Справа № 815/4846/13-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/4846/13-а

Категорія: 5.1.2 Головуючий в 1 інстанції:
Гусев О. Г.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та
Лук'янчук О.В.

при секретарі Івановій-Черноус К.І.

за участю представників:

апелянта - Чугуникової М.В.,

позивача - Приймачука С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу
Інспекції з питань захисту прав
споживачів в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 23.07.2013 року
по справі за позовом Приватної фірми
"Мустанг" до Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
постанови про накладення стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2013 року Приватна фірма "Мустанг"
звернулась до суду з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
постанови про накладення стягнення.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалося, що відповідачем було
проведено планову перевірку
дотримання вимог законодавства про
захист прав споживачів, за
результатами якої було складено акт №
001306 від 30.05.2013 року та зобов'язано
ПФ «Мустанг» до 11.06.2013 року
усунути зазначені в акті перевірки
порушення, при цьому на думку позивача
постанова, яка була винесена на
підставі акту перевірки суперечить
вимогам чинного законодавства України
та підлягає скасуванню.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 23.07.2013 року
позов задоволено. Визнано протиправною
та скасовано постанову Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області про накладення
стягнень № 281 від 11.06.2013 року.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, Інспекція з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області в апеляційній скарзі
зазначає про невідповідність
висновків суду обставинам справи. При
цьому апелянт вважає, що судом допущено
порушення матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті. У зв'язку з чим в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови суду першої
інстанції і винесення нової постанови
із відмовою в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність підстав для її частково
задоволення.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що приватна фірма
"Мустанг" є юридичною особою, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи №
615108 серія А01 .

На підставі плану перевірок на 2
квартал 2013 року Інспекцією з питань
захисту прав споживачів в Одеській
області було проведено планову
перевірку дотримання позивачем
законодавства про захист прав
споживачів.

Захист прав споживачів здійснюють
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи, Рада міністрів Автономної
республіки Крим, місцеві державні
адміністрації, органи у установи, що
здійснюють державний
санітарно-епідеміологічний нагляд,
інші органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування згідно із
законодавством, а також суди (ст.5
Закону України «Про захист прав
споживачів»).

Відповідно до вимог Положення про
інспекцію з питань захисту прав
споживачів в Одеській області,
затвердженого головою
Держспоживінспекції України від
29.11.2011 року, здійснення державного
контролю за додержанням законодавства
про захист прав споживачів, рекламу в
цій сфері та державний ринковий нагляд
в Одеської області покладено на
Держспоживінспекцію в Одеській
області.

Планова перевірка дотримання вимог
законодавства України про захист прав
споживачів при реалізації
нафтопродуктів на АЗС №1 Приватної
фірми «Мустанг» (м.
Іллічівськ, вул.1 Травня,24) (далі - ПФ
«Мустанг») проводилась на підставі
направлення на проведення перевірки
№606 від 15.05.2013р., згідно повідомлення на
проведення перевірки №559 від 03.04.2013
року відповідно до плану проведення
перевірок на II квартал 2013р.

Перед початком перевірки
перевіряючими було здійснено
контрольну купівлю бензину А-92, про що
складено акт контрольної перевірки
правильності розрахунків із
споживачами за реалізовану продукцію,
розрахунковий документ надано.
Контрольна перевірка правильності
розрахунків проводилась у оператора
ОСОБА_3. Після оголошення контрольної
купівлі перевіряючими пред'явлені
посвідчення та надано копію
направлення на проведення перевірки. В
журналі реєстрації перевірок
контролюючих органів зроблено запис за
№1.

Вибірковою перевіркою було
встановлено реалізацію нафтопродуктів
(бензин автомобільний А-80), що не
відповідає вимогам нормативного
документу (ДСТУ 4454:2005) через
відсутність документу про якість
нафтопродукту (паспорт якості), чим
відмовлено споживачам у наданні
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про дату
виготовлення, найменування та
місцезнаходження виробника, позначку
нормативного документу, дані про
основні споживчі властивості у вигляді
показників якості; також в документах,
згідно з якими бензин автомобільний А-80
передано до реалізації відсутні
реєстраційні номери сертифікатів
відповідності; відсутня копія
сертифіката відповідності на
зазначений вид нафтопродукту.

