Справа № 820/13003/13-а
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 р. Справа №
820/13003/13-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання
Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Ленінського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23.12.2013р.
по справі № 820/13003/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ф.Т.Р."

до Ленінського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції

про скасування постанови та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

16.12.2013 року, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ф.Т.Р." (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Ленінського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції (далі -
відповідач), в якому просить скасувати
постанову відповідача від 04.12.2013 року
№ВП 39436771 про арешт коштів боржника -
позивача.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 23 грудня
2013 року позов було задоволено.

Скасовано постанову відповідача від
04.12.2013 року №ВП 39436771 про арешт коштів
боржника, прийняту стосовно позивача.

Відповідач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу в
якій просить суд апеляційної інстанції
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23 грудня
2013 року скасувати та прийняти нову
постанову якою відмовити у задоволенні
позову.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції не
врахував, положення Закону України
«Про виконавче провадження в Україні",
фактичні обставини справи, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги постанову суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що на виконанні у
відповідача знаходиться зведене
виконавче провадження про примусове
виконання наступних рішень, а саме:

№1259 від 29.08.2013 року про стягнення з
позивача на користь УПФУ в Ленінському
районі м.Харкова заборгованості у
розмірі 1 300,24 грн.;

№2909 від 15.12.2011 року про стягнення з
позивача на користь УПФУ в Ленінському
районі м. Харкова заборгованність в
розмірі 55 799,80 грн.;

вимоги №Ю 43 від 05.02.2013 року про
стягнення з позивача на користь УПФУ в
Ленінському районі м.Харкова
заборгованість в розмірі 661 470,61 грн.;

вимоги №Ю 72 від 05.03.2013 року про
стягнення з позивача на користь УПФУ в
Ленінському районі м.Харкова
заборгованості у розмірі 49 036,43 грн.;

вимоги №Ю 72 від 06.06.2013 року про
стягнення з позивача на користь УПФУ в
Ленінському районі м.Харкова
заборгованості у розмірі 107 590,68 грн.;

вимоги №Ю 72 від 07.02.2013 року про
стягнення з позивача на користь УПФУ в
Ленінському районі м.Харкова
заборгованості у розмірі 71 539,30 грн.;

вимоги №Ю 72 від 06.08.2013 року про
стягнення з позивача на користь УПФУ в
Ленінському районі м.Харкова
заборгованості у розмірі 77 342,71 грн.

вимоги №Ю 72 від 07.02.2013 року про
стягнення з позивача на користь УПФУ в
Ленінському районі м.Харкова
заборгованості у розмірі 71 539,30 грн.;

постанови відповідача №35754537 від 12.12.2012
року про стягнення з позивача на
користь держави виконавчого збору у
розмірі 83 018,14 грн.;

постанови відповідача №35754537 від 20.06.2013
року про стягнення з позивача на
користь держави витрат у розмірі 50,00
грн.;

наказу Господарського суду №5023/5645/11
від 18.08.2011 року про стягнення з позивача
на користь держави 236,00 грн.;

виконавчого листа Ленінського
районного суду м.Харкова №2-2471/11 від
11.07.2012 року про стягнення з позивача на
користь ОСОБА_1 заборгованості у
розмірі 114 038,05 грн.

29 жовтня 2013 року ухвалою суду першої
інстанції було відкрито провадження в
адміністративній справі №820/10252/13-а за
позовом позивача до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Харкова про скасування вимог
відповідача №Ю72 від 07.02.2013 року на суму
45 946,97 грн.; №Ю72 від 05.03.2013 року на суму 49
036,43 грн.; №Ю 72 від 06.06.2013 року на суму 107
590,68 грн.; №Ю 72 від 06.08.2013 року на суму 7
7342,71 грн.

04.11.2013 року позивач подав клопотання до
відповідача про зупинення виконавчого
провадження.

04.12.2013 року відповідачем винесена
постанова про арешт коштів боржника ВП
№ 39436771.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов до висновку про
протиправність оскаржуваної
постанови від 4 грудня 2013 року №ВП 39436771
про арешт коштів боржника, у зв"язку з
невідповідністю вимогам Закону
України "Про оплату праці".

Колегія суддів частково погоджується
з такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Стаття 60 Закону України "Про виконавче
провадження" зазначає, що з майна
боржника може бути накладено арешт за
постановою начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом. Копія
постанови начальника відділу
державної виконавчої служби про зняття
арешту з майна боржника не пізніше
наступного дня після її винесення
надсилається сторонам та відповідному
органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду.

Стаття 65 згаданого вище Закону каже, що
державний виконавець звертає
стягнення на кошти боржника - юридичної
особи, що перебувають у банках або
інших фінансових установах, у порядку,
встановленому цим Законом. Інформацію
про наявні у боржника рахунки і вклади
державний виконавець отримує в органах
доходів і зборів, інших органах
державної влади, підприємствах,
установах та організаціях, які
зобов'язані надати йому інформацію у
триденний строк, а також за
повідомленнями стягувача.

Державний виконавець може звернути
стягнення на кошти боржника - юридичної
особи, що знаходяться на його рахунках,
а також на рахунках, відкритих
боржником - юридичною особою через свої
філії, представництва та інші
відокремлені підрозділи.

Матеріали справи свідчать про те, що на
час ухвалення оскаржуваної постанови
про арешт коштів боржника ВП №39436771 на
виконання вимог УПФУ у Ленінському
районі м.Харкова позивач оскаржив їх
до суду.

Копія ухвали про відкриття
провадження в адміністративній справі
№820/10252/13-а від 29.10.2013 року про
скасування вимог УПФУ в Ленінському
районі м.Харкова Ю72 від 07.02.2013 року на
суму 45946,97 грн.; Ю72 від 05.03.2013 року на суму
49036,43 грн.; Ю72 від 06.06.2013 року на суму
107590,68 грн.; Ю72 від 06.08.2013 року на суму
77342,71 грн. надана до відповідача разом з
клопотанням про зупинення виконавчого
провадження.

Наведене клопотання не було розглянуто
відповідачем, що є порушенням вимог
Закону України "Про виконавче
провадження".

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позову.

В своїй апеляційній скарзі відповідач
не заперечує проти неправомірності
оскаржуваної постанови від 04.12.2013 року,
зазначаючи лише про її відсутність на
час постановлення судом першої
інстанції рішення.

Відповідачем в підтвердження своїх
доводів надана постанова начальника
відділу про перевірку виконавчого
провадження від 10.12.2013 року, в якій
зазначено про визнання дій старшого
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Спиридонової Ю.М. та Чорного
А.В. такими, що суперечить Закону
України "Про виконавче провадження";
зобов"язання державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції Чорного
А.В. привести виконавче провадження у
відповідність до Закону України "Про
виконавче провадження" та вжити усіх
заходів як спрямовані на повне,
своєчане та неупереджене виконання
виконавчих документів, в порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження" та попередження
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Чорного А.В. про недопущення
виявлених порушень.

На підставі ч.1,2 ст. 83 Закону України
"Про виконавче провадження" контроль за
своєчасністю, правильністю і повнотою
виконання рішень державним виконавцем
здійснюють начальник відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, а також керівник
вищестоящого органу державної
виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
при здійсненні контролю за рішеннями,
діями державного виконавця під час
виконання рішень має право у разі, якщо
вони суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ (або їх
частину), винесені у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
визнати недійсним складений державним
виконавцем акт, зобов'язати державного
виконавця провести виконавчі дії в
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно до ст. 60 згаданого вище Закону
України, особа, яка вважає, що майно, на
яке накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт
за постановою начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом. Копія
постанови начальника відділу
державної виконавчої служби про зняття
арешту з майна боржника не пізніше
наступного дня після її винесення
надсилається сторонам та відповідному
органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку
експерта, суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
щодо неможливості чи недоцільності
реалізації арештованого майна
боржника у зв'язку із значним ступенем
його зносу, пошкодженням або в разі
якщо витрати, пов'язані із зверненням
на таке майно стягнення, перевищують
грошову суму, за яку воно може бути
реалізовано, арешт з майна боржника
може бути знято за постановою
державного виконавця, що
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копії постанови
державного виконавця про зняття арешту
з майна надсилаються не пізніше
наступного робочого дня після її
винесення сторонам та відповідному
органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду.

Викладені вище норми Закону України
"Про виконавче провадження"
передбачають певний регламент зняття
арешту з майна та коштів боржника,а
саме: за рішенням начальника відділу
виконавчої служби, рішення суду чи
рішенням державного виконавця у разі
наявності письмового висновку
експерта, суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
щодо неможливості чи недоцільності
реалізації арештованого майна
боржника у зв'язку із значним ступенем
його зносу, пошкодженням або в разі
якщо витрати, пов'язані із зверненням
на таке майно стягнення, перевищують
грошову суму, за яку воно може бути
реалізовано.

В суді апеляційної інстанції
представниками відповідача в
обгрунтування доводів про скасування
оскаржуваної постанови надана
постанова старшего державного
виконавця за серію ВП №37048300 від 11.12.2013
року про арешт коштів боржника,якою
скасовано постанову про арешт коштів
боржника від 04.12.2013 року.

Колегія суддів, вважає наведені
твердження помилковим, оскільки вони
не містять посилань на скасування
постанови від 04.12.2013 року постановою
начальника відділу про перевірку
виконавчого провадження від 10.12.2013
року, за рішенням суду або за
перерахованих вище умовах постановою
державного виконавця.

З приводу доводів апеляційної скарги
про неправильний розподіл судових
витрат під час вирішення справи в суді
першої інстанції, то колегія суддів
вважає їх помилковими.

Частина 1 статті 94 КАС України
передбачає, що якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб"єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документальна підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Як вбачається із матеріалів справи
розмір призначених судом першої
інстанції для стягнення судових витрат
відповідає розміру сплачених
позивачем під час подання позову до
суду (платіжне доручення від 21 жовтня
2013 року №684).

Суд першої інстанції обгрунтовуючи
свої доводи про задоволення позову
послався за порушення приписів Закону
України "Про оплату праці", колегія
суддів погоджуючись з висновком суду
про задоволення позову, вважає
необхідним змінити мотиви задоволення
позову.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку, що суд першої інстанції
повно з"ясував обставини, що мають
значення для справи, помилково
застосував норми матеріального права,
тому судове рішення не підлягає зміні,
а апеляційна скарга - частковому
задоволенню.

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановленні під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно до п.2 ч.1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанова суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право змінити постанову суду.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що
постанова суду першої інстанції
підлягає зміні, а апеляційна скарга -
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.2 ч.1 ст. 198,
205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського упарвління
юстиції задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23.12.2013 року
по справі №820/13003/13-а змінити з мотивів
задоволення позову.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.Судді
Мельнікова Л.В. Бартош Н.С. Повний
текст постанови виготовлений 04.04.2014 р.