Справа № 812/848/14
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2014 рокуЛуганськСправа № 812/848/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді
Ірметової О.В.,

За участю секретарі судового
засідання: Семціва О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Краснодонської районної державної
адміністрації про поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного
адміністративного суду з позовом
звернулась ОСОБА_1 до Краснодонської
районної державної адміністрації про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що розпорядженням голови
Краснодонської райдержадміністрації
від 01 жовтня 2013 року №133-О було
звільнено за п. 3 ст. 40 КЗпП України.
Оскарживши розпорядження в суді, 18
грудня 2013 року суд скасував дане
розпорядження та поновив на посаді
завідувача сектору у справах сім'ї,
молоді та спорту Краснодонської
райдержадміністрації. Розпорядженням
голови Краснодонської
райдержадміністрації від 08 січня 2013
року №1-О «Про ОСОБА_1» було поновлено
на посаді завідувача сектору з 02.10.2013,
однак п. 2 розпорядження було
попереджено про звільнення з 11 грудня
2013 року за п. 1 ст. 40 ст. 40 КЗпП України.
Розпорядженням голови Краснодонської
райдержадміністрації від 08 січня 2014
року №2-О «Щодо ОСОБА_1 було визнано
звільненою 11 грудня 2013 року за п. 1 ст. 40
КЗпП України.

В порушення вимог КЗпП не було
повідомлено про майбутнє скорочення за
2 місяці, не була запропонована інша
робота. Також, фактично не було
допущено до роботи, тому просить суд
стягнути з райдержадміністрації
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 19 грудня 2013 року по день
винесення постанови.

Представник позивача у судовому
засіданні надав пояснення, аналогічні
викладеним у адміністративному позові.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позовних вимог
посилаючись на те, що відповідно до
розпорядження голови
райдержадміністрації від 10 жовтня 2013
року відділ освіти молоді та спорту
райдержадміністрації реорганізовано
шляхом ліквідації сектору у справах
сім'ї, молоді та спорту у відділ освіти
райдержадміністрації, який є
самостійною структурною одиницею
райдержадміністрації.

Також ст. 240-1 КЗпП України не передбачає
запропонування іншої роботи у разі
прийняття рішення, у випадку
неможливості поновлення працівника на
роботі в наслідок припинення
діяльності підприємства, установи,
організації. Таким чином, просив суд
відмовити в задоволені
адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
надавши оцінку наданим суду доказів,
суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу законів
про працю України (далі - КЗпПУ)
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку зміни в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників;

Звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпПУ розірвання
трудового договору з підстав,
передбачених пунктами 1 (крім випадку
ліквідації підприємства, установи,
організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і
3 статті 41 цього Кодексу, може бути
проведено лише за попередньою згодою
виборного органу (профспілкового
представника), первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник.

У випадках, передбачених
законодавством про працю, виборний
орган первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник,
розглядає у п'ятнадцятиденний строк
обґрунтоване письмове подання
власника або уповноваженого ним органу
про розірвання трудового договору з
працівником.

Подання власника або уповноваженого
ним органу має розглядатися у
присутності працівника, на якого воно
внесено. Розгляд подання у разі
відсутності працівника допускається
лише за його письмовою заявою. За
бажанням працівника від його імені
може виступати інша особа, у тому числі
адвокат. Якщо працівник або його
представник не з'явився на засідання,
розгляд заяви відкладається до
наступного засідання у межах строку,
визначеного частиною другою цієї
статті. У разі повторної неявки
працівника (його представника) без
поважних причин подання може
розглядатися за його відсутності.

У разі якщо виборний орган первинної
профспілкової організації не
утворюється, згоду на розірвання
трудового договору надає
профспілковий представник,
уповноважений на представництво
інтересів членів професійної спілки
згідно із статутом.

