Справа № 2а-537/9/12
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/28324/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Олександрівському районі Донецької
області на постанову
Олександрівського районного суду
Донецької області від 19 січня 2012 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 березня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Олександрівському районі Донецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Олександрівському районі Донецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, в якому просив зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
пенсії в порядку, передбаченому
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 квітня 2005 року № 306 «Про
реалізацію абзацу другого 2 статті 41
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Постановою Олександрівського
районного суду Донецької області від 19
січня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 березня
2012 року, позов задоволено частково,
визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Олександрівському районі Донецької
області щодо відмови ОСОБА_2 в
перерахунку пенсії, зобов'язано
перерахувати пенсію позивача на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України від 20 квітня 2005 року № 306 «Про
реалізацію абзацу другого 2 статті 41
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судові рішення,
ухваливши нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 з 1980 року по 2000
рік працював заступником голови
колгоспу «Україна» Олександрівського
району Донецької області. Позивач
отримує пенсію за віком і перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Олександрівському районі
Донецької області.

Відповідно до архівного витягу
Державного архіву Донецької області
наказами Агропромислового комітету
Донецької області № 356 "а" від 20 червня
1986 року, Олександрівського районного
агропромислового об`єднання № 64-а від 31
липня 1986 року прийняте рішення про
запровадження з 01 липня 1986 року
порядку оплати праці керівних
працівників та спеціалістів області та
району.

Відповідно до архівного витягу
Олександрівського трудового архіву
Донецької області, протоколом
засідання правління колгоспу
«Україна» № 6 від 01 серпня 1986 року,
прийнято рішення про переведення з 01
липня 1986 року керівних працівників та
спеціалістів на авансування
заробітної плати в розмірі 80% від
встановлених службових окладів, а
розрахунок за фактично реалізовану
продукцію за аккордним розрахунком,
встановленим із середньорічного об`єму
реалізації сільгосппродукції
проводити наприкінці року .

Складено та затверджені відповідні
списки спеціалістів, що працюють на
авансованій системі оплати праці.
Позивач внесений до списку за
порядковий №2.

Вперше позивач звернувся 20 квітня 2005
року до відвідача із заявою про
перерахунок пенсії, та 17 липня 2009 року
отримав відмову в перерахунку пенсії,
яка мотивована тим, що надані ним
документи не відповідають вимогам для
перерахунку пенсії.

Позивач неодноразово звертався до
відповідача та Головного управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області.

Так, позивач звертався 02 жовтня 2009 року
до Головного управління Пенсійного
фонду України в Донецькій області із
заявою про перерахунок розміру його
пенсії і отримав відмову.

На аналогічні заяви від 20 серпня 2010
року, 19 вересня 2011 року відповідачем
також відмовлено у здійсненні
перерахунку пенсії як робітнику
сільського господарства.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в
якому просив визнати протиправною
відмову відповідача в перерахунку
пенсії та зобов'язати відповідача
здійснити такий перерахунок
відповідно до п.9 Порядку визначення
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії особам, що у період
до запровадження обмеження
максимального розміру заробітної
плати (доходу), з якої сплачується
внески на державне пенсійне
страхування або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
отримували заробітну плату (дохід) за
результатами роботи, строк виконання
якої перевищував календарний місяць в
строк, передбачений статтею 45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Пунктом 1 зазначеного Порядку
передбачено, що до осіб, на яких
розповсюджується дія цього Порядку,
відносяться особи, які до 01 липня 1998
року отримували заробітку плату по
результатах роботи, строк виконання
яких перевищував календарний місяць,
які працювали в сільському
господарстві.

Право визначати перелік категорій
працівників, зайнятих в галузях
економіки, на яких розповсюджується
дія Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а також порядок
визначення для них заробітної плати
для призначення чи перерахунку пенсії
законодавець делегував Кабінету
Міністрів України, котрий своєю
постановою «Про реалізацію абзацу
другого пункту 2 статті 41 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 20
квітня 2005 року №306 затвердив такий
перелік та порядок, де вказано, що його
дія поширюється на категорії осіб,
вказаних в п.1 Порядку, де працівники
сільського господарства займають
першу позицію. Згідно з п.2 Порядку в
суму, з якої нараховується пенсія,
враховуються суми, з яких
виплачувалися страхові внески, і які
відповідно до чинного на той період
законодавства включалися в зарплату,
із якої нараховувалася пенсія згідно
Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Стаття 66 цього Закону
відносить всі види оплати праці, з яких
відраховувалися страхові внески, а
також всі види грошових премій,
передбачені системою оплати праці на
цьому підприємстві, установі чи
організації незалежно від
періодичності їх виплати (щомісячної,
щоквартальної, за рік, по деяким етапам
роботи, по закінченню роботи) незалежно
від джерела фінансування, крім
випадків одноразового характеру.

Частиною 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародного
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншого правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, посилання відповідача на
лист Пенсійного фонду України від 13
квітня 2006 року № 4628/02-20, яким роз'яснено,
що у випадках, коли працівники
отримували щомісячну заробітну плату
їм було здійснено доплати, премії за
реалізацію продукції, за перевиконання
планів та по результатам роботи за рік,
то дія постанови Кабінету Міністрів
України від 20 квітня 2005 року №306 на них
не розповсюджується не можна брати до
уваги, оскільки цей лист суперечить
вимогам статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та, безпосередньо статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли правильного та обґрунтованого
висновку щодо часткового задоволення
позовних вимог.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги не
спростовуються, викладені в судових
рішеннях, підстави для їх скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Олександрівському районі Донецької
області залишити без задоволення, а
постанову Олександрівського районного
суду Донецької області від 19 січня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 березня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Олександрівському районі Донецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.
Загородній