Зазначені порушення були зафіксовані в
додатку №7 «зведені дані про
результати перевірки продукції, яка не
відповідає вимогам
нормативно-правових актів (нормативних
документів) та/або яка реалізовувалась
із порушенням вимог законодавства про
захист прав споживачів» до акту
перевірки №1306 від 30.05.2013р., а саме: поз.1
(бензин автомобільний А-80) - відсутній
паспорт якості; відсутній сертифікат
відповідності; в документі
(товарно-транспортній накладній №104803
від 25.04.2013р.), згідно з яких бензин
автомобільний А-80 передано на
реалізацію відсутні реєстраційні
номери сертифікату відповідності.

Під час проведення перевірки
співробітникам АЗС було запропоновано
надати копію сертифіката
відповідності та паспорта якості на
бензин автомобільний А-80, однак
позивачем було надано сертифікат
відповідності UА.1.007.0033286-12 та паспорт
якості № 193 від 22.06.2012р. на бензин
автомобільний А-76 - який взагалі не
реалізувався на даному АЗС під час
перевірки, що підтверджується
розпорядженням ПФ «Мустанг»№32 від
21.05.2013р. та фотофіксацією
інформаційного табло з найменуванням
видів палива та цінами фактичної
реалізації, яке встановлене при в'їзді
до АЗС.

Також, було надано Товарно-транспортну
накладну №24/05-13 від 24.05.2013р. на бензин
А-80 з посиланням в ньому на сертифікат
відповідності UА1.044.013120-13, який на думку
перевіряючи осіб не можливо було
ідентифікувати через його
(сертифікату) відсутність. Ще було
надано Товарно-транспорту накладну
№104803 від 25.04.2013р. на бензин А-80 без
зазначення в ньому реєстраційного
номеру сертифіката відповідності.

За результатами перевірки складено акт
перевірки №1306 від 30.05.2013р., копію якого
було вручено 30.05.2013р. начальнику АЗС
Поліщуку В.І., про що свідчить його
особистий підпис на акті перевірки.

Про приведення надання послуг до вимог
чинного законодавства та усунення
виявлених в ході перевірки порушень
надано припис до акту перевірки в
порядку ст. 26 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
зобов'язано ПФ «Мустанг» усунути
порушення, зазначені в акті перевірки,
про що надати письмову інформацію з
документальним підтвердженням; надати
прибуткові документи на отриману
партію продукції (зазначену в додатку
№7) та повідомити про виконання цього
припису Держспоживінспекцію в
Одеській області в термін до 11.06.2013р.

Оскаржувана постанова була прийнята
відповідачем на підставі діючого
законодавства.

Так, відповідно до вимог ст.6 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
продавець (виробник, виконавець)
зобов'язаний передати споживачеві
продукцію належної якості, а також
надати інформацію про цю продукцію.
Продавець (виробник, виконавець) на
вимогу споживача зобов'язаний надати
йому документи, які підтверджують
належну якість продукції.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 цього ж Закону
продукція, на яку актами законодавства
або іншими нормативними документами
встановлено обов'язкові вимоги щодо
забезпечення безпеки для життя,
здоров'я споживачів, їх майна,
навколишнього природного середовища і
передбачено нанесення національного
знака відповідності, повинна пройти
встановлену процедуру оцінки
відповідності. Виробник має право
маркувати продукцію національним
знаком відповідності за наявності
декларації про відповідність та/або
сертифіката відповідності, виданих
згідно із законодавством. Реалізація
продукції (у тому числі імпортних
товарів) без маркування національним
знаком відповідності та/або без
сертифіката відповідності чи
декларації про відповідність
забороняється.

Частиною 1 ст. 15 Закону України № 3161-IV
визначено, що споживач має право на
одержання необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, що забезпечує
можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги).

