Справа № 541/329/14-а
Суддя: Куцин В. М.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/329/14-а
Провадження № 2-а/541/16/2014
Миргородський міськрайонний суд
вул. Гоголя 133 м. Миргород
Миргородський район Полтавська
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року Миргородський
міськрайонний суд Полтавської області
в складі:

головуючої, судді - Куцин В. М.,

при секретарі - Борисенко
М.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Миргород
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 о Полтавської митниці
Міндоходів та заступника начальника
Полтавської митниці Міндоходів -
начальника УБК та МП Кіка Сергія
Леонідовича про визнання незаконною та
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення за
порушення митних правил, -

Встановив:

11 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області з вищезазначеним
адміністративним позовом.

В обґрунтування адміністративної
позовної заяви зазначає, що 23.09.2012 року
ним було ввезено на митну територію
України автомобіль AUDI A6 д.н.з. НОМЕР_2 по
смузі руху «зелений коридор».

28.01.2014 року позивач отримав копію
постанови від 17.01.2014 року про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за вчинення
порушення митних правил передбаченого
частиною 3 статті 470 Митного кодексу
України, якою на нього було накладено
адміністративне стягнення у сумі 8500
грн. (вісім тисяч п'ятсот гривень).

Вважає, що вказана вище постанова
винесена заступником начальника
Полтавської митниці Міндоходів Кіка
Сергієм Леонідовичем є незаконною,
безпідставною, такою що винесена з
численним порушенням норм
матеріального та процесуального права
та підлягає скасуванню, оскільки
вважає, що зазначений автомобіль було
ввезено на територію України не у
режимі «транзит», що, в свою чергу,
виключає склад адміністративного
правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 470
Митного кодексу України.

Вважає, що у відповідача не має і не
може бути будь яких належних доказів
того, що автомобіль було ввезено на
територію України в режимі «транзит»
оскільки ним не подавалося жодних
документів, а саме митної декларації,
товарно-транспортного документу на
перевезення та рахунок-фактуру або
іншого документу який визначає
вартість товару, який би підтверджував
факт перебування автомобілю AUDI A6 д.н.з.
НОМЕР_2 на території України в режимі
«транзит».

Також вважає, що відповідачем було
порушено строки накладення
адміністративного стягнення, оскільки
факт правопорушення в якому його
звинувачують мав бути виявлений на 11
день з дня перетину ним кордону
України, тобто 03 жовтня 2012 року і,
оскільки, дане правопорушення не є
триваючим, то адміністративне
стягнення за його порушення мало бути
накладено у строк не пізніше шести
місяців з дня вчинення правопорушення,
а саме не пізніше 03 квітня 2013 року.

Також в адміністративній позовній
заяві ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем
було порушено п'ятнадцятиденна строк
розгляду справи, оскільки розгляд
матеріалів справи про порушення митних
правил було розпочато 25.11.2013 року, а
постанова була винесена 17.01.2014 року

Також, на думку позивача, Полтавською
митницею Міндоходів розгляд справи
було проведено з порушенням ряду
процесуальних дій визначених Митним
кодексом України необхідних при
розгляді справ про порушення митних
справ, а саме : його не було повідомлено
про час та місце розгляду справи, не
було допитано, а саму постанову він
отримав без повідомлення про вручення,
що позбавило його права ознайомитися з
матеріалами справи та надати письмові
пояснення по суті справи, та
скористатися своїм правом на правову
допомогу.

ОСОБА_1, вважає, що в його діях відсутній
склад адміністративного
правопорушення передбаченого ч.3 ст. 470
МК України, розгляд справи було
проведено необ'єктивно, з численними
порушеннями його прав та процесуальних
дій визначених законодавством,
просить визнати спірну постанову
протиправною та скасувати, а справу
закрити.

11 березня 2014 року на адресу
Миргородського міськрайонного суду
надійшли заперечення від Полтавської
митниці Міндоходів в яких зазначено, що
Полтавська митниця вимоги зазначені у
позові не визнає, вважає їх
безпідставними та необґрунтованими з
огляду на наступне :

23.09.12 гр. ОСОБА_1, в зоні діяльності
Чернігівської митниці на митну
територію України був ввезений
транспортний засіб AUDI A6 д.н.з. НОМЕР_2,
кузов НОМЕР_1.

Згідно листа Чернігівської митниці
Міндоходів зазначений автомобіль був
ввезений в режимі «транзит».

Під час проведення перевірки по факту
відсутності інформації про вивезення
громадянином ОСОБА_1 у встановлені
законодавством строки автомобіля «AUDI
A6», д.н.з. НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1 за межі
митної території України було
встановлено, що згідно ПІК
«Автотранспортні засоби» ЄАІС,
інформація щодо вивезення зазначеного
автомобіля гр. ОСОБА_1 за межі митної
території України з 23.09.201312 по
25.11.2013року відсутня. Станом на 17.01.14,
інформація щодо вивезення зазначеного
автомобіля громадянином ОСОБА_1, за
межі митної території України також
відсутня.

Таким чином, гр. України ОСОБА_1
перевищив встановлений п.1 ч. 1 ст. 95 МК
України десятиденний термін доставки
автомобіля, що перебуває під митним
контролем до митного органу
призначення (пункту вивезення за межі
митної території України), більше ніж
на десять діб.

Свою незгоду з твердженням позивача
щодо його сумнівів у тому що лист
Чернігівської митниці Міндоходів може
бути доказом того, що автомобіль
ввезено в режимі «транзит»,
представник Полтавської митниці
Міндоходів мотивує тим, що під час
проведення перевірки по факту
законності ввезення та знаходження на
митній території України зазначеного
автомобіля було встановлено, що згідно
даних програмно-інформаційного
комплексу Автотранспортні: засоби»
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Департаменту митної справи
Міндоходів. автомобіль «АUDI А6», д.н.з.
НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1 був ввезений на
митну територію України 23.09.12 в зоні
діяльності митного поста «Енергія»
Чернігівської митниці по каналу
митного контролю «зелений коридор»
громадянином ОСОБА_1. Факт вивезення за
межі митної території України
зазначеного автомобіля в період з 23.09.12
по 25.11.13 відсутній.

Також Відповідач, Полтавська митниця
Міндоходів, не погоджується з
твердженням позивача щодо того, що на
момент розгляду справи закінчилися
строки, передбачені ст. 467 Митного
кодексу України.

Свою позицію мотивують тим, що на їх
думку правопорушення передбачене ч.3
ст. 470 є триваючим, а тому строк
накладення адміністративного
стягнення повинен обраховуватись з
моменту виявлення порушення.

Також вважають безпідставними
посилання позивача на те, що ними був
пропущений 15-ти денний термін розгляду
справи про порушення митних правил,
оскільки, відповідно до ст. 525 МКУ,
розгляд справи проводиться в 15-денний
термін з дня отримання посадовою
особою митного органу або судом
(суддею) матеріалів, необхідних для
вирішення справи, тобто з дня, коли
справу було передано до суду або
посадовій особі митниці. А також
зазначили, що Митним кодексом України
передбачено проведення провадження в
справах про порушення митних (глава 69),
а також проведення процесуальних дій у
справах про порушення митних правил
(глава 71). Тільки після здійснення
провадження в справах про порушення
митних правил така справа передається
посадовій особі митниці або суду
(судді) для її розгляду.

