Справа № 815/7746/13-а
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/7746/13-а

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Марин П. П.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: головуючої судді - О.А. Шевчук,

суддів: Л.Є. Зуєвої, О.В. Лук'янчук,

при секретарі Н.В. Берекет,

за участю представників позивача -
Бойченко Л.Д., Пастухової Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року по справі за адміністративним
позовом Одеського казенного
експериментального
протезно-ортопедичного підприємства
до Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з зазначеним позовом, в якому
просить визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 31.10.2013 року №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на загальну суму 253153 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у
період з 27.08.2013 р. по 30.09.2013 р. ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області
проводилась планова виїзна перевірка
Одеського казенного
експериментального
протезно-ортопедичного підприємства з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2010 р. по
31.12.2012 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2010 р. по
31.12.2012 р., за результатами якої складено
акт перевірки від 07.10.2013 р. №
35/22-213/03187720/548. Позивач не згоден з
висновками акту перевірки та винесеним
на підставі таких висновків податковим
повідомленням-рішенням, оскільки
вважає, що операції з контрагентами
підтверджуються первинними
документами, оформленими відповідно до
вимог чинного законодавства.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
по справі, відповідач надав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанцій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Особи, що беруть участь у справі, про
дату, час і місце судового розгляду
були сповіщені належним чином
відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
виписки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії ААВ № 619038
Одеське казенне експериментальне
протезно-ортопедичне підприємство
зареєстроване як юридична особа 25.01.1999
р. № 1 021347 (66 т. 1).

Відповідно до п. 2.4 акту перевірки
підприємство взято на податковий облік
в ДПІ у Малиновському районі м. Одеси
22.02.1999 р. за № 361, а згідно зі свідоцтвом
про реєстрацію платника податку на
додану вартість від 03.02.1999 р. № 22679794 має
індивідуальний податковий номер
14 та зареєстроване платником
податку на додану вартість.

Згідно зі статутом ОКЕПОП (нова
редакція), затвердженим наказом
Міністерства соціальної політики
України від 13.12.2011 р. № 533, державну
реєстрацію змін до установчих
документів проведено за № 1 556 347 предметом діяльності підприємства
є: виготовлення та ремонт
протезно-ортопедичних виробів,
ортопедичного взуття та взуття на
протези, напівфабрикатів до
протезно-ортопедичних виробів,
швейно-бандажних виробів, засобів
пересування і малої механізації для
інвалідів, виробів зі шкіри та інших
матеріалів, виробів медичного
призначення, товарів народного
споживання; оптова та роздрібна
торгівля протезно-ортопедичними
виробами, ортопедичним взуттям,
виробами медичного призначення,
засобами пересування і реабілітації,
запасними частинами до них,
текстильними та галантерейними
товарами, одягом, взуттям та шкіряними
виробами, напівфабрикатами власного
виробництва, товарами народного
споживання власного виробництва та
інше (а.с. 67-79 т. 1).

Згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст. 78
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Так, у період з 27.08.2013 р. по 30.09.2013 р. ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області
проводилась планова виїзна перевірка
Одеського казенного
експериментального
протезно-ортопедичного підприємства
(код ЄДРПОУ - 03187720) з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.07.2010 р. по 31.12.2012 р., валютного
та іншого законодавства за період з
01.07.2010 р. по 31.12.2012 р., за результатами
якої складено акт перевірки від 07.10.2013
р. № 35/22-213/03187720/548 (а.с. 22-65 т. 1).

Зазначеним актом перевірки
встановлено порушення ОКЕПОП, зокрема,
пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, в
результаті чого позивачем занижено
податок на прибуток на загальну суму
253153 грн., у т.ч. у 2 кв. 2011 р. на 76219 грн., у 3
кв. 2011 р. на 30256 грн., у 4 кв. 2011 р. на 146678
грн.

На підставі вищезазначеного акта
перевірки ДПІ у Малиновському районі м.
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 31.10.2013 р. №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток за основним платежем на 253153
грн.(а.с.21 т. 1).

Приймаючи судове рішення про
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не надав належних доказів на
підтвердження обставин, на які
посилається, а наявність всіх
необхідних первинних документів,
підтверджують безпідставність
висновку відповідача, який викладений
в акті перевірки від 07.10.2013 р., а тому
скасуванню підлягає і саме податкове
повідомлення-рішення.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду з наступних підстав.

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платників та інших
учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника, результатом яких є
отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні.

Подання платником до контролюючого
органу усіх належним чином оформлених
первинних документів, передбачених
податковим законодавством, з ціллю
отримання податкової вигоди є
підставою для її отримання, якщо
податковий орган не доведе
неправдивість, недостовірність або
суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах.

