Справа № 817/245/14
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА

іменем України

"09" квітня 2014 р.
Справа № 817/245/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Зарудяної Л.О.

суддів:
Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "26" лютого
2014 р. у справі за позовом Приватного
акціонерного товариства "Агроресурс"
до Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 26.02.2014 позов
задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області від
25.10.2013 року № та від 25.10.2013 року №
.

Не погоджуючись з ухваленою судом
першої інстанції постановою,
відповідач у справі подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на те, що
рішення не відповідає обставинам
справи та прийнято з порушенням норм
матеріального права, просить оскаржену
постанову скасувати та винести нову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст.197 КАС України справа
розглядається у письмовому
провадженні.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що відсутні
підстави для її задоволення з огляду на
таке.

Матеріали справи свідчать, що ПрАТ
"Агроресурс" звернулося з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 25
жовтня 2013 року № та № .

Судом встановлено, що ПрАТ
«Агроресурс» має статус юридичної
особи, перебуває на обліку ДПІ у м.
Рівному з 29.08.1997 року, є платником
податку на додану вартість згідно
Свідоцтва від 16.10.2010 року №100300501 НБ 176127,
фактичний вид діяльності згідно КВЕД
-28.22- виробництво радіаторів та котлів
центрального опалення (т.1 а.с.141-143).

В період 19.10.2013 року по 14.10.2013 року
ревізорами - інспекторами ДПІ у
м.Рівному проведена позапланова виїзна
документальна ПрАТ «Агроресурс» з
питань достовірності нарахування
від'ємного значення різниці між сумою
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в сумі 985 615 грн. та суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість, задекларованого на
розрахунковий рахунок в сумі 173 239 грн.
відображеної у податковій декларації з
ПДВ за липень 2013 року, за результатами
якої складено акт № 43/17-16-15-01/24175498 (т.1
а.с.10-25).

Згідно з актом перевірки виявлені
наступні порушення: п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 та
п.198.3 ст.198, п.200.3 п.200.4 ст.200 Податкового
кодексу України, внаслідок чого
завищено податковий кредит (р.17
Декларації з ПДВ) за червень 2013 року на
суму 5406,00 грн. та за липень 2013 року на
суму 4039,00 грн., завищене від'ємне
значення (р.19 Декларації з ПДВ) за
червень 2013 року на суму 5406,00 грн. та за
липень 2013 року на суму 4039,00 грн., що у
свою чергу призвело до завищення суми
бюджетного відшкодування з ПДВ (р.23.1
Декларації з ПДВ) за липень 2013 року на
суму 5406,00 грн. та до завищення
від'ємного значення (р.19 Декларації з
ПДВ) за липень 2013 року на суму 4039,00 грн.

За наслідками перевірки прийняті
податкові-повідомлення рішення:

- № від 25 жовтня 2013 року , яким
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 5406,00 грн. за липень
2013 року та застосовано штрафну (
фінансову ) санкцію в сумі 2703,00 грн. (т.1
а.с.26);

- № від 25 жовтня 2013 року, яким
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 4039,00 грн. за липень 2013 року (т.1
а.с.28).

На думку податкового органу, отримані
позивачем від контрагентів товари та
послуги не пов'язані з господарською
діяльністю ПрАТ "Агроресурс", а відтак
товариство не мало права включати до
податкового кредиту у червні 2013 року
суму 5406,00 грн. та липні 2013 року - 4039,00
грн., внаслідок чого завищене від'ємне
значення (р.19 Декларації з ПДВ) за
червень 2013 року на суму 5406,00 грн. та за
липень 2013 року на суму 4039,00 грн., що у
свою чергу призвело до завищення суми
бюджетного відшкодування з ПДВ (р.23.1
Декларації з ПДВ) за липень 2013 року на
суму 5406,00 грн. та до завищення
від'ємного значення (р.19 Декларації з
ПДВ) за липень 2013 року на суму 4039,00 грн.
Згідно з актом перевірки з
господарською діяльністю позивача не
пов'язані операції з наступними
контрагентами:

- ПАТ «МТС Україна» (надавалися послуги
зв'язку) - до податкового кредиту червня
2013 року включено 812,88 грн. до
податкового кредиту липня 2013 року
включено 0 грн.;

- ППФ «Софтланд» (придбавалися
монітори та операційні системи) - до
податкового кредиту червня 2013 року
включено 779,00 грн.; до податкового
кредиту липня 2013 року включено 1819,00
грн.;

- ТОВ «Юмікс ВДВ» (придбавалися миючі
засоби, порошки, серветки та ін.) - до
податкового кредиту червня 2013 року
включено 952,60 грн.; до податкового
кредиту липня 2013 року включено 1048,53
грн.;

- ППФ «Сфера» (придбавалося комп'ютерне
обладнання) - до податкового кредиту
червня 2013 року включено 778,10 грн.; до
податкового кредиту липня 2013 року
включено 1021,00 грн.;

- ТОВ «Глобал Сертифік» (надавались
послуги з сертифікаційного аудиту) - до
податкового кредиту червня 2013 року
включено 2083,33 грн., до податкового
кредиту липня 2013 року включено 0 грн.;

- ТОВ «Компаньон Груп» (передплата
спеціалізованого видання) - до
податкового кредиту червня 2013 року
включено 0 грн., до податкового кредиту
липня 2013 року включено 150,00 грн.

