Справа № 818/8354/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/800/4842/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Ромнах та Роменському
районі Сумської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Ромни Сумської
області про стягнення заборгованості,
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Ромни
Сумської області на ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 9 січня 2014
року та постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 21
листопада 2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року позивач - УПФ України в
м. Ромнах та Роменському районі
Сумської області звернувся до суду
першої інстанції з позовом, в якому
просив стягнути з відповідача -
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Ромни Сумської
області на його користь 230,43 грн. витрат
на виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві за
липень-вересень 2013 року.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 21
листопада 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 9 січня 2014
року, адміністративний позов
задоволено.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що страховиком, який
має виплачувати пенсію по інвалідності
особам, які стали інвалідами внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР в
разі виплати її органами Пенсійного
фонду України, є відділення Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, у даному випадку
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Ромни Сумської
області.

У поданій касаційній скарзі відповідач
заявив вимоги про скасування рішень
судів попередніх інстанцій, як таких,
що постановлені із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

У доводах касаційної скарги, позивач
зазначає, що вимоги про відшкодування
(стягнення) коштів на відшкодування
витрат, пов'язаних із проведенням
соціальних виплат можуть бути
пред'явлені виключно на
централізованому рівні Пенсійним
фондом України до Фонду соціального
страхування.

Судами попередній інстанцій
встановлено наступні обставини.

Спірна сума розбіжностей по
відшкодуванню витрат за
липень-вересень 2013 року виникла у
зв'язку з виплатою за вказаний період
позивачем пенсії по інвалідності
ОСОБА_4, що підтверджується актами
взаємної звірки між позивачем та
відповідачем, списками осіб, яким
виплачено пенсію по інвалідності
(трудовому каліцтву). ОСОБА_4 отримав
каліцтво внаслідок нещасного випадку
на виробництві 25.12.1950 року на ст.
Баладшари, Кіровського району у період
чинності законодавства СРСР про
пенсійне страхування на випадок втрати
працездатності (а.с.3-9). Вищевказані
витрати по виплаті даної пенсії
відповідачем не включені до
відшкодування та не погашені.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
першого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійне
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону. При цьому право на таке
забезпечення, яке встановлено в
Україні, не залежить від того, у якій з
колишніх республік СРСР стався
нещасний випадок на виробництві із
застрахованою особою або виникло
професійне захворювання, пов'язане з
виконанням нею трудових обов'язків.

Відповідно до абзацу другого пункту 3
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійне
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом також
зазначеним у статті 8 цього Закону
особам, які потерпіли до набрання ним
чинності та мали право на зазначені
страхові виплати і соціальні послуги.

Таким чином, обов'язок Фонду
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
цьому Фонду страхові платежі
підприємства, що ліквідувалися та на
яких було ушкоджено здоров'я
потерпілого.

Відповідно до абзацу 7 пункту 3
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійне
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України від 14.10.1992 року № 2694-XII
«Про охорону праці», які ліквідуються.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних держав у
сфері пенсійного забезпечення від
13.03.1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитись лише на підставі
двосторонніх договорів.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок судів попередніх
інстанцій, що страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особам, які стали інвалідами внаслідок
нещасного випадку на виробництві, в
тому числі і на території колишніх
республік СРСР, в разі виплати її
органами Пенсійного фонду України, є
відділення Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, у даному випадку,
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Ромни Сумської
області.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України у
справах № 21-361а-11 від 21.11.2011 року та №
21-333а-11 від 05.12.2011 року, № 21-129а13 від
21.05.2013 року.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваного судового
рішення.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що при
ухвалені оскаржуваних судових рішень,
суди попередніх інстанцій не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судових рішень.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Ромни залишити
без задоволення, а ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 9 січня 2014 року та постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 21 листопада 2013 року у справі №
818/8354/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
І.Я. Олендер

Судді
В.І. Бутенко

І.В. Штульман