Справа № 2а-116/12/1207 (2-3223/11)
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/43215/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Мироненка О.В.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову Жовтневого
районного суду м. Луганська від 06
березня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до виконавчого комітету
Жовтневого районної у м. Луганську
ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
скасування рішення, -в с т а н о в и л
а:ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
виконавчого комітету Жовтневого
районної у м. Луганську ради, треті
особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про скасування
рішення.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Луганська від 06 березня 2012 року у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2012
року постанову Жовтневого районного
суду м. Луганська від 06 березня 2012 року
залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, ОСОБА_4
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення судів попередніх
інстанцій скасувати.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 на
підставі договору купівлі - продажу
земельної ділянки від 16 липня 2009 року є
власником земельної ділянки, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

26 листопада 2003 року ОСОБА_7 відповідно
до договору купівлі-продажу придбав
житловий будинок з господарськими та
побутовими будівлями і спорудами, що
знаходиться в АДРЕСА_2 і розташований
на земельній ділянці, фактичною площею
545 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету
Жовтневої районної у м. Луганську ради

від 16 грудня 2003 року №190/29 надано дозвіл
ОСОБА_7 на будівництво нового житлового
будинку та гаража з додаванням до
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2
території, площею 0,005 га.

У 2004 році за договором купівлі-продажу
ОСОБА_7 продав ОСОБА_5 та ОСОБА_6
недобудований житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням виконавчого комітету
Жовтневої районної у м. Луганську ради

від 16 червня 2005 року № 72/30 затверджено
державний акт приймання до
експлуатації жилого будинку літ. «Д-2»
збільшеного у розмірі за адресою
АДРЕСА_2.

Посилаючись на те, що гараж ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 перешкоджає позивачу
користуватися своєю земельною
ділянкою та вважаючи, що рішення
виконавчого комітету Жовтневої
районної у м. Луганську ради від 16
грудня 2003 року №190/29 є протиправним,
оскільки відповідач не мав повноважень
на його прийняття, ОСОБА_4 в червні

2010 року звернувся до суду з цим
позовом.

Положеннями статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
делеговані повноваження - повноваження
органів виконавчої влади, надані
органам місцевого самоврядування
законом, а також повноваження органів
місцевого самоврядування, які
передаються відповідним місцевим
державним адміністраціям за рішенням
районних, обласних рад.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать і
делеговані повноваження: прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів у порядку, встановленому
законодавством; організація роботи,
пов'язаної зі створенням і веденням
містобудівного кадастру населених
пунктів; здійснення в установленому
порядку державного контролю за
дотриманням законодавства,
затвердженої містобудівної
документації при плануванні та
забудові відповідних територій;
зупинення у випадках, передбачених
законом, будівництва, яке проводиться з
порушенням містобудівної документації
і проектів окремих об'єктів, а також
може заподіяти шкоди навколишньому
природному середовищу; здійснення
контролю за забезпеченням надійності
та безпечності будинків і споруд
незалежно від форм власності в районах,
що зазнають впливу небезпечних
природних і техногенних явищ та
процесів; організація охорони,
реставрації та використання пам'яток
історії і культури, архітектури та
містобудування, палацово-паркових,
паркових і садибних комплексів,
природних заповідників; вирішення
відповідно до законодавства спорів з
питань містобудування.

До відання виконавчих органів міських
рад (за винятком міст районного
значення), крім повноважень, зазначених
у пункті «б» частини першої цієї
статті, належить також видача
забудовникам
архітектурно-планувальних завдань та
технічних умов на проектування,
будівництво, реконструкцію будинків і
споруд, благоустрій територій та
надання дозволу на проведення цих
робіт.

Крім того, рішенням Луганської міської
ради № 7/3 від 30 березня 1999 року
Жовтневої районної у м. Луганську ради
та її виконавчому комітету були надані
повноваження щодо передачі громадянам
України у приватну власність земельних
ділянок для ведення особистого
підсобного господарства, будівництва
та обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка).

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
виходили з того, що рішення виконавчого
комітету Жовтневої районної у м.
Луганську ради від 16 грудня 2003 року
№190/29 прийнято на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З таким висновком судів погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
оскільки він ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Що стосується посилання позивача на
неможливість користування своєю
земельною ділянкою через побудований
сусідом гараж, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що
відповідальність за порушення
будівельних норм і правил при
будівництві споруд на земельній
ділянці відповідно до статті 27 Закону
Україну

«Про архітектурну діяльність» несе
забудовник (власник земельної ділянки),
а не відповідач, який лише надав дозвіл
на будівництво.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішеннях судів попередніх інстанцій.

Постановлені у справі рішення судів є
законними і обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Луганська від 06 березня 2012 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
виконавчого комітету Жовтневого
районної у

м. Луганську ради, треті особи: ОСОБА_5,
ОСОБА_6, про скасування рішення -
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: