
оплати товарно-матеріальних цінностей.
Також в матеріалах справи наявні
документи складського обліку
(складські картки, інвентарні картки),
згідно яких отримані від ТОВ
«Укрславресурс» товарно-матеріальні
цінності були оприбутковані на
головний склад позивача та використані
у здійснюваній ним господарській
діяльності, на підставі цього суди
попередніх інстанцій прийшли до
висновку, що придбані позивачем
товарні цінності використовувались
ним в своїй господарській діяльності.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит згідно
п.п.7.5.1 п.7.5. ст.7 цього Закону України
«Про податок на додану вартість»
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів, дата виписки
відповідного рахунку; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів.

Згідно п.п. 7.2.3, 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари, на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Зважаючи на вище зазначені
правові норми, колегія суддів зазначає,
що підставою для нарахування
податкового кредиту є податкові
накладні, належним чином завірені
копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість" не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом приймання робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).

Згідно з підпунктом 7.5.1. пункту 7.5.
статті 7 Закону датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій:

- або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 "Про
податок на додану вартість" не підлягає
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними.

Суди попередніх інстанцій
приймаючи до уваги наявність в
матеріалах справи письмових доказів та
первинних документів дійшли висновку
про реальність вчинених угод позивача
з ТОВ «Укрславресурс»

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Краматорську Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 18.04.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03.06.2011 у
справі № 2а/0570/3466/2011 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Краматорську
Донецької області відхилити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 18.04.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03.06.2011 у
справі № 2а/0570/3466/2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко