Справа № 820/2106/14
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа №820/2106/14
Колегія суддів Харківського окружного
адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Біленського О.О.,
суддів - Полях Н.А., Супрун Ю.О.,
при секретарі - Рябченко Є.А.,
представників позивача - Петраш С.Ю.,
представника відповідача Державної
реєстраційної служби України -
відповідача - Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сіволіна
Михайла Юрійовича - не прибув,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Акціонерної компанії
"Харківобленерго" до Державної
реєстраційної служби України та
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сіволіна
Михайла Юрійовича про скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерна компанія "Харківобленерго"
(далі - АК «Харківобленерго», позивач)
звернулась до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
реєстраційної служби України (далі - 1
відповідач) та Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сіволіна
Михайла Юрійовича (далі - державний
реєстратор) , в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме Державної реєстраційній
служби України про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
15.09.2013 року №5887556 та скасувати його;

- зобов'язати Державну реєстраційну
службу України провести державну
реєстрацію прав та їх обтяжень на
квартиру № 77 по Салтівському шосе,
будинок 248-А у м. Харкові.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що 09.08.2013 року АК
«Харківобленерго» подало до
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, а саме про реєстрацію прав
власності на квартиру №77 по
Салтівському шосе, №248-А у м. Харкові
(реєстраційний номер 2449044). 15.09.2013 року
реєстратор прав на нерухоме майно
Сіволін Михайло Юрійович, посилаючись
на ст.24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004
року (далі - Закон України №1952-ІV) та
пункти 16, 23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№703 від 22.06.2011 року (далі - Порядок №703)
відмовив АК «Харківобленерго» в
державній реєстрації права власності
на вищенаведену квартиру у зв'язку з
тим, що подані документи, нібито, не
дають змогу встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, а саме: в рішенні суду не
зазначено площу об'єкту, котрий
підлягає реєстрації. Позивач зазначив,
що рішення Господарського суду
Харківської області від 05.07.2005 року по
справі №40/223-05 відповідає вимогам ЦПК
України, набрало законної сили та є
чинним на сьогоднішній день. Тому,
державний реєстратор прав на нерухоме
майно Сіволін Михайло своїм рішенням
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень №4887556 від 15.09.2013
року позбавив АК «Харківобленерго»
конституційного права розпорядитися
своїм майном, шляхом проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно.

Представники позивача у судове
засідання прибули, позовні вимоги
підтримали у повному обсязі та просили
їх задовольнити.

Представник Державної реєстраційної
служби України в судове засідання
прибув, проти задоволення позовних
вимог заперечував, при цьому зазначив,
що діючим законодавством встановлено
процедура прийняття відповідних
рішень державними реєстраторами, і суд
не може підміняти цю процедуру та
орган, до компетенції якого віднесено
прийняття відповідних рішень. Також,
зобов'язавши провести державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, суд фактично вирішить питання
про визнання права власності на
нерухоме майно за позивачем, що не
відноситься до компетенції
адміністративного суду.

Державний реєстратор прав на нерухоме
майно Державної реєстраційної служби
України Сіволін Михайло Юрійович в
судове засідання не прибув, про дату,
час та місце розгляду справи був
повідомлений своєчасно та належним
чином. До початку судового засідання,
державний реєстратор подав до
канцелярії Харківського окружного
адміністративного суду заперечення на
позовну заяву, в яких зазначив, що
подані заявником правовстановлюючі
документи не дають змоги встановити
відомості щодо об'єкта державної
реєстрації права власності на який
заявлено, для внесення відповідної
інформації до державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, а саме
відомості щодо загальної та (за
наявності) житлової площі об'єкта
нерухомого майна. Крім того, копії
документів, поданих для проведення
державної реєстрації прав, не завірені
згідно з вимогами пункту 5.27 ДСТУ 4163-2003
«Вимоги до оформлення документів», а
саме не містять відміток про
засвідчення копії документа, яка
складають зі слів «Згідно з
оригіналом», назви посади. Особистого
підпису особи яка засвідчує копію, її
ініціалів та прізвища, дати
засвідчення копії. З огляду на
наведене, представник відповідача
вважає позовні вимоги безпідставними
та необґрунтованими.

Також, 31.03.2014 року до Харківського
окружного адміністративного суду
надійшло клопотання від 03.03.2014 року
державного реєстратора, в якому просив
здійснювати розгляд справи за його
відсутності. За таких умов, відповідно
до ст.128 КАС України, враховуючи заяву
представника відповідача, виходячи з
рівності сторін в адміністративному
судочинстві, суд вважає за можливе
розглянути справу на підставі наявних
у ній доказів без участі представника
відповідача.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представників позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, надані докази у їх сукупності,
встановила наступне.