Щодо посилань позивача на те що він
позбавлений прав, передбачених Митним
кодексом України, не був ознайомлений
зі змістом статей 63, 68 Конституції
України, не був повідомлений про дату
та час розгляду справи про порушення
митних правил тощо, відповідач
аргументував свої заперечення тим, що
ОСОБА_1, особисто отримав протокол про
порушення митних правил № 0171/80600/13. В
даному проколі наведені права особи, що
притягається до адміністративної
відповідальності, передбачені
статтями 494, 498 Митного кодексу України.
роз'яснено зміст статей 63, 68
Конституції України. Також, листом від
25.11.13 № 11 1374 гр. ОСОБА_1, в порядку ч. І ст.
509 МК України, викликався до
Полтавської митниці Міндоходів для
проведення опитування, але в
назначений день до митниці не з'явився.
Так само, в протоколі про порушення
митних правил була призначена дата та
час розгляду справи про порушення
митних правил, проте гр. ОСОБА_1 на
розгляд не з'явився(а.с.31-38).

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, просив його задовольнити з
підстав викладених у позовній заяві.
Крім того наголошував, що ним
пропущений строк звернення до суду з
поважних причин, оскільки копію
оскаржуваної постанови він мав змогу
отримати після повернення з закордону
27.01.2014 року після чого звернутися до
суду 06.02.2014 року шляхом направлення
позову поштою тому він підлягає
поновленню. Наполягав, що
правопорушення за скоєння якого він
підданий адміністративному стягненню
не є триваючим, оскільки роз'яснення з
цього приводу Міністерства юстиції
України чи відомчий лист не є
нормативним документом. Також
стверджував, що протокол про
притягнення його до адміністративної
відповідальності та повідомлення про
час розгляду справи він не отримував,
оскільки надані відповідачами докази
які підтверджують цей факт (поштові
повідомлення) оформлені з порушеннями
«Правил надання послуг поштового
зв'язку». Підтвердив факт перебування
спірного автомобіля АUDI А6», д.н.з.
НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1 на час розгляду
справи судом на території України, не
вдаючись до повідомлень про осіб та
спосіб його використання.

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явилися про місце та час
розгляду справи повідомлені належним
чином (а.с.73,74). Подав заяву про розгляд
справи у його відсутності (а.с.61,62),
позов не визнав, направивши на адресу
суду вищенаведені заперечення.

Заслухавши позивача, дослідивши та
проаналізувавши письмові докази по
справі суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що постановою
заступника начальника Полтавської
митниці Міндоходів, начальника
управління боротьби з контрабандою та
митними правопорушеннями - Кіка С.Л.
від 17 січня 2014 року в справі про
порушення митних правил №0171/80600/13
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
порушення митних правил, передбаченого
ч.3 ст.470 МК України, та накладено на
нього адмінстягнення у виді штрафу
розміром 500 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян на суму 8 500
грн.(а.с.11).

Спірні правовідносини, які виникли між
сторонами, врегульовані нормами МК
України, КАС України. Так, за змістом
ст.ст.529, 530 МК України, ст.18 КАС України
постанова митниці у справі про
порушення митних правил може бути
оскаржена до місцевого загального суду
як адміністративного суду в порядку,
передбаченому КАС України - шляхом
подання адміністративного позову.

Відповідно до ст.ст.318, 321 МК України всі
товари, транспортні засоби
комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України, перебувають під митним
контролем з моменту перетину митного
кордону України і до закінчення згідно
із заявленим митним режимом. За змістом
ст.ст.90, 95 МК України транзит - це митний
режим, відповідно до якого товари
та/або транспортні засоби комерційного
призначення переміщуються під митним
контролем між двома митними органами
України або в межах зони діяльності
одного митного органу без будь-якого
використання цих товарів, без сплати
митних платежів та без застосування
заходів нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності.
Граничний строк транзитного
перевезення для автомобільного
транспорту - 10 діб (у разі переміщення в
зоні діяльності одного митного органу -
5 діб).

Згідно з ч.3 ст.470 МК України перевищення
встановленого статтею 95 цього Кодексу
строку доставки товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
митних або інших документів на ці
товари більше ніж на десять діб, а так
само втрата цих товарів, транспортних
засобів, документів чи видача їх без
дозволу митного органу тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі
п'ятисот неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Справи про порушення митних правил,
передбачених ст.470 МК України,
розглядаються митними органами, що
передбачено ч.1ст.522 МК України.