Всього за вказаними операціями до
податкового кредиту червеня 2013 року
позивачем включено - 5405,96 грн., липня 2013
року - 4038,53 грн.

Судова колегія вважає за необхідне
зазначити таке.

Податковий кредит звітного періоду
відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПКУ (із
змінами та доповненнями) визначається,
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом -193.1 ст.193 цього Кодексу (17 %, або 0
%) протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку згідно п.198.1 ст. 198 ПКУ.

При цьому, право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст. 198 ПКУ датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПКУ).

Відповідно до норм п. 200.1., п.200.2, п.200.3 ст.
200 ПКУ сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Таким чином, для виникнення права на
бюджетне відшкодування позивачем має
бути фактично сплачена сума ПДВ.

Згідно з пп. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 ПКУ основні
засоби - матеріальні активи, у тому
числі запаси корисних копалин наданих
у користування ділянок надр (крім
вартості землі, незавершених
капітальних інвестицій, автомобільних
доріг загального користування,
бібліотечних і архівних фондів,
матеріальних активів, вартість яких не
перевищує 2500 гривень, невиробничих
основних засобів і нематеріальних
активів), що призначаються платником
податку для використання у
господарській діяльності платника
податку, вартість яких перевищує 2500
гривень і поступово зменшується у
зв'язку з фізичним або моральним зносом
та очікуваний строк корисного
використання (експлуатації) яких з дати
введення в експлуатацію становить
понад один рік (або операційний цикл,
якщо він довший за рік).

Підпунктом є) пункту 10 статті 138
Податкового кодексу України
передбачено, що до складу інших витрат
включаються загальновиробничі витрати
на охорону праці, техніку безпеки,
понесені відповідно до законодавства;

Крім того, стаття 165 Кодексу законів про
працю України передбачає, що на
роботах, зв'язаних з забрудненням,
видається безплатно за встановленими
нормами мило. На роботах, де можливий
вплив на шкіру шкідливо діючих речовин,
видаються безплатно за встановленими
нормами змиваючі та знешкоджуючі
засоби.

Також перший абзац статті 8 Закону "Про
охорону праці" від 14.10.1992 № 2694-XII
передбачає, що на роботах із шкідливими
і небезпечними умовами праці, а також
роботах, пов'язаних із забрудненням або
несприятливими метеорологічними
умовами, працівникам видаються
безоплатно за встановленими нормами
спеціальний одяг, спеціальне взуття та
інші засоби індивідуального захисту, а
також мийні та знешкоджувальні засоби.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про затвердження переліку заходів та
засобів з охорони праці, витрати на
здійснення та придбання яких
включаються до витрат» від 27 червня 2003
року № 994 затверджено перелік заходів
та засобів з охорони праці, витрати на
здійснення та придбання яких
включаються до витрат. Відповідно до
пункт 5 переліку: «Забезпечення
працівників спеціальним одягом,
взуттям та засобами індивідуального
захисту відповідно до встановлених
норм (включаючи забезпечення мийними
засобами та засобами, що нейтралізують
небезпечну дію на організм або шкіру
шкідливих речовин, у зв'язку з
виконанням робіт, які не виключають
можливості забруднення цими
речовинами)». речовинами)

Пунктом 6.2.4 колективного договору на 2013
- 2017 роки, укладеного між роботодавцем в
особі генерального директора
приватного акціонерного товариства
"Агроресурс" та трудовим колективом
товариства передбачено: «Видавати
працюючим безоплатно згідно з діючими
нормами миючі засоби (додаток № 8)» (т.1
а.с.129-140).

Апеляційний суд, розділяючи позицію
суду першої інстанції, вважає
правомірним включення до податкового
кредиту з ПДВ червня 2013 року 952,60 грн. та
липня 2013 року 1048,53 грн., які були
сплачені у вартості придбаного товару
(миючі засоби, порошки, серветки) від
ТОВ «Юмікс ВДВ».