Виборний орган первинної
профспілкової організації
(профспілковий представник) повідомляє
власника або уповноважений ним орган
про прийняте рішення у письмовій формі
в триденний строк після його прийняття.
У разі пропуску цього строку
вважається, що виборний орган
первинної профспілкової організації
(профспілковий представник) дав згоду
на розірвання трудового договору.

Згідно ч. 1 ст. 49-2 КЗпПУ про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
місяці.

Відповідно до ч. 3 ст. 49-2 одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації. При відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

Згідно ст. 235 КЗпПУ у разі звільнення
без законної підстави або незаконного
переведення на іншу роботу працівник
повинен бути поновлений на попередній
роботі органом, який розглядає
трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, прийняте органом, який
розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню.

Відповідно до ст. 240-1 КЗпПУ у разі, коли
працівника звільнено без законної
підстави або з порушенням
встановленого порядку, але поновлення
його на попередній роботі неможливе
внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації, орган, який
розглядає трудовий спір, зобов'язує
ліквідаційну комісію або власника
(орган, уповноважений управляти майном
ліквідованого підприємства, установи,
організації, а у відповідних випадках -
правонаступника), виплатити
працівникові заробітну плату за весь
час вимушеного прогулу. Одночасно
орган, який розглядає трудовий спір,
визнає працівника таким, якого було
звільнено за пунктом 1 статті 40 цього
Кодексу. На такого працівника
поширюються пільги і компенсації,
передбачені статтею 49-3 цього Кодексу
для вивільнюваних працівників, а його
зайнятість забезпечується відповідно
до Закону України "Про зайнятість
населення".

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 1992 року №9
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» передбачено, що у випадках
зміни власника підприємства (установи,
організації) чи його реорганізації
(злиття з іншим підприємством,
приєднання до іншого підприємства,
поділу підприємства, виділення з нього
одного або кількох нових підприємств,
перетворення одного підприємства в
інше, наприклад, державного
підприємства в орендне підприємство
або підприємства в господарське
товариство) дія трудового договору
працівника продовжується. При
реорганізації підприємства або при
його перепрофілюванні звільнення за п.1
ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це
супроводжується скороченням
чисельності або штату працівників,
змінами у їх складі за посадами,
спеціальністю, кваліфікацією,
професіями. Працівник, який був
незаконно звільнений до реорганізації,
поновлюється на роботі в тому
підприємстві, де збереглося його
попереднє місце роботи.

При ліквідації підприємства (установи,
організації) правила п.1 ст.40 КЗпП
можуть застосовуватись і в тих
випадках, коли після припинення його
діяльності одночасно утворюється нове
підприємство. В цих випадках працівник
не вправі вимагати поновлення його на
роботі на заново утвореному
підприємстві, якщо він не був
переведений туди в установленому
порядку.

В судовому засіданні встановлено,
підтверджено належними доказами та не
заперечувались сторонами наступні
обставини.

Розпорядженням голови Краснодонської
районної державної адміністрації від 01
жовтня 2013 року №133-О ОСОБА_1 була
звільнена з посади завідувача сектору
у справах сім'ї, молоді та спорту
Краснодонської райдержадміністрації,
про що було зроблено відповідний запис
в трудовій книжці (а. с. 11).

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 18 грудня 2013
року визнано протиправним та скасовано
розпорядження голови Краснодонської
районної державної адміністрації
Луганської області від 01.10.2013 №133-о «Про
звільнення ОСОБА_1» та зобов'язано
Краснодонську райдержадміністрацію
Луганської області поновити ОСОБА_1 на
посаді завідувача сектору у справах
сім'ї, молоді та спорту відділу освіти,
молоді та спорту Краснодонської
районної державної адміністрації
Луганської області з 02.10.2013 (а. с. 16-25).

Розпорядженням голови Краснодонської
районної державної адміністрації від 08
січня 2014 року №1-о згідно із постановою
Луганського окружного
адміністративного суду від 18 грудня 2013
року ОСОБА_1 поновлено на посаді
завідувача сектору у справах сім'ї,
молоді та спорту відділу освіти, молоді
та спорту Краснодонської районної
державної адміністрації Луганської
області з 02.10.2013 зі всіма права та
обов'язками, пов'язаними з трудовою
діяльністю та цим же розпорядженням. У
зв'язку з ліквідацією сектору у справах
сім'ї, молоді та спорту відділу освіти,
молоді та спорту райдержадміністрації
попереджено ОСОБА_1 про звільнення
через скорочення посади, п. 1 ст. 40 КЗпП
України, 11 грудня 2013 року (а. с. 45). Також
даним розпорядженням, зобов'язано
керівника апарату
райдержадміністрації направити листа
до профспілкового комітету
працівників Краснодонської
райдержадміністрації для отримання
згоди на звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40
КЗпП України через скорочення посади.

Відповідно до витягу з протоколу №1
засідання профспілкового комітету
райдержадміністрації від 08.01.2014 року
комітет надав згоду на звільнення
ОСОБА_1 у зв'язку із скороченням штату
(а. с. 43).

Розпорядженням голови Краснодонської
районної державної адміністрації від 08
січня 2014 року №2-о «Щодо ОСОБА_1»
визнано ОСОБА_1, завідувача сектору у
справах сімї, молоді та спорту відділу
освіти, молоді та спорту
райдержадміністрації, звільнено 11
грудня 2013 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України
та виплачено ОСОБА_1 вихідну допомогу у
розмірі середнього місячного її
заробітку (а. с. 44).

Розпорядженням голови Краснодонської
районної державної адміністрації від 14
лютого 2013 року №60 «Про затвердження
структури Краснодонської
райдержадміністрації на 2013 рік»
затверджено структуру Краснодонської
районної державної адміністрації на 2013
рік. До структури входить відділ
освіти, молоді та спорту, до якого
входить сектор у справах сім'ї, молоді
та спорту відділу освіти, молоді та
спорту (а. с. 111-114).

Розпорядженням голови Краснодонської
районної державної адміністрації від 10
жовтня 2013 року №392 «Про внесення змін
до структури райдержадміністрації»
внесено зміни з 12.12.2013 до штатного
розпису та реорганізовано відділ
освіти, молоді та спорту
райдержадміністрації, а саме
ліквідовано сектор у справах сім'ї,
молоді та спорту у кількості дві штатні
одиниці та перейменовано відділ
освіти, молоді та спорту
райдержадміністрації в відділ освіти
райдержадміністрації. За рахунок
вивільнених штатних одиниць створити
сектор у справах молоді та спорту
райдержадміністрації з граничною
чисельністю дві штатні одиниці та
посадами: завідувач сектору та
головний спеціаліст сектору (а. с. 41-42).

Відповідно до п. 1.1 Посадової
інструкції завідувача сектору у
справах молоді та спорту
Краснодонської райдержадміністрації,
затвердженої 12.12.2013, завідувач сектору
у справах молоді та спорту
райдержадміністрації є структурною
одиницею райдержадміністрації та
забезпечує виконання покладених на
сектор завдань (а.с.84-85).

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
28.02.2014 повне найменування юридичної
особи - відділ освіти Краснодонської
районної державної адміністрації (а. с.
59).

З огляду на викладене, ОСОБА_1 на час
видання розпорядження голови
Краснодонської районної державної
адміністрації від 10 жовтня 2013 року №392
«Про внесення змін до структури
райдержадміністрації», була звільнена
з посади завідувача сектору у справах
молоді та спорту Краснодонської
райдержадміністрації. Таким чином,
вона не була ознайомлена з даним
розпорядженням відповідно до вимог
КЗпПУ.