Спірною постановою Полтавської
митниці Міндоходів від 17 січня 2014
року на ОСОБА_1 накладено стягнення в
виді штрафу в розмірі 8500 гривень за
вчинення порушення митних правил ,
передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу
України, а саме перевищення
встановленого статтею 95 цього Кодексу
строку доставки товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
митних або інших документів на ці
товари більше ніж на десять діб (а.с.11).

Підставою для винесення оскаржуваної
постанови стало те, що 23 вересня 2012
року громадянином України ОСОБА_1 через
митний пост «Енергія» Чернігівської
митниці по каналу митного контролю
«зелений коридор» на територію України
в митному режимі «транзит» було
ввезено транспортний засіб автомобіль
«AUDI A6», кузов НОМЕР_1, державний
номерний знак НОМЕР_2.

Так, об'єктивною стороною порушення
митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК
України, є, зокрема, перевищення
встановленогост. 95 цього Кодексу
строку доставки товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
митних або інших документів на ці
товари більше ніж на десять діб, (у разі
переміщення в зоні діяльності одного
митного органу - 5 діб).

Відповідно до ч. 2 ст. 366 МК України,
канал, позначений символами зеленого
кольору («зелений коридор»),
призначений для декларування шляхом
вчинення дій громадянами, які
переміщують через митний кордон
України товари в обсягах, що не
підлягають оподаткуванню митними
платежами та не підпадають під
встановлені законодавством заборони
або обмеження щодо ввезення на митну
територію України або вивезення за
межі цієї території і не підлягають
письмовому декларуванню.

Канал, позначений символами червоного
кольору призначений для всіх інших
громадян.

Громадянин самостійно обирає
відповідний канал для проходження
митного контролю за двоканальною
системою.

Згідно із ч.5 ст.366 МК України обрання
"зеленого коридору" вважається заявою
громадянина про те, що переміщувані ним
через митний кордон України товари не
підлягають письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та/або
обмеження щодо ввезення на митну
територію України або вивезення за
межі цієї території та свідчить про
факти, що мають юридичне значення.

Тобто сам факт ввезення автомобіля
позивачем через митний кордон в
режимі «зеленого коридору»
підтверджує ввезення автомобіля в
режимі транзиту і спростовує пояснення
позивача про зворотнє.

Згідно до ст. 90 МК України транзит - це
митний режим, відповідно до якого
товари та/або транспортні засоби
комерційного призначення
переміщуються під митним контролем між
двома митними органами України або в
межах зони діяльності одного митного
органу.

Главою 55 Розділу ХІІ МК України
передбачено, що переміщення
громадянином транспортного засобу,
постійно зареєстрованого у
відповідних реєстраційних органах
іноземної держави, у будь-який інший
митний режим ніж транзит
супроводжується обов'язковим
письмовим декларуванням цього
транспортного засобу, виконанням інших
митних формальностей, передбачених МК
України (письмового зобов'язання,
застосування заходів гарантування
тощо).

Строк транзитного перевезення для
автомобільного транспорту становить 10
діб, що передбачено ч.1 ст.95 МК України.
Таким чином, при переміщенні
транспортного засобу марки «AUDI A6»,
кузов НОМЕР_1, державний номерний знак
НОМЕР_2, через митний кордон України,
через митний пост «Енергія» по смузі
руху «зелений коридор», не подавши для
митного контролю та митного оформлення
письмової митної декларації на цей
транспортний засіб, позивач здійснив
переміщення транспортного засобу
через митний кордон України 23.09.2012 р. в
режимі транзит.

При цьому, відповідно до приписів глави
17 МК України ввезення товарів та
транспортних засобів комерційного
призначення у режимі транзит
передбачає проведення їх митного
оформлення з поданням письмової митної
декларації із зазначенням
найменування, строків вивезення,
митниці призначення тощо.