Інформація про продукцію повинна
містити: 1) назву товару, найменування
або відтворення знака для товарів і
послуг, за якими вони реалізуються; 2)
найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція; 3) дані про
основні властивості продукції, а щодо
продуктів харчування - про склад
(включаючи перелік використаної у
процесі їх виготовлення сировини, в
тому числі харчових добавок),
номінальну кількість (масу, об'єм тощо),
харчову та енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо
вживання їх окремими категоріями
споживачів, а також іншу інформацію, що
поширюється на конкретний продукт; 4)
відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами; 5)
позначку про наявність або відсутність
у складі продуктів харчування
генетично модифікованих компонентів; 6)
дані про ціну (тариф), умови та правила
придбання продукції; 6-1) виробник
(продавець) у разі виявлення
недостовірної інформації про
продукцію (якщо вона не шкодить життю,
здоров'ю або майну споживача) протягом
тижня вилучає цю продукцію з продажу та
приводить інформацію про неї до
відповідності; 7) дату виготовлення; 8)
відомості про умови зберігання; 9)
гарантійні зобов'язання виробника
(виконавця); 10) правила та умови
ефективного і безпечного використання
продукції; 11) строк придатності (строк
служби) товару (наслідків роботи),
відомості про необхідні дії споживача
після їх закінчення, а також про
можливі наслідки в разі невиконання
цих дій; 12) найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування.

Стосовно продукції, яка підлягає
обов'язковій сертифікації, споживачеві
повинна надаватись інформація про її
сертифікацію.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України №
3161-IV інформація, передбачена частиною
першою цієї статті, доводиться до
відома споживачів виробником
(виконавцем, продавцем) у супровідній
документації, що додається до
продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування.

Порядок приймання, зберігання і
роздрібної торгівлі бензином,
дизельним паливом, гасом, маслами,
мастилами (далі - нафтопродукти), а
також вимоги у дотриманні справ
споживачів щодо належної якості цих
нафтопродуктів, безпеки для життя та
здоров'я споживачів, навколишнього
природного середовища і рівня
торгівельного обслуговування
регулюються Правилами роздрібної
торгівлі нафтопродуктами,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.1997 року № 1442
(далі Правила № 1442).

Згідно п. 2 цих Правил роздрібний продаж
нафтопродуктів здійснюється через
мережу автозаправних станцій, що
призначені для відпуску споживачам
нафтопродуктів.

На фасаді АЗС і торгівельного
приміщення повинна бути вивіска із
зазначенням найменування суб'єкта
господарювання та власника або
уповноваженого ним органу. На видному
місці розміщуються інформація про
режим роботи і копія свідоцтва про
державну реєстрацію, а також табличка
із зазначенням прізвища, імені та по
батькові чергового оператора, що
відпускає нафтопродукти, і інформація
про місце розташування найближчих АЗС
(п.7 Правил).

Відомості про роздрібні ціни, марки та
види нафтопродуктів (у тому числі
дизельного палива залежно від вмісту
масової частки сірки), що продаються на
АЗС, повинні бути зазначені на
інформаційному табло, яке
встановлюється на в'їзді та біля
оператора АЗС (п.8 Правил).

Відповідно до п.9 Правил № 1442 суб'єкт
господарювання, що здійснює продаж
нафтопродуктів, зобов'язаний своєчасно
подати споживачеві необхідну, доступну
та достовірну інформацію про
нафтопродукти, а також копії паспортів
якості, в яких зазначені нормативні
документи, вимогам яких відповідають
нафтопродукти, та копії сертифікатів
відповідності або свідоцтв про
визнання відповідності (якщо
нафтопродукт підлягає обов'язковій
сертифікації в Україні). В інформації
про нафтопродукти зазначаються:

- їх назва; дані про їх основні
властивості; відомості про вміст
шкідливих для здоров'я речовин, які
встановлені нормативно-правовими
актами; ціна та умови їх придбання;

- відомості про умови їх зберігання;
правила та умови їх ефективного і
безпечного використання; строк їх
придатності, обов'язкові дії споживача
після його закінчення, а також можливі
наслідки в разі не вчинення цих дій;
найменування та місцезнаходження
суб'єкта господарювання і
підприємства, яке здійснює його
функції щодо прийняття претензій від
споживача. Інформація подається
споживачеві згідно із законодавством
про мови.

