Справа № 809/784/14
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"07" квітня 2014 р.
справа №
809/784/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання
Драгомирецького І.М.

представника позивача: Управління
Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області - Коземчука
М.М.,

представника відповідача: ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області до ОСОБА_2
про стягнення надміру отриманих сум
пенсій в розмірі 43 212,20 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківським окружним
адміністративним судом 25.03.2014 року
відкрито провадження у справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Верховинському районі
Івано-Франківської області (далі по
тексту - позивач) до ОСОБА_2 (далі по
тексту - відповідач) про стягнення
надміру отриманих сум пенсій в розмірі
43 212,20 гривень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
Управлінням Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області за заявою
ОСОБА_2 від 27.08.2002 року з 18.11.2002 року
призначено і за рахунок Пенсійного
фонду України виплачується пенсія за
віком як державному службовцю. При
проведенні чергового перерахунку
пенсії у 2013 році з ініціативи Головного
управління Пенсійного фонду України у
Івано-Франківській області проведено
моніторинг стану нарахування і виплати
пенсії відповідача на предмет
правильності її призначення та
застосування відповідних
нормативно-правових актів. Куруючись
відповідним письмовим роз'ясненням
Головного управління Пенсійного фонду
України у Івано-Франківській області
позивачем встановлено, що при
перерахунку у 2010 році пенсії
відповідачу посадовими особами
Управлінням Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області хибно
протрактовано окремі норми постанови
Кабінету Міністрів України №865 від
31.05.2000 року "Про деякі питання
вдосконалення визначення розміру
заробітку для обчислення пенсії". У
зв'язку із вказаним, розпорядженням
Управління Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області від 05.09.2013
року №109196 відповідачу оптимізовано
розмір пенсії та приведено її до норми.
Сума переплати пенсії згідно
перерахунку за 2010-2013 роки визначено в
розмірі 43 212,20 гривень. Виплата
надлишкових сум пенсії є підставою для
повернення ОСОБА_2 переплати пенсії у
вказаному розмірі. Перерахунок пенсії
відповідачу зроблено помилково, що і
призвело до переплати пенсіонеру
пенсії в розмірі 43 212,20 гривень, яку
необхідно стягнути в судовому порядку.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
підстав визначених у
адміністративному позові. Пояснив, що
перевіркою не встановлено зловживань з
боку ОСОБА_2 або подання
страхувальником недостовірних даних
при призначенні чи перерахунку
відповідачу пенсії. Факт безпідставної
виплати пенсії у збільшеному розмірі
виник у зв'язку із неправильним
трактуванням працівником Управління
Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 31.05.2000 року №865. Вважає, що правовою
підставою на стягнення із відповідача
надміру виплаченої пенсії є стаття 50
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та стаття 1212 Цивільного
кодексу України. Просив позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, подавши письмове
заперечення проти адміністративного
позову (а.с. 64-66). У судовому засіданні
пояснив, що вини пенсіонерки у надміру
виплаченій їй пенсії немає. Спірний
перерахунок пенсії здійснювався
працівником Управління Пенсійного
фонду України у Верховинському районі
Івано-Франківської області, яким
самостійно вирахуваний середній
арифметичний коефіцієнт для
визначення розміру пенсії ОСОБА_2
Вважає, що немає жодного доказу на
підтвердження протиправного наміру з
боку пенсіонера щодо нарахування їй
завищеної пенсії. У розумінні статті 50
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" відсутні жодні
зловживання, які б привели до виплати
їй пенсії в більшому розмірі. Вважає, що
у спірних правовідносинах підлягає
застосуванню норми статті 1215
Цивільного кодексу України, згідно
якої не підлягає поверненню
безпідставно набуті пенсії, надані
фізичній особі як засіб до існування,
якщо їх виплата проведена фізичною або
юридичною особою добровільно, за
відсутності рахункової помилки з її
боку і недобросовісності з боку
набувача. Просив відмовити у
задоволенні адміністративного позову.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, дослідивши і
оцінивши зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального права, які врегульовують
спірні правовідносини, суд виходить з
таких підстав та мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 перебуває на обліку як
пенсіонер в Управлінні Пенсійного
фонду України у Верховинському районі
Івано-Франківської області та отримує
пенсію за віком як державний
службовець з 18.11.2002 року (а.с. 10).

22.11.2010 року ОСОБА_2 звернулася до
Управління Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області із заявою
про здійснення їй перерахунку пенсії
по віку, при цьому подала на
підтвердження своєї роботи довідку про
заробіток для обчислення пенсії,
видану їй Бистрецькою сільською радою
Верховинського району
Івано-Франківської області у листопаді
2010 року за №25 (а.с. 12-13).