Також матеріалами справи підтверджено,
що при звільненні ОСОБА_1 відповідачем
не було додержано норм законодавства,
що регулюють вивільнення працівника, а
саме позивача не було персонально
попереджено за два місяці до
скорочення чисельності або штату
працівників, не запропоновано
переведення працівника, за його згодою,
на іншу роботу, а навпаки,
розпорядженнями від однієї дати - від
08.01.2014, поновлено на посаді та звільнено
без додержання процедури звільнення.

Також, відповідно до п. 19 Постанови
Пленуму Верховного суду України від
06.11.1992 року №9 при реорганізації
підприємства або при його
перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40
КЗпП може мати місце, якщо це
супроводжується скороченням
чисельності або штату працівників,
змінами у їх складі за посадами,
спеціальністю, кваліфікацією,
професіями. Працівник, який був
незаконно звільнений до реорганізації,
поновлюється на роботі в тому
підприємстві, де збереглося його
попереднє місце роботи. В даному
випадку, ОСОБА_1 була звільнена до
реорганізації юридичної особи та
рішенням суду встановлено незаконне
звільнення, тому вона поновляється на
роботі в тому підприємстві та на
попередньому місці роботі.

Посилання відповідача на норми ст. 240-1
КЗпП України, п. 18 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 06.11.1992 року
№9, а саме у випадку, коли працівника
звільнено без законних підстав або з
порушенням встановленого порядку, але
поновити його на роботі не можливо
внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації, суд визначає
працівника звільненим за п. 1 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку з ліквідацією
підприємства, установи, організації,
суд не приймає, оскільки в даному
випадку розпорядженням «Про внесення
змін до структури
райдержадміністрації» було не
ліквідовано юридичну особу, а
реорганізовано відділ освіти, молоді
та спорту райдержадміністрації та
ліквідовано було саме сектор у справах
сім'ї, молоді та спорту, який не є
юридичною особою, а є структурною
одиницею даного відділу. Відповідно до
витягу з ЄДРПОУ юридичною особою є саме
відділ освіти Краснодонської районної
державної адміністрації. Крім того,
даним розпорядженням було створено
сектор у справах сім'ї, молоді та спорту
райдержадміністрації з граничною
чисельністю дві штатні посади, одна з
яких є завідувач сектору, тобто на
момент поновлення на роботі позивача
посада завідувача сектору у справах
сім'ї, молоді та спорту входила до
штату.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача про
визнання протиправним та скасування
розпорядження голови Краснодонської
районної державної адміністрації
Луганської області від 08 січня 2014 року
№2-0 «Щодо ОСОБА_1» та поновлення
позивача на посаді з 11 грудня 2013 року, є
такими, що підлягають частковому
задоволенню, а саме в частині
поновлення на посаді з 12 грудня 2013 року,
оскільки за розпорядженням від 08.01.2014 №
2-о ОСОБА_1 була звільнена 11 грудня 2013
року та ця дата увійшла до розрахунку.

Щодо вимоги позивача про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, суд також вважає їх такими, що
підлягають частковому задоволенню в
частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з 12
грудня 2013 року.

Для обчислення середньої заробітної
плати застосовується Порядок
обчислення заробітної плати,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100.

Середньомісячна заробітна плата за час
вимушеного прогулу обчислюється
виходячи з виплат за останні 2
календарні місяці роботи, що передують
події, з якою пов'язана відповідна
виплата.

При обчисленні середньої заробітної
плати у всіх випадках її збереження
включаються: основна заробітна плата;
доплати і надбавки (за надурочну роботу
та роботу в нічний час; суміщення
професій і посад; розширення зон
обслуговування або виконання
підвищених обсягів робіт
робітниками-почасовиками; високі
досягнення в праці (високу професійну
майстерність); умови праці;
інтенсивність праці; керівництво
бригадою, вислугу років та інші);
виробничі премії та премії за економію
конкретних видів палива,
електроенергії і теплової енергії;
винагорода за підсумками річної роботи
та вислугу років тощо. Премії
включаються в заробіток того місяця, на
який вони припадають згідно з
розрахунковою відомістю на заробітну
плату. Премії, які виплачуються за
квартал і більш тривалий проміжок часу,
при обчисленні середньої заробітної
плати за останні два календарні місяці,
включаються в заробіток в частині, що
відповідає кількості місяців у
розрахунковому періоді. У разі коли
число робочих днів у розрахунковому
періоді відпрацьовано не повністю,
премії, винагороди та інші
заохочувальні виплати під час
обчислення середньої заробітної плати
за останні два календарні місяці
враховуються пропорційно часу,
відпрацьованому в розрахунковому
періоді.