Згідно п. 27 Правил №1442, приймання
нафтопродуктів, що доставлені
автомобільним транспортом від
постачальників, здійснюється
працівниками АЗС за марками та видами
(дизельне паливо залежно від масової
частки сірки) згідно з
товарно-транспортними накладними за
наявності паспорта якості та копії
сертифіката відповідності
нафтопродукту чи свідоцтва про
визнання відповідності, виданих у
порядку, установленому законодавством.

Відповідно до Закону України «Про
захист прав споживачів», спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право:
накладати на суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, стягнення,
передбачені статтею 23 цього Закону, в
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України.

Згідно п. 2, 7 ч. 1 ст. 23 Закону України
«Про захист прав споживачів» у разі
порушення законодавства про захист
прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність:

- за виготовлення або реалізацію
продукції, що не відповідає вимогам
нормативних документів, - у розмірі
п'ятдесяти відсотків вартості
виготовленої або одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян;

- за відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію - у розмірі тридцяти
відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Інспекцією було застосовано стягнення
за п. 2 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про захист прав
споживачів», у розмірі п'ятдесяти
відсотків вартості виготовленої або
одержаної для реалізації партії
товару, виконаної роботи, наданої
послуги.

Згідно даного пункту Закону
відповідальність наступає як вже
зазначалося вище за виготовлення або
реалізацію продукції, що не відповідає
вимогам нормативних документів. Судова
колегія вважає за необхідне зазначити,
що під час перевірки відповідачем не
проводилось відібрання зразків
продукції та не проводилась жодна
експертиза якості продукції. Також
Відповідачем зазначено, що бензин А-80
не відповідає вимогам ДСТУ 4454:2005, хоча
виробництво бензинів автомобільних
регулюється ДСТУ -063-2001.

Під час проведення перевірки посадовим
особам були надані наступні документи
на партію бензину А-80: ТТН №25/05-13-4 від
24.05.2013р. (об'ємом 6100 л.); паспорт якості на
бензин автомобільний А-76 та сертифікат
відповідності на бензин автомобільний
А-76.

Судова колегія вважає, що накладення
стягнення за продаж продукції,яка не
відповідає вимогам нормативних
документів у розмірі п'ятдесяти
відсотків вартості виготовленої або
одержаної для реалізації партії товару
є неправомірним з огляду на те, що
згідно ДСТУ 4063:2001 бензин автомобільний
А-80 та А-76 є ідентичними за своїми
фізико-хімічними показниками і
відрізняються лише за показником
«детонаційна стійкість», а саме: в
бензині автомобільному марки А-5
октанове число за дослідним методом -
не нормується. Даний факт також
підтверджується листом «Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості «МАСМА»
№10/10--15 від 11.07.2013р.

З огляду на це споживачам надавалася
достовірна інформація про товар та
будь-які порушення прав споживачів з
цього приводу відсутні, а отже відсутні
підстави для застосування штрафних
санкцій за п. 7 ст. 23 ЗУ «Про захист прав
споживачів»,

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи між ПФ «Мустанг» (комісіонер)
ТОВ «Ніагара» (комітент) було
укладено договір комісії № 37-К від
01.03.2011 року, за яким комісіонер
зобов'язується за дорученням комітента
укладати в інтересах останнього та від
свого імені угоди з продажу
паливно-мастильних матеріалів (бензини
моторні А-80, 92, 95, 98, дизельне пальне),
названого в подальшому товар та
здійснювати його реалізацію через
мережу АЗС (а.с.17-19).