На підставі вказаних документів
розпорядженням від 25.11.2010 року
Управління Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області громадянці
ОСОБА_2 проведено перерахунок
призначеної пенсії за віком як
державному службовцю із урахуванням
даних довідки Бистрецької сільської
ради (а.с. 32).

При проведенні чергового перерахунку
пенсії, та з урахуванням листа
роз'яснення №1358/03 від березня 2013 року
Головного управління Пенсійного фонду
України у Івано-Франківській області,
розпорядженням Управління Пенсійного
фонду України у Верховинському районі
Івано-Франківської області від 05.09.2013
року №109196 відповідачу оптимізовано
розмір пенсії, зменшивши розмір її
нарахування і виплати (а.с. 16-18).

За наслідками проведеного перерахунку
сума переплати пенсії, за твердженням
позивача, за наслідками перерахунку
становить 43 212,20 гривень (а.с. 36).

Управління Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області на адресу
ОСОБА_2 направило звернення щодо
питання переплати пенсії, яка виникла у
зв'язку із перерахунком пенсії з 01.12.2010
року (а.с. 35).

Як пояснив у судовому засіданні
представник позивача, Управлінням
Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області, керуючись
наданим Головним управлінням
Пенсійного фонду України у
Івано-Франківській області письмовим
роз'ясненням встановлено, що при
перерахунку у 2010 році пенсії
відповідачу посадовими особами
позивача хибно протрактовано окремі
норми постанови Кабінету Міністрів
України №865 від 31.05.2000 року "Про деякі
питання вдосконалення визначення
розміру заробітку для обчислення
пенсії".

У зв'язку із вказаним, представник
позивача вважає, що ОСОБА_2 проведено
перерахунок пенсій у збільшеному
розмірі без відповідних правових
підстав.

Таким чином, судом з'ясовано та не
заперечується представником позивача,
що факт переплати виник у зв'язку із
неправильним трактуванням працівником
Управління Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області норм
матеріального права при обчисленні
коефіцієнта для визначення розміру
пенсії.

Конституційне право на соціальний
захист включає і право громадян на
забезпечення їх у старості. Пенсія за
віком, за вислугу років та інші її види,
що призначаються у зв'язку з трудовою
діяльністю, заслужені попередньою
працею і є однією з форм соціального
захисту. Цим визначається зміст і
характер обов'язку держави стосовно
тих громадян, які набули право на
одержання пенсії.

Відповідно до статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Держава, у відповідності до вимог
Конституції України, гарантує всім
непрацездатним громадянам України
право на матеріальне забезпечення за
рахунок суспільних фондів споживання
шляхом надання трудових і соціальних
пенсій.

Вирішуючи адміністративний спір по
суті суд вважає за необхідне зазначити.

Правовідносини з приводу предмету
адміністративного позову між
позивачем та відповідачем
врегульовані положеннями Законів
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" і "Про
пенсійне забезпечення", в редакції
чинній на час дії спірних
правовідносин.

Соціальну захищеність пенсіонерів
гарантує Закон України "Про пенсійне
забезпечення".

Згідно статті 1 даного Закону громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом, яке
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

Відповідно до пункту 1 статті 50 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

За приписами статті 103 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" суми
пенсії, надміру виплачені пенсіонерові
внаслідок зловживань з його боку (в
результаті подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.

Згідно норми статті 101 коментованого
Закону "Про пенсійне забезпечення"
органи, що призначають пенсії, мають
право вимагати відповідні документи
від підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів і відшкодовують її.

Таким чином, положеннями частини 2
статті 101 і частини 2 статті 102 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
зайво виплачені суми коштів
трактуються як заподіяна шкода,
відшкодування якої здійснюється із
підприємств та організацій у зв'язку із
видачею недостовірних документів, або
з пенсіонерів у зв'язку із їхніми
зловживаннями чи невиконання
обов'язку, визначеного у частині 1
статті 102 коментованого Закону.

Приписи статей 101-103 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" і статті 50
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не суперечать між собою, а
їх системний аналіз вказує на те, що при
вирішенні питання відповідальності
суб'єкта у правовідносинах з
відшкодування надмірно виплачених
пенсій, з'ясуванню підлягають
обставини, в наслідок яких виникли
підстави для переплати і чиї дії,
бездіяльність чи інші події (факти)
стали приводом і підставою для такої
необґрунтованої виплати пенсії.

З огляду на вказане, є дві правові
обставини, які надають право органам
пенсійного фонду України на стягнення
надміру виплаченої пенсії у судовому
порядку, а саме, якщо така переплата
мала місце внаслідок зловживань зі
сторони пенсіонера та внаслідок
подання і видачі страхувальником
недостовірних документів (даних).