Відповідно до п.п.4, 5, 6 "Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства", затвердженого Наказом
ДПА України від 22 грудня 2010 року №984,
акт документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби (п.4).

За результатами документальної
перевірки в акті викладаються всі
суттєві обставини
фінансово-господарської діяльності
платника податків, які мають
відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби (п.5).

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів (п.6).

Отже, доводи податкового органу про
отримання платником необґрунтованої
податкової вигоди мають ґрунтуватись
на сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
формування податкового кредиту і
валових витрат.

Крім того, положеннями ст. 138
Податкового кодексу України
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, видаткові накладні,
податкові накладні, акти
приймання-передачі виконаних робіт
(наданих послуг) тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. З
урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Необхідною умовою для цього є
факт придбання товарів (послуг) із
метою їх використання в господарській
діяльності. За відсутності факту
придбання товарів (послуг) відповідні
суми не можуть включатися до складу
податкового кредиту навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів. Визначальною має бути
подія, підтверджена документально. При
цьому, документи мають бути складені
особою, діяльність якої, безумовно,
здійснюється в межах правової
відповідальності, яку можливо
ідентифікувати, відповідальною за
здійснення господарської операції та
під час здійснення господарської
операції.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що між ОКЕПОП
(покупець) та його контрагентами СПД
ОСОБА_3 (постачальник); ФОП ОСОБА_4; ФОП
ОСОБА_5; ТОВ "Комфорт-Сервіс";ТОВ
"Алекс-Строй-Груп"; міська поліклініка
№16; ПП ОСОБА_6; ДП "Інтмакс"; ТОВ "Акко
Інтернешнал"; ТОВ "Одес-Енергомакс"; ТОВ
"Гібрід моторс"; ПО "Укрпротез"; ТОВ
Спеціалізоване протезно-ортопедичне
підприємтсво "А.Є.Брік", ФОП "ОСОБА_7"
були укладені відповідні договори на
здійснення господарської діяльності.

Згідно відповідних договорів
позивачем отримувався товар на
підставі видаткових накладних. Під час
здійснення поставки цих товарів
контрагентами виписувались позивачу
податкові накладні, крім того, на
підтвердження реального виконання
договорів позивачем подорожні листи
легкового автомобіля, платіжні
доручення, сертифікат відповідності
продукції та послуг, сертифікат
якості, висновки державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи, заяви на постачання товару,
наряд-завдання водієві, фактичні
калькуляції вартості виробничої
продукції, акт прийомки виконаних
підрядних робіт, договірна ціна на
виконання монтажу кондиціонерів,
локальний кошторис на монтаж
кондиціонерів ОКЕПОП, платіжні
доручення про оплату послуг та інше.

З матеріалів справи також вбачається,
що усі операції позивача з його
контрагентами належним чином
відображені у бухгалтерському обліку
ОКЕПОП, що підтверджується картками
складського обліку, накладними на
внутрішнє переміщення товару,
оборотно-сальдовими відомостями по
бухгалтерському рахунку.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, для виконання своїх зобов'язань
перед фізичними особами відповідно до
замовлень на виготовлення
протезно-ортопедичних виробів ОКЕПОП
були укладені договори з ФОП
«ОСОБА_3.», ФОП «ОСОБА_4», ТОВ
«Спеціалізоване протезно-ортопедичне
підприємство «А.Є.Брік», що підтверджує
подальшу реалізацію придбаного у
контрагентів товару. Всі господарські
операції з вищезазначеними
контрагентами належним чином
відображені у бухгалтерському обліку
позивача, що підтверджується картками
складського обліку, накладними на
внутрішнє переміщення товару,
оборотно-сальдовими відомостями по
бухгалтерському рахунку, актами
списання товарно-матеріальних
цінностей.

Таким чином, задовольняючи позовні
вимоги про скасування податкового
повідомлення-рішення, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що наявні докази у справі засвідчують
реальність здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами і правомірність
віднесення позивачем до податкового
кредиту з податку на додану вартість
суми витрат на підставі первинних
бухгалтерських документів та по
податковим накладним, які виписані на
виконання умов викладених вище
договірних відносин.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що постанова Одеського окружного
адміністративного суду ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають значення для вирішення спору,
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку суду першої інстанції,
викладених у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим підстав для її скасування
не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області -
залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання її в повному обсязі.

Повний текст ухвали складено 11.04.2014
року.

Головуюча суддя:
О.А. Шевчук

Суддя:
Л.Є. Зуєва

Суддя:
О.В.
Лук'янчук