Відповідно до п. 1.2 зазначеного
договору комісіонер приймає товар на
зберігання на підставі акту
приймання-передачі з подальшою
вибіркою необхідної кількості товару
для реалізації. Вибірка товару для
реалізації здійснюється на підставі
окремих актів прийому-передачі товару
на реалізацію.

На виконання умов зазначеного
договору, ТОВ «Ніагара» на підстав
актів приймання-передачі
нафтопродуктів за квітень - травень 2013
року від 25.04.2013року та 24.05.2013 року було
передано ПФ «Мустанг» на зберігання
бензин А-80 Євро у кількості 26847 л.

Згідно п. 3.1. Договору, - Товар, до
моменту його продажу третім особам,
переданий сіонеру, а також кошти,
отримані від його реалізації, є
власністю Комітента.

Дві партії бензину А-80 , а саме за ТТН
№104803 від 24.04.2013р. у кількості 20747
дм3 та за ТТН 24/05-13-и від 24.05.2013р. у
кількості 6100 дм3 були прийняті
Позивачем на зберігання з подальшою
вибіркою на реалізацію.

Згідно заявки №0104О від 28 травня 2013 року
ТОВ «Ніагара» просило відвантажити
бензин А-80 у кількості 20125 літрів , який
знаходився на зберіганні у позивача
згідно договору 37-К від 01.03.2011р.

29.05.2013 року бензин А-80 у кількості 20125
літрів вартістю 203176,38 грн. за актом б/н
був повернутий комітенту ТОВ «Ніагара»
за його заявкою.

Таким чином на момент перевірки на
зберіганні у позивача знаходилось 6722
літри бензин А-80. При цьому судом першої
інстанції не було враховано, що на
виконання умов зазначеного договору,
ТОВ «Ніагара» на підстав акту
приймання-передачі нафтопродуктів від
30.05.2013 року було передано ПФ «МУСТАНГ»
на реалізацію бензин А-80 у кількості
257,54 літрів загальною вартістю 2600,05 грн.,
який в день перевірки дійсно
реалізовувався на СЗС позивача.

Як зазначено у додатку 7 до акту
перевірки вказано, що на партію бензину
А-80, яка знаходилась на реалізації був
наданий сертифікат відповідності на
бензин А-76 та паспорт якості на бензин
А-76, що не спростовується представником
позивача.

Однак як вбачається з акту перевірки та
додатку до нього співробітниками
інспекції було зафіксовано лише
загальну кількість залишків бензину
марки А-80 в ємкостях на АЗС та кількість
бензину транспортованого від ТОВ
«Неагара» позивачеві.

Розрахунок штрафних санкцій не був
наданий як ні до акту перевірки, так і
не до оскаржуваної постанови Інспекції
з питань захисту прав споживачів в
Одеській області. Проте
обґрунтованість розміру застосованої
штрафної санкції доводилось сторонами
під час розгляду справи у суді на
підставі первинних документів.

Тому з огляду на наявні у справі докази
апеляційний суд дійшов висновку про
обґрунтованість застосування
контролюючим органом штрафних санкцій
за п. 7 ч.1 ст. 23 ЗУ «Про захист прав
споживачів» за надання споживачам
недостовірної інформації про
продукцію - у розмірі 780 грн.,що
становить 30 % від вартості партії
продукції.

Разом з цим , на думку судової колегії ,
посилання апелянта на ті обставини, що
розмір штрафу повинен розраховуватися
на підставі документу, що підтверджує
вартість всієї партії продукції,
отриманої позивачем на реалізацію від
комітента ТОВ «НІАГАРА» за договором
комісії № 37-К від 01.03.2011 року є
помилковим, оскільки з матеріалів
справи вбачається,що частина партії
бензину знаходився на зберіганні у ПФ
«Мустанг», а на реалізацію 30 травня
була передана частина цього товару у
кількості л на підставі окремого акту
прийому-передачі нафтопродуктів на
реалізацію від 30 05.2013р.