Позивач, в позовній заяві зазначає, що
ним не було подано до митного органу
жодного документу передбаченого ч.4 ст.
92 Митного кодексу України, який би
підтверджував перебування
транспортного засобу у режимі транзит,
але вказана норма стосується лише
транспортних засобів комерційного
призначення, а не транспортних засобів
особистого призначення.

Пунктом 59 ч. 1 ст. 4 Митного Кодексу
України визначено, що транспортний
засіб комерційного призначення це,
зокрема - автотранспортні засоби
(моторні транспортні засоби, причепи,
напівпричепи) що використовуються в
міжнародних перевезеннях для платного
транспортування осіб або для платного
чи безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів
разом з їхніми звичайними запасними
частинами, приладдям та устаткуванням,
а також мастилами та паливом, що
містяться в їхніх звичайних баках
упродовж їхнього транспортування
разом із транспортними засобами
комерційного призначення.

Аналогічна норма міститься в п." b " ст. 1
додатка С до Конвенції «Про тимчасове
ввезення» до якої Україна приєдналась
відповідно до Закону України "Про
приєднання України до Конвенції про
тимчасове ввезення", де визначено, що
комерційне використання означає
платне перевезення осіб або промислове
чи комерційне платне або безоплатне
перевезення вантажів.

Відповідно до визначень п. 60 ст. 4 МК
України транспортними засобами
особистого користування є наземні
транспортні засоби товарних позицій
8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни)
що зареєстровані на території
відповідної країни. перебувають у
власності або тимчасовому
користуванні відповідного громадянина
та ввозяться або вивозяться ним
громадянином у кількості не більше
однієї одиниці на кожну товарну
позицію виключно для особистого
користування, а не для промислового або
комерційного транспортування товарів
чи пасажирів за плату або безоплатно.

Позивачем не наданого суду жодного
доказу того, що автомобіль «AUDI A6»
використувався ним як транспортний
засіб комерційного призначення для
платного перевезення осіб або
промислового чи комерційного платного
або безоплатного перевезення вантажів,
а тому суд приходить до висновку, що
автомобіль «AUDI A6» є транспортним
засобом особистого користування.

Частиною 1 статті 381 МК України
передбачено: громадянам дозволяється
ввозити транспортні засоби особистого
користування з метою транзиту через
митну територію України за умови їх
письмового декларування в порядку,
передбаченому для громадян, та
внесення на рахунок митного органу, що
здійснив пропуск таких транспортних
засобів на митну територію України,
грошової застави в розмірі митних
платежів, що підлягають сплаті при
ввезенні таких транспортних засобів на
митну територію України з метою
вільного обігу. Зазначені вимоги не
поширюються на транспортні засоби,
постійно зареєстровані у відповідних
реєстраційних органах іноземної
держави, що підтверджується
відповідним документом.

Тобто, у разі якщо транспортний засіб
постійно зареєстрований у відповідних
реєстраційних органах іноземної
держави, як і в спірному випадку, -
законодавством не передбачена
необхідність письмового декларування
транспортного засобу, а тому з
посиланнями позивача на те що ним не
подавалося жодного документа
передбаченого ч.4 ст. 92 МК України, як на
доказ того, що автомобіль «AUDI A6» було
ввезено на митну територію України не у
режимі «транзит» суд погодитись не
може.

До того ж, позивач заперечуючи ввезення
транспортного засобу, який
зареєстрований у реєстраційних
органах іноземної держави у режимі
«транзит» не вказує у якому саме
митному режимі, в такому випадку, він
ввіз вказаний вище автомобіль на
територію України, що робить його
позицію у даному питанні
непереконливою та незрозумілою суду.