Аналіз даних норм свідчить, що суми
надміру виплачених пенсій стягуються з
пенсіонера в судовому порядку тільки
внаслідок зловживання пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних щодо призначення пенсій.

Втім, у спірних правовідносинах судом
не встановлено зловживань з сторони
пенсіонера, а також страхувальника
щодо призначення та виплати ОСОБА_2
пенсії, оскільки переплата виникла з
вини працівника Управління Пенсійного
фонду України у Верховинському районі
Івано-Франківської області, який
здійснював перерахунок пенсії, що не
заперечується представником позивача.

Слід відмітити, що відповідно до пункту
1 частини 1 статті 1215 Цивільного кодексу
України не підлягає поверненню
безпідставно набуті заробітна плата і
платежі, що прирівнюються до неї,
пенсії, допомоги, стипендії,
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, аліменти та інші грошові
суми, надані фізичній особі як засіб до
існування, якщо їх виплата проведена
фізичною або юридичною особою
добровільно, за відсутності рахункової
помилки з її боку і недобросовісності з
боку набувача.

Виходячи із спірних правовідносин
неправильне (помилкове) трактування
посадовими особами позивача норм
матеріального права, на підставі яких
здійснюється призначення пенсії чи
перерахунок існуючого розміру пенсії,
не є тотожним до поняття - рахункова
помилка.

Оскільки виплата пенсії ОСОБА_2
проведена Пенсійним фондом України
добровільно і не доведено
недобросовісності з боку пенсіонера
ОСОБА_2, суд вважає, що положення пункту
1 частини 1 статті 1215 коментованого
Кодексу підлягають застосуванню до
вирішення спору, та в свою чергу
унеможливлює повернення безпідставно
отриманих коштів (переплати) в сумі 43
212,20 гривень.

Позивачем самостійно визначено в
адміністративному позові та надано
пояснення в судовому засіданні, що
переплата виникла у зв'язку із хибним
трактуванням працівником позивача
норм постанови Кабінету Міністрів
України від 31.05.2000 року №865.

У спірних правовідносинах відповідач
не може нести відповідальність щодо
повернення Пенсійному фонду України
сум надміру виплаченої пенсії, коли з
його боку не було жодних порушень і
зловживань щодо призначення та виплати
такої пенсії за віком, а також за
відсутності вини відповідача не може
наставати будь-яка юридична
відповідальність. Відтак, відсутні
правові підстави для стягнення з
відповідача в судовому порядку сум
надмірну виплаченої йому пенсії у
відповідності до частини 1 статті 50
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Пунктом 5 частини 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів, серед іншого,
поширюється на публічно-правові спори
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 4 статті 50
Кодексу адміністративного судочинства
України громадяни України, які не є
суб'єктами владних повноважень, можуть
бути відповідачами лише за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення)
окремих видів або всієї діяльності
об'єднання громадян;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян;

3) про примусове видворення іноземця чи
особи без громадянства з України;

4) про обмеження щодо реалізації права
на мирні зібрання (збори, мітинги,
походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, встановлених
законом.

Системний аналіз коментованих норм
Кодексу вказує на те, що суб'єкти
владних повноважень (в тому числі
територіальні органи Пенсійного фонду
України) у адміністративному
судочинстві можуть бути позивачами про
ініціювання вирішення спору, у яких
відповідачами є фізичні особи, лише у
випадках, якщо таке право на звернення
до суду визначено відповідним законом.

Зазначене право на звернення повинно
бути обумовлене відповідними
правовими обставинами, які чітко
передбачені законом, наявність
існування яких є підставою для
звернення суб'єкта владних повноважень
до суду.

За таких умов юрисдикція
адміністративних судів
поширюватиметься на зазначені спори як
на публічно-правові.

Представник позивача ні при поданні
позовної заяви, ні у судовому засіданні
не зміг вказати будь-яку норму закону
чи підзаконного нормативно-правового
акта, який надає право Пенсійному фонду
України і його територіальним органам
звернутися до суду із позовом про
стягнення з фізичної особи пенсіонера
надміру виплаченої пенсії, призначення
і виплата якої здійснена не у зв'язку із
зловживанням пенсіонера, а з вини
посадових осіб відповідного органу
Пенсійному фонду України.

За змістом вимог статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виходячи із вищенаведених обставин,
Управління Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області,
звертаючись до суду із вказаними вище
адміністративним позовом, реалізувало
власну управлінську функцію поза
межами наданих повноважень, у зв'язку
із чим позовні вимоги є не
обґрунтованими, а позов таким, що не
підлягає задоволенню.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Складання постанови в повному обсязі
було відкладено на 4 дня, у зв'язку із
чим постанова в повному обсязі
виготовлена 11.04.2014 року.

Суддя
/підпис/
Чуприна О.В.