Фактично ж 13.05.2013 року позивачем було
отримано на реалізацію в межах
зазначеного договору комісії партію
товару лише в кількості 257,54 л вартістю
2600 грн., та виходячи з кількості цієї
партії відповідач відповідно до вимог
п. 2 ст. 23 Закону України «Про захист
прав споживачів» і повинен був
розраховувати штраф за вчинене
порушення.

З урахуванням зазначеного, апеляційний
суд дійшов висновку про
обґрунтованість застосування
контролюючим органом штрафних санкцій
за п. 7 ч.1 ст. 23 ЗУ «Про захист прав
споживачів» за надання споживачам
недостовірної інформації про
продукцію - у розмірі 30 % від вартості
партії продукції,яка була передана на
реалізацію.

Відповідно до положень ДСТУ 3993- 2000,
Товарознавство: Терміни та визначення,
партією товару є певна кількість
товарів одного або декількох
найменувань, закуплених, відвантажених
або отриманих одночасно за одним
товаросупровідним документом.

Враховуючи те, що Держспоживінспекцією
України в Одеській області при
обчисленні фінансових санкцій за
надання споживачам недостовірної
інформації про зазначену продукцію,
була взята вартість бензину отриманого
позивачем на підставі
товаросупровідних документів, яким, як
було встановлено під час судового
розгляду справи, зазначений бензин
було передано лише на зберігання
позивачу, суму штрафних санкцій
відповідачем, на думку суду, було
розраховано не вірно, оскільки
встановлення вартості партії товару,
яку отримано для реалізації є основною
складовою складу правопорушення при
розрахунку штрафних санкцій.

Зважаючи на доведеність апелянтом
вчинення позивачем зазначених
порушень та виходячи із визначення
поняття «партія товару», апеляційний
суд вважає обґрунтованим застосування
до позивача штрафних санкцій в сумі 780
грн. (30% від 2600,05грн.) за п. 7 ч. 1 ст. 23 ЗУ
«Про захист прав споживачів», виходячи
із вартості партії товару. отриманої
позивачем 30.05.2013 року саме для
реалізації в кількості 254,54 л. на
загальну суму 2600 грн.

Посилання представника апелянта на
обґрунтованість розрахунку суми
штрафу з огляду на товарно-транспортні
накладні від 24.04.2013 та 24.05.2013 року судом
апеляційної інстанції до уваги не
приймаються, оскільки представником
Держспоживінспекції України в
Одеській області не було надано
достовірних доказів того, що партію
бензину у кількості 26847 л було отримано
позивачем саме для його реалізації на
АЗС за адресою: м. Іллічівськ вул.1
Травня ,24 та не спростовано твердження
представника позивача про отримання
ПФ «Мустанг» на реалізацію за актом
від 30.05.2013 року (коли був встановлений
факт невідповідності реалізуємого
бензину) партії цього бензину лише у
кількості 254,54 л.

Таким чином, судова колегія вважає дії
Держспоживінспекції в Одеській
області правомірними, вчиненими в
межах наданих їй повноважень, однак
апелянтом не доведено правомірності
та обґрунтованості постанови про
накладення фінансових санкцій № 281 від
11.06.2013 року в частині застосування до ПФ
«Мустанг»» штрафу у розмірі 274732,05грн, у
зв'язку з чим позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, враховуючи, що
судом першої інстанції при вирішенні
справи порушені норми матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а також те, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи, колегія суддів,
керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202 КАС України
вважає необхідним скасовуючи
постанову суду першої інстанції,
прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов Приватної
фірми "Мустанг" задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів в Одеській
області залишити задовольнити
частково.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 23.07.2013 року -
скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою
адміністративний позов Приватної
фірми "Мустанг" задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Одеській області про
накладання стягнень №281 від 11.06.2013 року
в частині застосування до ПФ «Мустанг»
штрафу у розмірі 274732,05 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів після складання
повного тексту постанови.

Повний текст ухвали складено та
підписано 14.04.2014 року

Головуючий: суддя
Зуєва Л.Є.

суддя
Шевчук О.А.

суддя
Лук'янчук О.В.