Підсумовуючи вищесказане, беручи до
уваги те, що позивач в'їхав на митну
територію України через смугу руху
«зелений коридор», яку він вільно
обрав, не задекларувавши транспортний
засіб, не сплативши жодних мит, зборів,
податків та застав, відносно
транспортного засобу, - тому єдиним
легальним способом ввезення
автомобілю «AUDI A6» на митну територію
України, в даному випадку, міг бути
тільки митний режим «транзит», а отже
вказану обставину суд вважає доведеною
і в даній частині позовні вимоги
позивача визнає безпідставними.

Що стосується посилання Позивача на те,
що Відповідачем було порушено вимоги
ст.525 МК України якою передбачено що
справа про порушення митних правил
розглядається в п'ятнадцятиденний
строк, то в даному випадку суд
погоджується з позицією представника
відповідача наведеній у запереченнях
на позовну заяву, оскільки вказана
норма передбачає що справа про
порушення митних правил розглядається
у п'ятнадцятиденний строк з дня
отримання посадовою особою органу
доходів і зборів або судом (суддею)
матеріалів, необхідних для вирішення
справи. Яким є надходження на адресу
відповідача повідомлення про
отримання позивачем протоколу та
виклику до Полтавської митниці на
17.12.2013 року для опитування (а.с.52,53).

Щодо посилань позивача на те, що
відповідачем було порушено його
процесуальні права, а саме: його не було
повідомлено про час та місце розгляду
справи, не було допитано, а саму
постанову він отримав без повідомлення
про вручення, що позбавило його права
ознайомитися з матеріалами справи та
надати письмові пояснення по суті
справи, та скористатися своїм правом на
правову допомогу, то суд
проаналізувавши ч.4 ст. 526 МК України,
згідно якої, справа про порушення
митних правил може бути розглянута за
відсутності особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності за
це правопорушення, лише у випадках,
якщо є дані про своєчасне її сповіщення
про місце і час розгляду справи і якщо
від неї не надійшло клопотання про
перенесення розгляду справи, приходить
до висновку про не обґрунтованість
вказаних посилань ОСОБА_1 оскільки
згідно наданих відповідачем суду
документів 2.11.2013 року за місцем
проживання останнього членом його
сім'ї що не заперечував сам позивач
яким є його мати було отримано
повідомлення про необхідність явки до
відповідача в термін до 11.11.2013 року з
метою встановлення наявності чи
відсутності в його діях складу
правопорушення передбаченого ст. 470 МК
України (а.с.48,49). В зв'язку з неявкою
належно повідомленого позивача у
визначений час відповідачем складено
на протязі 15 днів 25.11.2013 року протокол
про порушення митних правил №0171/80600/13,
який направлений на адресу позивача і
останнім отриманий 29.11.2013року.
Відповідач слушно зауважив, що згідно
ч.3 ст. 494 МК України, якщо при складенні
протоколу була присутня особа, яка
притягується до адміністративної
відповідальності за порушення митних
правил, протокол підписується і цією
особою, а за наявності свідків - і
свідками.

Тобто при складанні протоколу, на
відміну від розгляду справи,
присутність ОСОБА_1 дійсно була
необов'язковою.

При направленні протоколу ОСОБА_1
повідомлено про розгляд справи
17.12.2013року, зазначено час та місце
розгляду та роз'яснено положення ст..498
МК України та ст.. ст..63,68 Конституції
України (а.с.50-52), що свідчить,що ОСОБА_1
був належним чином повідомлений про
розгляд справи. В зв'язку з неявкою
позивача справа була розглянута за
його відсутності та прийнята
оскаржувана постанова та належним
чином повідомлено останнього про
результати розгляду справи(а.с.54-55), що
не заперечує сам позивач. На думку суду
не заслуговують на увагу твердження
позивача про неотримання ним будь-якої
кореспонденції від відповідача за
виключенням оскаржуваної
постанови,зважаючи на вищенаведені
обґрунтування та враховуючи,щовся
кореспонденція яка надходила на адресу
позивача була отримана за адресою
реєєстрації його місця проживання в
один і той же спосіб.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
притиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю у зв'язку з
закінченням строків накладення
адміністративного стягнення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 467 МК
України , якщо справи про порушення
митних правил відповідно до статті 522
цього Кодексу розглядаються митними
органами, адміністративне стягнення за
порушення митних правил може бути
накладено не пізніше, ніж через шість
місяців з дня вчинення
правопорушення, а у разі розгляду
митними органами справ про триваючі
порушення митних правил - не пізніше,
ніж через шість місяців з дня
виявлення цих правопорушень.