З наявного в матеріалах справи рішення
Господарського суду Харківської
області від 05.07.2005 року, ухвал
Господарського суду Харківської
області від 02.09.2005 року та від 21.10.2005
року по справі №40/223-05, вбачається, що
було визнано за АК «Харківобленерго»
право власності на житлові приміщення -
квартири №77 та №148 за адресою: м.Харків,
Салтівське шосе, 248-А.

З копії облікової справи №2449044
вбачається, що 09.08.2013 року АК
«Харківобленерго» звернулось до
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції із заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, а саме про реєстрацію прав
власності на квартиру №77 по
Салтівському шосе, №248-А у м.Харкові
відповідно до рішення Господарського
суду Харківської області від 05.07.2005
року по справі №40/223-05, ухвали
Господарського суду Харківської
області від 02.09.2005 року по справі №40/223-05
та ухвали Господарського суду
Харківської області від 21.10.2005 року по
справі №40/223-05.

15.09.2013 року реєстратор прав на нерухоме
майно Сіволін Михайло Юрійович,
керуючись ст.24 Закону України №1952-ІV та
пунктами 16, 23 Порядку №703, прийняв
рішення №5887556, яким відмовив АК
«Харківобленерго» у державній
реєстрації права власності на
вищенаведену квартиру у зв'язку з тим,
що подані документи не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують, а
саме: в рішенні суду не зазначено площу
об'єкту, котрий підлягає реєстрації.

Колегія суддів зазначає, що спірні
правовідносини регулюються
Конституцією України, Цивільним
кодексом України, Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-ІV
від 01.07.2004 року (далі - Закон України
№1952-ІV), Постановою Кабінету Міністрів
України №703 від 22.06.2011 року "Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" (далі - Порядок №703).

Згідно преамбули Закону України №1952-ІV,
цей Закон визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до положень ст.2 Закону
України №1952-ІV визначено, що державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно (далі - державна реєстрація прав) -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно;
Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав) - єдина державна інформаційна
система, що містить відомості про права
на нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

У статті 3 Закону України №1952-ІV
вказано, що Держава гарантує
достовірність зареєстрованих прав на
нерухоме майно та їх обтяжень. Частина
2 статті 9 Закону України №1952-ІV
передбачає прямий обов'язок державного
реєстратора під час розгляду заяви про
реєстрацію встановити відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав, поданим
документам. У разі потреби реєстратор
має право вимагати подання
передбачених законодавством
додаткових документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень.

Статтею 22 Закону України №1952-ІV
передбачено, що у разі якщо документи
для державної реєстрації прав та їх
обтяжень подано не в повному обсязі,
передбаченому нормативно-правовими
актами, державний реєстратор у строк,
встановлений частинами п'ятою, сьомою і
восьмою статті 15 цього Закону для
розгляду заявлених прав, приймає
рішення про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень і письмово повідомляє про це
заявника. Якщо заявник протягом п'яти
робочих днів після отримання
письмового повідомлення виконав
вимоги державного реєстратора,
загальний строк розгляду заявленого
права продовжується з урахуванням
часу, що минув до його зупинення.

Відповідно до положень п.13 Порядку №703,
у разі подання не в повному обсязі
документів, необхідних для проведення
державної реєстрації прав, державний
реєстратор приймає рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію, яке містить рекомендації
щодо усунення обставин, що були
підставою для його прийняття.
Державний реєстратор зупиняє розгляд
заяви про державну реєстрацію на строк,
що не перевищує п'яти робочих днів з
моменту отримання заявником рішення
про зупинення розгляду такої заяви.

Колегія суддів зазначає, що з пояснень
представника 1 відповідача та наявних
матеріалів справи вбачається, що
державним реєстратором в порушення
наведених норм законодавства, рішення
про зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень не приймалось.

Відносно посилання державного
реєстратора, як на підставу відмови в
державній реєстрації права, що в
рішенні суду не зазначено площу
об'єкту, котрий підлягає реєстрації,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п.10 п.27 Порядку №703,
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є, зокрема, рішення
суду, що набрало законної сили, щодо
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно.

Положеннями статті 84 Господарського
процесуального кодексу України
визначено зміст рішення, зокрема при
задоволенні позову в резолютивній
частині рішення вказуються
найменування майна, що підлягає
передачі, і місце його знаходження (у
спорі про передачу майна).