Реальність господарських операцій з
цим контрагентом підтверджується
первинними бухгалтерськими
документами: податковою накладною від
26.06.2013 року № 95 на суму ПДВ 952,60 грн., від
17.07.2013 року № 56 на суму ПДВ 150,00 грн. та
від 17.07.2013 року № 57 на суму ПДВ 898,53 грн.
(т.1 а.с.83-84, 93,94-95) та платіжними
дорученнями (т.1 а.с.53-54), видатковими
накладними та іншими доказами.

Крім того, пункт 10 статті 138 Податкового
кодексу України вказує, що до складу
інших витрат включаються
загальновиробничі витрати:

ж) суми витрат, пов'язаних із
підтвердженням відповідності
продукції, систем якості, систем
управління якістю, екологічного
управління довкіллям, персоналу,
встановленим вимогам відповідно до
Закону України "Про підтвердження
відповідності".

Окружним судом встановлено, що у 2012
році система управління якістю
товариства пройшла сертифікацію у
представника міжнародного органу
сертифікації з метою підтвердження
відповідності системи управління
якістю підприємства вимогам
міжнародного стандарту ISO 9001:2008. В
подальшому необхідне регулярне
проведення наглядового аудиту на
предмет підтвердження раніше
пройденої сертифікації. Відповідні
роботи були проведені ТОВ «Глобал
Сертифік» у червні 2013 року на загальну
суму 12500,00 грн., внаслідок чого до
податкового кредиту червня 2013 року
включено 2083,33 грн.

Реальність господарських операцій з
цим контрагентом підтверджується
дослідженими у судовому засіданні
первинними бухгалтерськими
документами: податковою накладною № 120
на суму ПДВ 2083,33 грн. (т.1 а.с.79), платіжним
дорученням (т.1 а.с.55), актом
приймання-здачі послуг (т.1 а.с.71),
договором від 08.10.2012 року (т.1 а.с.100-108) та
іншими доказами.

Також пунктом 10 статті 138 Податкового
кодексу України передбачено, що до
складу інших витрат включаються
загальновиробничі витрати:

ґ) витрати на оплату послуг зв'язку
(пошта, телеграф, телефон, телекс,
телефакс, стільниковий зв'язок та інші
подібні витрати);

В підпункті 4 пункту 10 статті 138
Податкового кодексу України зазначено,
що до складу інших загальновиробничих
витрат включаються інші операційні
витрати, зокрема: витрати на
інформаційне забезпечення
господарської діяльності платника
податку, в тому числі з питань
законодавства, на придбання
літератури, оплату Інтернет-послуг і
передплату спеціалізованих
періодичних видань.

Матеріали справи свідчать, що ПАТ «МТС
Україна» надавалися для позивача
послуги мобільного зв'язку на загальну
суму 5182,15 грн., внаслідок чого до
податкового кредиту червня 2013 року
включено ПДВ у розмірі 812,88 грн., та ТОВ
«Компаньон Груп» - передплата
спеціалізованого електронного видання
на суму 900,00 грн., внаслідок чого до
податкового кредиту липня 2013 року
включено 150,00 грн.

Здійснення господарських операцій з
цими контрагентами підтверджується
наступними первинними документами:
податковими накладними № 24122 на суму
ПДВ 812,88 грн. та №355 на суму ПДВ 150,00 грн.
(т.1 а.с.85,86), платіжними дорученнями (т.1
а.с.56,57), рахунком за надані послуги
зв'язку за травень 2013 року (т.1 а.с.75),
актом приймання-здачі послуг (т.1 а.с.71),
договором від 08.10.2012 року (т.1 а.с.100-108) та
іншими доказами.

Апеляційний суд вважає правомірним
включення до податкового кредиту з ПДВ
червня 2013 року 812,88 грн. та липня 2013 року
150,00 грн., які були сплачені у вартості
отриманих послуг від ПАТ «МТС Україна»
та ТОВ «Компаньон Груп».

Стосовно господарських операцій з ППФ
«Софтланд» та ППФ «Сфера» суд зазначає,
що у цих контрагентів позивач
придбавав монітори та інше комп'ютерне
обладнання, отримував послуги з
ремонту комп'ютерів. Внаслідок цього по
операціях з ППФ «Софтланд» до
податкового кредиту червня 2013 року
було включено 779,00 грн., до податкового
кредиту липня 2013 року - 1819,00 грн.; по
операціях з ППФ «Сфера» до податкового
кредиту червня 2013 року включено 778,10
грн. та до податкового кредиту липня 2013
року - 1021,00 грн.

Реальність здійснення зазначених
господарських операцій підтверджена
податковими накладними (т.1 а.с.76-78, 79-82,
87-92, 96-98) платіжними дорученнями (т.1
а.с.45-53), актами надання послуг та
здачі-прийняття робіт (т.1 а.с.58-59,67,73),
видатковими накладними (т.1 а.с.60-65, 68-69,
70-71) та іншими доказами.