Правопорушення, передбачене ст. 470 МК
України не є триваючим, оскільки
вважається вчиненим від дня
перевищення встановленого статтею 95
цього Кодексу строку доставки товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, митних або інших
документів на ці товари більше ніж на
десять діб, а так само втрати цих
товарів, транспортних засобів,
документів чи видачі їх без дозволу
органу доходів і зборів.

Позивачем було ввезено автомобіль
«AUDI A6» на митну територію України 23
вересня 2012 року (дана обставина не
оспорюється жодною зі сторін), а
стягнення накладено 17 січня 2014 року.

Згідно ч.1 ст. 102 МК України, митний режим
транзиту завершується вивезенням
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, поміщених у
цей митний режим, за межі митної
території України. Таке вивезення
здійснюється під контролем органу
доходів і зборів призначення.

Згідно пункту 2.1 Порядку виконання
митних формальностей при здійсненні
транзитних переміщень, затвердженого
Наказом №1066 Міністерства фінансів
України від 09.10.2012 року передбачено, що
під час відправлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення обов'язково
встановлюється строк транзитного
перевезення до митниці призначення.

Строк транзитного перевезення
встановлюється в автоматичному режимі
під час постановки електронної копії
ДКПТ або ЕДКПТ на контроль за
переміщенням у відповідному
програмно-інформаційному комплексі
ЄАІС залежно від виду транспорту
відповідно до ст. 95 МК України.

Зважаючи на те, що законодавством
передбачено порядок контролю за
дотриманням особами установлених
митним органом строків транзитних
перевезень та передбачений порядок
виявлення порушень строків транзитних
перевезень - дане правопорушення не
можливо приховати, і вважається
скоєним на наступний день після
завершення встановлених МК України
строків.

Тобто вказане правопорушення мало було
бути виявлено 04 жовтня 2012 року.

Відповідач в запереченнях зазначає, що
триваючим правопорушенням є
правопорушення, які, розпочавшись з
будь якої протиправної дії чи
бездіяльності, здійснюються потім
безперервно шляхом невиконання
обов'язків. Початковим моментом такого
діяння може бути активна дія чи
бездіяльність коли винна особа або не
виконує конкретний покладений на неї
обов'язок, або виконує його не повністю
або неналежним чином.

Проте таке визначення триваючого
правопорушення, на думку суду, є
неповним, оскільки в ньому не береться
до уваги можливість виявлення
правопорушення контролюючими
органами, що є однією з основних ознак
триваючого правопорушення. Триваючим
може бути лише правопорушення яке
містить визначені відповідачем ознаки
але за умови, що правопорушення є
неявним, виявлення якого можливе лише
при проведенні перевірки контролюючим
органом.

Всупереч вищевказаному, факт в'їзду
транспортного засобу на митну
територію України фіксується митним
органом, строк транзитного перевезення
встановлюється в автоматичному режимі,
а тому виявлення порушення
встановленого строку не потребує
проведення спеціальної перевірки
вказаного факту, а є явним і
неприхованим з моменту його порушення,
а тому митний орган мав можливість
виявити вказане правопорушення на
наступний день після порушення
позивачем 10-денного строку транзитного
перевезення.

Постанова в справі про порушення
митних правил №0171/80600/13 якою на
громадянина ОСОБА_1 накладено
адміністративне стягнення в сумі 8500
грн. була винесена 17 січня 2014 року,
тобто в строк понад 6 місяців з дня
вчинення правопорушення.

