Справа № 826/1827/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2014 року 08:30
№ 826/1827/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії:
головуючого судді Шулежка В.П.,
судді Іщука І.О.,
судді Погрібніченка І.М.,
при секретарі Пасічнюк С.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
Північно-Кримського каналу до
Державної реєстраційної служби
України про визнання рішення
протиправним, зобов'язання вчинити дії
З позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва
звернулось управління
Північно-Кримського каналу (надалі
також позивач) до Державної
реєстраційної служби України (надалі
також відповідач), в якому, з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог, просить визнати рішення № 6454178
від 06.10.2013р. протиправним; зобов'язати
здійснити реєстрацію похідного права
від права власності земельної ділянки,
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що при подачі
документів на реєстрацію похідного
права від права власності земельної
ділянки позивач не був зобов'язаний
надати документи на право власності на
зазначену земельну ділянку, а отже
Державна реєстраційна служба України
неправомірно відмовила у реєстрації
Так, позивач зазначає, що Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» та Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 703 від
22.06.2011р. встановлений вичерпний перелік
вимог до документів, що подаються для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень та вичерпний перелік
відповідностей, що мають бути
встановлені державним реєстратором в
частині заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, просив суд позов
Представник відповідача у судове
засідання не прибув, хоча про дату, час
та місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином, подав
суду письмові заперечення, у яких проти
задоволення позовних вимог
заперечував у повному обсязі, просив
суд у задоволенні позову відмовити, та
зазначив, що оскаржуване рішення
прийняте у відповідності до норм
чинного законодавства.
Відповідно до вимог частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
З огляду на вищевикладене та з
урахуванням вимог ст.128 КАС України, суд
прийшов до висновку про доцільність
розгляду справи у письмовому
провадженні на підставі наявних
матеріалів справи.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, судом
встановлено наступне.
Рішенням Армянської місцевої Ради № 256
від 28.12.2012р. управлінню
Північно-Кримського каналу передані
для обслуговування каналу земельні
ділянки загальною площею 43,2242 га, що
розташовані на території м. Армянськ, в
постійне користування.

Цільове призначення землі згідно КВЦНЗ
- 10.04 - «для експлуатації та догляду за
гідротехнічними, іншими
водогосподарськими спорудами та
каналами» у т.ч. земельна ділянка
площею 0,0081 га кадастровий номер
:01:007:0017.

Управління Північно-Кримського каналу
звернулося до Державної реєстраційної
служби України із заявою від 26.09.2013р.
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, прийняту за реєстраційним
номером 3149576.

За результатом розгляду заяви позивача
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 26.09.2013р. №3149576 та
документів, поданих для державної
реєстрації, державним реєстратором
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Мощонською І.В. прийняте рішення про
відмову в державній реєстрації прав та
їх обтяжень № 6454178 від 06.10.2013р.

Вказане рішення вмотивоване тим, що
подані документи не відповідають
вимогам законодавства та не дають
змоги встановити відповідність
заявлених вимог. Окрім того, разом із
заявою не подана копія довіреності, а
отже неможливо встановити
повноваження заявника, що не
відповідає вимогам п.п. 9, 12 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011р. № 703.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про необґрунтованість
позовних вимог і відсутність підстав
для їх задоволення виходячи з
наступного.

Статтею 182 Цивільного кодексу України
передбачено, що право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

Спеціальним законом, що визначає
правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
є Закон України від 01.07.2004р. №1952-ІV «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно (ст. 4 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень").

До повноважень органу державної
реєстрації прав належить, зокрема:
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень або відмова у їх
реєстрації; забезпечення ведення
Державного реєстру прав; здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами України (пункти 1, 2 ч.
1 ст. 8 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень").

Пунктом 2 ст.9 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
передбачено, що державний реєстратор,
зокрема:

встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);
відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень; відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; наявність обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до вимог цього Закону;

приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав;

відкриває і закриває розділи
Державного реєстру прав, вносить до них
відповідні записи;

веде реєстраційні справи щодо об'єктів
нерухомого майна;

у разі потреби вимагає подання
передбачених законодавством
додаткових документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень;

під час проведення державної
реєстрації прав, які виникли та
зареєстровані в установленому порядку
до 1 січня 2013 року, запитує від органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій, які відповідно до
чинного на момент реєстрації
законодавства проводили таку
реєстрацію, інформацію (довідки, копії
документів тощо), необхідну для
реєстрації прав та їх обтяжень, якщо
такі документи не були подані
заявником або якщо документи, подані
заявником, не містять передбачених цим
Законом відомостей про правонабувача
або про нерухоме майно. Органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, підприємства, установи
та організації, до яких надійшов запит,
зобов'язані безоплатно в установленому
законодавством порядку протягом трьох
робочих днів надати державному
реєстратору відповідну інформацію,
зокрема щодо зареєстрованих речових
прав на нерухоме майно, у тому числі
земельні ділянки;

здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Стаття 24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" містить виключний
перелік підстав, згідно яких може бути
відмовлено у державній реєстрації
прав: заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; об'єкт
нерухомого майна або більша його
частина розміщені на території іншого
органу державної реєстрації прав; із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень звернулася неналежна
особа; подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; заявлене право вже
зареєстровано.

З аналізу викладених норм вбачається,
що державний реєстратор при проведенні
державної реєстрації прав та їх
обтяжень має встановити, в першу чергу,
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема, відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документів.

В той же час, як вбачається з матеріалів
справи, документи (виписка з рішення №
256, витяг з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку), подані
з порушенням п. 5.27 Вимог щодо
оформлення документів ДСТУ 4163-2003,
затверджених наказам
Держспоживстандарту України від
07.04.2003р. № 55.

Так, згідно з п. 5.27 зазначених вимог,
відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів «Згідно з
оригіналом», назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціалів та прізвища, дати
засвідчення копії і проставляють нижче
реквізиту 23.

Окрім того, згідно з п. 9 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 703 від 22.06.2011р., який діяв на момент
виникнення спірних правовідносин,
заявник під час подання заяви про
державну реєстрацію пред'являє
органові державної реєстрації прав,
нотаріусові документ, що посвідчує
його особу.

Згідно п.п 2 п. 12 зазначеного Порядку
під час розгляду заяви про державну
реєстрацію і документів, що додаються
до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема
щодо повноважень заявника.

В той же час, в порушення зазначених
норм, позивачем разом із заявою не
подана копія довіреності, що не дало
змогу державному реєстратору
встановити повноваження заявника.

Враховуючи зазначене, суд приходить до
висновку, що рішення № 6454178 від 06.10.2013р.
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень прийнято у
відповідності до вимог чинного
законодавства, а тому у суду відсутні
підстави для визнання такого рішення
протиправним.

Окрім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що після прийняття рішення
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень позивач не
позбавлений права повторно звернутися
до уповноваженого органу у
передбаченому законодавством порядку.

За відсутності звернення у
встановленому законодавством порядку
до відповідної реєстраційної служби за
місцезнаходженням нерухомого майна,
державний реєстратор не вправі
переглядати документи та/або приймати
будь-яке рішення щодо реєстрації.

Отже, позовні вимоги щодо зобов'язання
Державної реєстраційної служби
України здійснити реєстрацію
похідного права від права власності
земельної ділянки, кадастровий номер
:01.007:0017, не підлягають
задоволенню, оскільки порушить
правовий порядок та засади діяльності
центрального органу виконавчої влади,
встановлені Законом.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем доведено
правомірність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог
управління Північно-Кримського каналу
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Окружного адміністративного суду
міста Києва апеляційної скарги на
постанову протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Головуючий суддя
В.П.
Шулежко

Суддя
І.О.
Іщук

Суддя
І.М.
Погрібніченко