Справа № 2а-5452/11/1370
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
Справа №
9104/23908/12 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
товариства з додатковою
відповідальністю «Дослідно-механічний
завод «Карпати» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 28 грудня 2011
року в адміністративній справі за
позовом товариства з додатковою
відповідальністю «Дослідно-механічний
завод «Карпати» до управління
Пенсійного фонду України у
Миколаївському районі Львівської
області про скасування рішення,

встановив:

У травні 2011 року позивач ТзДВ
«Дослідно-механічний завод «Карпати»
звернувся в суд із адміністративним
позовом до відповідача УПФУ в
Миколаївському районі Львівської
області, в якому просив скасувати
рішення відповідача № 154 від 19.11.2010 р.
про застосування до позивача штрафу у
розмірі 67464,24 грн. та пені в розмірі 98045,22
грн. за період з 29.01.2010 р. по 15.11.2010 року.

Одночасно позивач подавав клопотання
про поновлення строку звернення до
адміністративного суду із відповідним
позовом.

Відповідач в суді першої інстанції
позовних вимог не визнав, подав
заперечення, просив залишити позовну
заяву без розгляду та відмовити у
поновленні процесуального строку для
звернення до суду.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 28 грудня 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції від 28.12.2011 року
позивач оскаржив її в апеляційному
порядку. Вважає апелянт, що постанова
суду першої інстанції прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, недоведеністю
обставин та з порушенням норм
матеріального права, а тому оскаржена
постанова суду підлягає скасуванню із
підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги
апелянт посилається на те, що суми
застосованих відповідачем до позивача
штрафу та пені не відповідають
фактичним обставинам справи та
розрахункам, встановленим Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».
Звертає увагу апелянт на те, що
відповідачем не надано жодних
обґрунтувань нарахувань сум страхових
внесків в період з 29.01.2010 р. по 15.11.2010 р., а
в оскарженому рішенні не зазначено
підстав для донарахування страхових
внесків. Крім того, зазначає апелянт, що
судом першої інстанції не проведено
огляд первинних документів на підставі
яких ґрунтувались вимоги позивача, не
проведено звірки взаємних розрахунків,
не прийнято до уваги доводів позивача
про відсутність заборгованості у
розмірі, який вказується відповідачем.

За наслідками апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати постанову
суду від 28.12.2011 р. та ухвалити нове
рішення, яким задоволити позовні
вимоги.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
така апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що оскаржене
позивачем рішення відповідача № 154 від
19.11.2010 року про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду, були
прийняті на підставі п.2 ч.9 ст. 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
період з 29.01.2010 р. по 15.11.2010 р. (а.с. 5, 34).

Цим рішенням відповідача застосовано
штраф у розмірі 67464,24 грн. і нараховано
пеню у розмірі 98045,22 грн. відносно
позивача ТзДВ «Дослідно-механічний
завод «Карпати», який є платником
страхових внесків відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Суд апеляційної інстанції
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що оскаржене рішення
відповідача про застосування штрафних
санкцій і нарахування пені було
прийняте відповідно до закону і
підстав для його скасування немає.

Суд апеляційної інстанції, зокрема,
враховує, що порядок обчислення і
сплати страхових внесків та інших
платежів до бюджету ПФУ, нарахування і
сплата фінансових санкцій та пені,
подання страхувальниками звітності
УПФУ визначається Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Інструкцією «Про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України».

Згідно ч.6 ст. 20 вказаного Закону (в
редакції на час розглядуваних
правовідносин), страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 106
цього Закону, суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків і стягуються з нарахуванням
пені та застосуванням фінансових
санкцій.

Згідно п.2 ч.9 ст. 106 цього ж Закону, за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, в тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами ПФ,
накладається штраф у розмірі 10 %
своєчасно не сплачених сум.

Отже, правовою підставою для прийняття
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, відповідно до
вищевказаного Закону є факт несплати
або несвоєчасної сплати страхових
внесків.

Підпунктом 9.3.2 ст. 9 Інструкції та п.2 ч.9
ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що у разі, коли
страхувальник не сплачує (не
перераховує) або несвоєчасно сплачує
(несвоєчасно перераховує) страхові
внески, у тому числі донараховані ним
самостійно або органами Пенсійного
фонду, накладається штраф залежно від
строку затримки платежу в розмірі: при
затримці їх сплати у строк до 30
календарних днів включно - 10 % своєчасно
не сплачених зазначених сум. При цьому
рішення про застосування штрафів
складається в залежності від терміну
затримки сплати (погашення) страхових
внесків.

На суми своєчасно не сплачених (не
перерахованих) страхових внесків і
фінансових санкцій нараховується пеня
в розмірі 0,1 % зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день прострочки
платежу (п.2 ч. 9 ст. 106 Закону та пп.10.1
Інструкції).

Відповідно до ч. 14 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», у разі якщо
страхувальник, який одержав рішення
територіального органу Пенсійного
фонду про нарахування пені та
накладення штрафу передбачених
частиною дев'ятою цієї статті і не
сплатив зазначеної в ньому суми
фінансових санкції протягом десяти
робочих днів, а також не оскаржив це
рішення чи не повідомив у цей строк
відповідний орган Пенсійного фонду про
його оскарження, воно передається для
виконання до державної виконавчої
служби.

Із матеріалів справи, а саме копії
повідомлення про вручення поштового
відправлення, видно, що оскаржене
рішення № 154 від 19.01.2010 р. було надіслано
на адресу позивача 27.11.2010 та отримане
ним 02.12.2010 (а.с. 34).

Судом першої інстанції також
встановлено та вірно враховано, що
рішення № 154 від 19.11.2010 р. частково
виконувалось позивачем у
добровільному порядку, а саме в
погашення вказаних у рішенні № 154 сум
позивачу було зараховано 2983,46 грн.
фінансових санкцій та 3669,52 грн. пені.

Крім цього, як встановлено судом,
фактично визнається позивачем і
підтверджується матеріалами справи,
зокрема, заявою про розстрочення
заборгованості, Актом звірення суми
коштів, залишок несплачених сум станом
на 01.01.2011 р. (а.с. 35-39).

Наведене вище підтверджує висновок
суду першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позову.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає безпідставними покликання
апелянта на те, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи і
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
обгрунтованих висновків суду першої
інстанції, викладених у оскарженій
постанові від 28.12.2011 року, а тому
відсутні підстави для скасування цієї
постанови суду.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу товариства з
додатковою відповідальністю
«Дослідно-механічний завод «Карпати» -
залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 28 грудня 2011
року в адміністративній справі за
позовом товариства з додатковою
відповідальністю «Дослідно-механічний
завод «Карпати» до управління
Пенсійного фонду України у
Миколаївському районі Львівської
області про скасування рішення -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Н.В. Ільчишин

Т.І. Шинкар