Таким чином, справа про порушення
митних в частині перевищення позивачем
встановленого статтею 95 цього Кодексу
строку доставки товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
митних або інших документів на ці
товари більше ніж на десять діб
підлягає закриттю за закінченням
строку накладання адміністративного
стягнення, передбаченого ст. 467
Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 489 МК України
посадова особа при розгляді справи про
порушення митних правил зобов'язана
з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують та/або обтяжують
відповідальність, чи є підстави для
звільнення особи, що вчинила
правопорушення, від адміністративної
відповідальності, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Однак на порушення вимог ст. 489 МК
України посадовою особою
Полтавської митниці Міндоходів при
розгляді справи про порушення
позивачем митних правил не було
встановлено час та місце видачі
позивачем автомобіля «AUDI A6» кузов
НОМЕР_1, державний номерний знак
НОМЕР_2, переміщеного позивачем в
митному режимі - «транзит», оскільки у
суду в процесі розгляду справи виникли
сумніви щодо перебування спірного
автомобілю у володінні позивача.

Під видачею товарів розуміється їх
передача третім особам шляхом
недоставляння їх у митний орган
призначення.

Згідно з ст.4 МК України у цьому
Кодексі термін «товари» вживається у
такому значенні - це будь-які рухомі
речі, у тому числі ті, на які законом
поширено режим нерухомої речі (крім
транспортних засобів комерційного
призначення), валютні цінності,
культурні цінності, а також
електроенергія, що переміщується
лініями електропередачі.

Таким чином, транспортний засіб марки
«Audi A6», будучи рухомою річчю в силу
ст.181 ЦК України, підпадає під термін
«товар», визначений у диспозиції ч.3
ст.470 МК України.

Відповідно до ст. 531 МК України
підставою для скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення за порушення митних правил є
неповнота провадження у справі .

Зважаючи на вищевикладене суд
вважає,що в при розгляді справи про
притягнення позивача до
відповідальності за вчинення ним
порушення митних правил допущено
неповноту( не з'ясовані обставини про
порушення митних правил в частині
видачі автомобіля, який переміщувався
через митний кордон в транзитному
режимі), тому зазначепотребує
вирішення компетентним органом та
прийняття відповідного рішення,

Суд вважає, що відсутні підстави для
поновлення строку оскарження
постанови,оскільки строк звернення до
суду позивачем не порушений, зважаючи,
що оскаржувана постанова ОСОБА_1
отримана 29.01.2014(а.с,14), а з позовом до
суду позивач звернувся 06.02.2014 року
(а.с.18)

Згідно ч.3 ст.94 КАСУ якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст..
2, 3, 155, 156 - 158 КАС України, ст. 95, 467, 470, 481,
489, 530 - 531 МК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1, задовольнити частково.

Скасувати постанову про порушення
митних правил № 0171/80600/13 від 17 січня 2014
року винесену заступником
начальника Полтавської митниці
Міндоходів- начальником УБК та МП Кіка
Сергієм Леонідовичем про притягнення
ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3
ст. 470 Митного кодексу України у виді
штрафу в розмірі 8500 гривень.

Провадження в справі про притягнення
ОСОБА_1 до відповідальності за
вчинення порушення митних правил,
передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу
України в частині перевищення
встановленого статтею 95 цього Кодексу
строку доставки товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
митних або інших документів на ці
товари більше ніж на десять діб закрити
за закінченням строку накладання
адміністративного стягнення,
передбаченого ст. 467 Митного кодексу
України.

Стягнути з Полтавської митниці
Міндоходів та заступника начальника
Полтавської митниці Міндоходів -
начальника УБК та МП Кіка Сергія
Леонідовича на користь ОСОБА_1 по 18
гривень 27 копійок.

Постанова оскарженню не підлягає .

Суддя В. М. Куцин