Одноразова винагорода за підсумками
роботи за рік і за вислугу років
включається до середнього заробітку
шляхом додавання до заробітку кожного
місяця розрахункового періоду 1/12
винагороди, нарахованої в поточному
році за попередній календарний рік.

Усі виплати включаються в розрахунок
середньої заробітної плати у тому
розмірі, в якому вони нараховані, без
виключення сум відрахування на
податки, стягнення аліментів тощо, за
винятком відрахувань із заробітної
плати осіб, засуджених за вироком суду
до виправних робіт без позбавлення
волі.

Нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна
плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Згідно довідки Краснодонської
райдержадміністрації Луганської
області вбачається, що середня
заробітна плата ОСОБА_1 складала 77,27
грн. (а.с.15).

Кількість робочих днів за час
вимушеного прогулу з дня, наступного за
днем звільнення, по день поновлення на
роботі (постановлення судом рішення) 09
квітня 2014 року включно становить 119
днів.

Таким чином, заробітна плата позивача
за час вимушеного прогулу має складати
119 робочих днів за час вимушеного
прогулу помножені на середньоденну
заробітну плату в сумі 77,27 грн., що
дорівнює 9 195,13 грн.

Відповідно до довідки про нарахування
та виплати сум при звільненні від 28
березня 2014 року №4/27-1016 ОСОБА_1 було
виплачено 1 259,28 грн. вихідної допомоги
(а. с. 90).

Таким чином, від суми 9 195,13 віднімається
сума вихідної допомоги у розмірі 1 259,28
грн., що дорівнює 7 935,85 грн. Саме ця сума
з урахуванням необхідних відрахувань
підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, позовні вимоги позивача є
такими, що підлягають частковому
задоволенню.

Згідно з п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України
негайно виконуються постанови суду про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби та присудження
виплати заробітної плати, іншого
грошового утримання у відносинах
публічної служби та присудження
виплати заробітної плати, іншого
грошового утримання у відносинах
публічної служби - у межах суми
стягнення за один місяць.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне постанову суду в частині
поновлення на посаді та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу у межах заробітку за один
місяць допустити до негайного
виконання.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст. ст. 2, 17, 18, 72, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Краснодонської районної державної
адміністрації про поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку задовольнити частково.

Скасувати розпорядження голови
Краснодонської районної державної
адміністрації Луганської області від 08
січня 2014 року №2-о «Щодо ОСОБА_1».

Зобов'язати Краснодонську районну
державну адміністрацію поновити
ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору у
справі сім'ї, молоді та спорту відділу
освіти, молоді та спорту
Краснодонської районної державної
адміністрації з 12 грудня 2013 року.

Стягнути з Краснодонської районної
державної адміністрації на користь
ОСОБА_1 (і.н.) заробітну плату за
час вимушеного прогулу за період з 12
грудня 2013 року по 09 квітня 2014 року у
сумі 7935,85 грн. (сім тисяч дев'ятсот
тридцять п'ять грн. 85 коп.) з
відрахуванням відповідних податків і
зборів на доходи фізичних осіб, сплата
яких є обов'язковою у встановленому
законом порядку.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду в частині поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу у
межах заробітку за один місяць,
відповідно до п.2, 3 ч.1 ст.256 КАС України,
підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Постанову складено та підписано у
повному обсязі 14 квітня 2014 року.

Суддя
О.В. Ірметова