Наявність у позивача комп'ютерної
техніки та використання її у
господарській діяльності підтверджена
актами вводу в експлуатацію основних
засобів за період з 2003 по 2013 роки,
інвентарними картками обліку основних
засобів за 2006 - 2013 роки, актами
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів за 2007 - 2013
роки та актами контрольної перевірки
інвентаризації основних засобів за це
період (т.1 а.с.159-250, т.2 а.с.1-117).

Враховуючи встановлені обставини
справи, суд апеляційної інстанції
вважає правомірним включення до
податкового кредиту з ПДВ червня 2013
року 1557,10 грн. (779,00 + 778,10) та липня 2013 року
2900,00 грн. (1819,00 + 1021,00 ), які були сплачені
у вартості отриманого товару та послуг
від ППФ «Софтланд» та ППФ «Сфера».

Згідно з п. 2 ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (зі змінами та
доповненнями) бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення,
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити - назву документа
(форми), дату і місце складання, назву
підприємства, від імені якого складено
документ, зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції, посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

На думку колегії суддів, первинні
документи відповідають вимогам Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» та
підтверджують реальність
господарських операцій ПрАТ
«Агроресурс» із контрагентами ПАТ «МТС
Україна», ППФ «Софтланд», ТОВ «Юмікс
ВДВ», ППФ «Сфера», ТОВ «Глобал
Сертифік», ТОВ «Компаньон Груп», а
отримані від цих контрагентів
податкові накладні надають позивачу
право відповідно до вимог ст.ст.198 та 201
Податкового кодексу України на
отримання податкового кредиту.

З огляду на зазначене, як вважає суд
апеляційної інстанції, суд першої
інстанції дійшов правильного
висновку, що ПрАТ «Агроресурс»
правомірно збільшено суму податкового
кредиту за червень у розмірі 5406,00 грн.
та за липень 2013 року у розмірі 4039,00 грн.

Відтак, висновок податкового органу,
викладений в акті перевірки №
43/17-16-15-01/24175498 від 14 жовтня 2013 року, що
ПрАТ «Агроресурс» завищено від'ємне
значення суми податкового кредиту з
ПДВ, що у свою чергу призвело до
завищення заявленої суми бюджетного
відшкодування, є помилковим.

Положення законодавства, яке регулює
відшкодування податку на додану
вартість з державного бюджету, не
ставлять права платника з податку на
отримання відшкодування податку на
додану вартість у залежність від
наявності будь-яких обставин, крім
правомірності цього відшкодування та
відповідності даних податкової
декларації платника податку вимогам
податкового законодавства.

Підставою для отримання відшкодування
податку на додану вартість є дані
виключно податкової декларації за
звітний період. Відшкодування податку
на додану вартість при настанні
терміну проводиться згідно з рішенням
платника податку, яке відображене в
податковій декларації.

Таким чином, податковий орган не навів
будь-яких доказів щодо фіктивності
господарських операцій, за наслідками
яких було сформовано позивачем
податковий кредит, не надав даних, які
би спростовували реальність виконання
операцій з поставки товарів та наданих
послуг, та не надав доказів того, що
зазначені операції не пов'язані з
господарською діяльністю позивача.

За приписами п.200.4 статті 200 ПК України,
якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг)
або до Державного бюджету України, а
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно з п.п 200.7, 200.8, 200.9 ст. 200 ПК України
платник податку, який має право на
отримання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному органу державної
податкової служби податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій декрації.
До декларації додається розрахунок
суми бюджетного відшкодування, а також
оригінали митних декларацій
(примірників декларанта), що
підтверджують вивезення товарів
(супутніх послуг) за межі митної
території України.

Виходячи із системного аналізу
наведених норм, суд дійшов висновку, що
платник податків має право на бюджетне
відшкодування стосовно тієї суми
податку на додану вартість, яку він
фактично сплатив постачальникам
товарів (послуг) у попередньому
податковому періоді.

Апеляційний суд вважає, що відповідач
при прийнятті податкових
повідомлень-рішень від 25 жовтня 2013 року
№ та № діяв не на підставі,
не в межах повноважень та не в спосіб,
визначений чинним законодавством, а
вказані податкові
повідомлення-рішення є протиправними,
такими, що прийняті без урахування всіх
обставин, які мають значення для
прийняття рішення, а тому підлягали
скасуванню.

Підсумовуючи наведене вище, колегія
суддів вважає, що оскаржена постанова
законна і обґрунтована, відповідає
матеріалам справи та вимогам чинного
законодавства.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Підстави для скасування постанови
відсутні, а тому апеляційний суд
залишає її без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"26" лютого 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.О. Зарудяна

судді:
Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Приватне акціонерне
товариство "Агроресурс"
вул.Нижньодворецька, 35,м.Рівне,33001

3- відповідачу Державна податкова
інспекція у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,