Як вбачаться з матеріалів справи,
надані позивачем: рішення
Господарського суду Харківської
області від 05.07.2005 року, ухвала
Господарського суду Харківської
області від 02.09.2005 року та ухвала
Господарського суду Харківської
області від 21.10.2005 року по справі №40/223-05
до заяви про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, містять відомості щодо
найменування майна, що підлягає
передачі, і місце його знаходження.
Жодних інших вимог щодо ідентифікації
майна, щодо якого прийнято рішення
суду, Господарський процесуальний
кодекс України не містить.

Також, колегія суддів наголошує, що
вказане рішення та ухвали
Господарського суду Харківської
області у встановленому законом
порядку набрали законної сили.

Суд наголошує, що у статті 24 Закону
України №1952-ІV визначено виключний
перелік підстав для відмови у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зокрема у даному випадку,
державний реєстратор у рішенні про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень визначив, що подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують (п.4 ч.1 ст.24 Закону України
№1952-ІV).

Однак, твердження державного
реєстратора, що подані документи не
дають змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, а саме: в рішенні суду не
зазначено площу об'єкту, котрий
підлягає реєстрації, не відповідають
фактичним обставинам справи, через те,
що державному реєстратору було надано
рішення суду, яке набрало законної
сили, посвідчує за АК
«Харківобленерго» право власності на
житлові приміщення та містить
визначені законодавством реквізити.

Відповідно до положень ч.4 ст.24 Закону
України №1952-ІV, відмова в державній
реєстрації прав та їх обтяжень з
підстав, не передбачених цим Законом,
заборонена.

Відповідно до ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

За приписами ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що всупереч
наведеним вимогам державний
реєстратор, як суб'єкт владних
повноважень, не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про протиправність рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме Державної реєстраційній
служби України про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
15.09.2013 року №5887556, та як наслідок
необхідність його скасування.

Відносно позовних вимог щодо
зобов'язання Державної реєстраційної
служби України провести державну
реєстрацію прав та їх обтяжень на
квартиру № 77 по Салтівському шосе,
будинок 248-А у м. Харкові, суд зазначає
наступне.

Відповідно до п.4 статті 9 Закону
України №1952-ІV, державний реєстратор
самостійно приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації. Втручання будь-яких
органів, посадових і службових осіб,
громадян та їх об'єднань у діяльність
державного реєстратора, пов'язану з
проведенням державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

З огляду на наведену правову норму,
питання здійснення державної
реєстрації прав та їх обтяжень, а саме
державна реєстрація прав та їх
обтяжень, відноситься до виключної
компетенції державного реєстратора.

Таким чином, вказана позовна вимога не
підлягає задоволенню, оскільки суд не
може перебирати на себе функції органу,
якому надано такі виключні
повноваження.

Відповідно до положень ч.2 ст.11 КАС
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

З огляду на встановлені фактичні
обставини справи, для повного захисту
прав, свобод та інтересів позивача, про
захист яких він просить, суд вважає за
необхідне вийти за межі позовних вимог
та зобов'язати Державну реєстраційну
службу України розглянути заяву
Акціонерної компанії "Харківобленерго"
від 09.08.2013 року про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень на квартиру №77 по
Салтівському шосе, будинок 248-А у м.
Харкові.

Щодо тверджень представника 1
відповідача, що копії документів,
поданих для проведення державної
реєстрації прав, не завірені згідно з
вимогами пункту 5.27 ДСТУ 4163-2003 «Вимоги
до оформлення документів», а саме не
містять відміток про засвідчення копії
документа, яка складають зі слів
«Згідно з оригіналом», назви посади,
особистого підпису особи яка засвідчує
копію, її ініціалів та прізвища, дати
засвідчення копії, колегія суддів
зазначає, що вказаний факт не було
встановлено в рішенні державного
реєстратора прав на нерухоме Державної
реєстраційній служби України про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 15.09.2013 року №5887556 та є
лише підставою для зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень, що в даному випадку не було
здійснено 1 відповідачем.

Керуючись ст.ст. 17, 50, 160-163, 167, 185, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Харківського
окружного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Адміністративний позов Акціонерної
компанії "Харківобленерго" до
Державної реєстраційної служби
України та Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сіволіна
Михайла Юрійовича про скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме Державної реєстраційній
служби України про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
15.09.2013 року №5887556.

Зобов'язати Державну реєстраційну
службу України розглянути заяву
Акціонерної компанії "Харківобленерго"
від 09.08.2013 року про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень на квартиру №77 по
Салтівському шосе, будинок 248-А у м.
Харкові.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення протягом десяти днів з дня її
проголошення, у разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, залишається без розгляду, якщо
суд апеляційної інстанції за заявою
особи, яка її подала, не знайде підстав
для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі виготовлена
14.04.2014 року.

Головуючий суддя
Біленський О.О.

Суддя
Полях Н.А.

Суддя
Супрун Ю.О.