Справа № 2а-13/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
Справа
№ 9104/47707/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на додаткову постанову Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 25
березня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Городенківської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області про стягнення разової грошової
допомоги учаснику війни та стягнення
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

постановою Коломийського
міськрайонного суду від 03 серпня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 07 лютого 2011 р. , позов
ОСОБА_2, представником якого в судових
засіданнях був ОСОБА_1 до управління
соціального захисту населення
Городенківської районної державної
адміністрації задоволено частково, в
задоволенні позову в частині стягнення
моральної шкоди - відмовлено.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої
інстанції із заявою в які просив
стягнути судові витрати за надання
правової допомоги у розмірі 186 778 грн.
(сто вісімдесят шість тисяч сімсот
сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Постановою Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 25
березня 2011 року у задоволенні заяви
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив
його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що
під правовою допомогою слід розуміти
можливість особи використовувати або
захищати своїх права в будь-яких судах,
компетентних виносити рішення по
справах будь-якого виду судового
провадження. Надавати юридичні(правові
послуги можуть державні органи
України, адвокатура України, суб'єкти
підприємницької діяльності, об'єднання
громадян і перелік цих суб'єктів не є
вичерпним. Отже поняття «інший
фахівець в галузі права», що міститься
в ст. 190 КАС України включає в себе
будь-яку особу, що має можливість
використовувати або захищати свої
права в суді і така особа має право на
відшкодування витрат на правову
допомогу в т.ч на правову самодопомогу.

Крім того оскільки повнолітні
діти зобов'язані піклуватись за своїми
непрацездатними батьками, в тому числі
надавати правову допомогу, то
відповідно надання такої допомоги
проводиться за рахунок Державного
бюджету України із розрахунку 5% від
мінімальної заробітної плати за кожну
голину надання правової допомоги
(постанова Кабінету Міністрів України
№590 від 27.04.2006 р).

Враховуючи викладене просить
додаткову постанову суду першої
інстанції касувати та прийняти нову
про задоволенні заяви.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про
постановлення додаткового судового
рішення про стягнення витрат на
правову допомогу, суд першої інстанції
правильно вказав, що відповідно до
вимог ст.90 КАС України витрати,
пов'язані з оплатою допомоги адвоката
або іншого фахівця в галузі права, які
надають правову допомогу за договором,
несуть сторони, оскільки ОСОБА_1
фахівцем в галузі права не являється,
бо ця обставина не підтверджена
жодними доказами, між ним та позивачем
договору про надання правової допомоги
не укладалося. Крім цього згідно ст.94
КАС України якщо судове рішення яке
ухвалено на користь сторони яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтвердженні судові
витрати з Державного бюджету України, а
як вбачається з матеріалів справи,
таких підтверджуючих документів
ОСОБА_1 не представлено.

Тому враховуючи викладене суд першої
інстанції правильно вважав подану
заяву про стягнення витрат на правову
допомогу безпідставною.

Однак колегія суддів зазначає, що
виносячи постанову, суд першої
інстанції не звернув увагу на
положення ч.4 ст. 168 КАС України згідно
якої про відмову в ухваленні
додаткового рішення суд постановляє
ухвалу, а не постанову, однак дана
обставина не є підставою для
скасування судового рішення і такий
недолік може бути усунений в порядку
визначеному ст.. 169 Кас України.

З огляду на викладене суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а судове рішення відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а додаткову постанову
Коломийського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 25
березня 2011 року по справі № 2а-3/10 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин