Справа № 815/1799/14
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1799/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Судді
Харченко Ю.В.

При секретарі
Кипаренко Н.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зелена лінія»
Фольгін О.Л. - за довіреністю від 14.03.2014р.
б/н.

Від відповідача: Південної митниці
Міндоходів Бачерікова Б.О. - за
довіреністю від 21.01.2014р. №916/15-70-10.

Від відповідача: Головного управління
Державної казначейської служби в
Одеській області Костюк М.А. - за
довіреністю від 08.01.2014р. №16-08/7-51.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зелена лінія» до
Південної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби в Одеській
області про стягнення з Державного
бюджету України суми сплати різниці
між сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною декларантом, та сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
позивачем, у розмірі 41999,16грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Зелена лінія»
звернулось до Одеського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому, з урахуванням уточнень
(вхід.№8903/14 від 09.04.2014р.), просить суд
визнати протиправними дії Південної
митниці Міндоходів щодо відмови у
застосуванні митної вартості,
заявленої за першим (основним) методом
митної оцінки - за ціною контракту,
визнати протиправним та скасувати
рішення Південної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів №500060001/2013/610092/2, визнати
недійсною картку відмови Південної
митниці Міндоходів в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
17.01.2013р. №500060001/2013/00479, стягнути з
Державного бюджету України суму сплати
різниці між сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною декларантом, та
сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною позивачем, у розмірі
41999,16грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на відсутність будь-яких
порушень з боку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зелена лінія»
положень чинного митного
законодавства, оскільки Товариством у
ВМД від 01.08.2013року №500060001/2013/032362 було
заявлено митну вартість товару за
основним (першим) методом визначення
митної вартості товарів, яка
підтверджена наданими Товариством до
Південної митниці відповідними
документами, у зв'язку з чим, на думку
позивача, у контролюючого органу були
відсутні, передбачені ст.57 Митного
кодексу України, підстави для
застосування резервного методу, та
коригування митної вартості товару.
Також, позивач зазначає, що після
прийняття Південною митницею
Міндоходів рішення про коригування
митної вартості товарів №500060001/2013/610092/2
від 09.08.2013р., декларантом відповідно до
вимог ч.ч.7,8 ст.55 Митного кодексу
України оформлено та подано митну
декларацію від 12.08.2013р. №500060001/2013/034141, за
якою товар випущений у вільний обіг під
гарантійні зобов'язання зі сплатою
всіх нарахованих платежів.

Відповідач - Південна митниця
Міндоходів, з позовними вимогами не
погоджується та вважає їх
необґрунтованими, з підстав викладених
у письмових запереченнях на
адміністративний позов (від 04.04.2014р.
вхід.№8452/14), наголошуючи, зокрема, на
правомірності винесення Рішення про
коригування митної вартості товарів
№500060001/2013/610092/2 від 09.08.2013р. та картки
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 17.01.2013р.
№500060001/2013/00479, оскільки подані
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Зелена лінія» для
митного оформлення документи містили
розбіжності. Також, контролюючий орган
наголошує на тому, що відповідно до п.3
ст.53 Митного кодексу України
декларанту на письмову вимогу митного
органу було запропоновано протягом 10
календарних днів надати додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості товарів, а саме виписку
з бухгалтерської документації,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, каталоги,
специфікації прейскуранти виробника,
копію митної декларації країни
відправлення, у зв'язку з чим, та з метою
забезпечення повноти оподаткування
товару було проведено аналіз бази
даних ЄАІС ДМСУ та встановлено, що
рівень митної вартості подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких уже здійснено, є більшим ніж
рівень митної вартості, який було
заявлено декларантом.

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 10.04.2014р.
залишено без розгляду
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Зелена
лінія» до Південної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби в
Одеській області, в частині позовних
вимог щодо визнання протиправними дій
щодо відмови у застосуванні митної
вартості, заявленої за першим
(основним) методом митної оцінки - за
ціною контракту, визнання протиправним
та скасування рішення про коригування
митної вартості товарів №500060001/2013/610092/2,
та визнання недійсною картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 17.01.2013р.
№500060001/2013/00479, відповідно до п.9 ч.1 ст.155
КАС України, у зв'язку із пропуском
позивачем законодавчо визначеного
строку для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та охоронюваних законом
інтересів в означеній частині позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах
справи письмові докази в сукупності та
системно проаналізувавши приписи
чинного законодавства, суд встановив
наступне.

Як встановлено судом та вбачається з
наявних у матеріалах справи
документів, на підставі Контракту №3
від 16.01.2012р. компанією «Ceramica da borralheira S.A.»
на умовах EXW на адресу ТОВ «Зелена
лінія» поставлено керамічні вироби -
вазони для рослин, вироблені з грубої
кераміки, з мармуровим, бамбуковим та
дерев'яним ефектом, недекоративні,
різних моделей.

Так, судом встановлено, що внаслідок
прибуття на митну територію України
вантажу (зону митного контролю
Південної митниці Міндоходів),
декларант - ДП «Інтегровані логістичні
системи», з метою здійснення митного
оформлення товару, до митного посту ВМО
№1 м/п «Одеса-порт» подано
вантажно-митну декларацію
№500060001/2013/032362 від 01.08.2013р., в якій митна
вартість товарів була визначена за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, тобто за
основним (першим) методом визначення
митної вартості товарів, у розмірі
38391,24грн.

Судом з'ясовано, що за результатами
розгляду питання щодо митного
оформлення зазначеного у
вантажно-митній декларації
№500060001/2013/032362 від 01.08.2013р., товару,
Південною митницею Міндоходів
прийнято Рішення про коригування
митної вартості товарів №500060001/2013/610092/2
від 09.08.2013р.

Також, за результатами перевірки
митної декларації №500060001/2013/032362 від
01.08.2013р., а також інших документів,
наданих відповідно до Митного кодексу
України, та у зв'язку з прийняттям
контролюючим органом Рішення про
коригування митної вартості товарів
№500060001/2013/610092/2 від 09.08.2013р., Південною
митницею Міндоходів винесено картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 17.01.2013р.
№500060001/2013/00479.

Після прийняття Південною митницею
Міндоходів Рішення про коригування
митної вартості товарів №500060001/2013/610092/2
від 09.08.2013р., декларантом відповідно до
вимог ч.ч.7,8 ст.55 Митного кодексу
України оформлено та подано митну
декларацію від 12.08.2013р. №500060001/2013/034141, за
якою товар випущений у вільний обіг під
гарантійні зобов'язання зі сплатою
всіх нарахованих платежів.

Так, на думку суду, позовні вимоги ТОВ
«Зелена лінія» щодо стягнення з
Державного бюджету України суми сплати
різниці між сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною декларантом, та
сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною позивачем, у розмірі
41999,16грн., є безпідставними,
необгрунтованими, та такими, що не
базуються на приписах чинного
законодавства України, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Взаємовідносини територіальних
органів Міністерства доходів і зборів
України з місцевими фінансовими
органами та територіальними органами
Державної казначейської служби
України в процесі повернення платникам
податків помилково та/або надміру
сплачених сум грошових зобов'язань з
метою належного виконання положень
статей 43, 102 Податкового кодексу
України, частини другої статті 45 та
частини другої статті 78 Бюджетного
кодексу України визначено Порядком
взаємодії територіальних органів
Міністерства доходів і зборів України,
місцевих фінансових органів та
територіальних органів Державної
казначейської служби України у процесі
повернення платникам податків
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань, затвердженого
Наказом Міністерства доходів і зборів
України, Міністерства фінансів України
від 30.12.2013р. №882/1188, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 23 січня
2014р. за №146/24923 (зі змінами та
доповненнями), відповідно до п.5 якого
повернення помилково та/або надміру
сплачених сум грошових зобов'язань у
випадках, передбачених законодавством,
здійснюється виключно на підставі
заяви платника податку (за винятком
повернення надміру утриманих
(сплачених) сум податку на доходи
фізичних осіб, які розраховуються
органом Міндоходів на підставі поданої
платником податків податкової
декларації за звітний календарний рік
шляхом проведення перерахунку за
загальним річним оподатковуваним
доходом платника податку), яка може
бути подана протягом 1095 днів від дня
виникнення помилково та/або надміру
сплаченої суми.

Згідно з п.6 означеного Порядку
обов'язковим реквізитом заяви є
визначення платником податку напрямів
перерахування коштів, що повертаються
як помилково та/або надміру сплачені: 1)
на поточний рахунок платника податку в
банку; 2) на погашення грошового
зобов'язання (податкового боргу) з
інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на органи
Міндоходів, незалежно від виду бюджету;
3) готівкою за чеком у разі відсутності
у платника податків рахунку в банку; 4)
готівкою з рахунків банків у разі
відсутності у платника податків
рахунку в банку; 5) поштовим переказом
через підприємства поштового зв'язку; 6)
для подальших розрахунків у якості
авансових платежів (передоплати) або
грошової застави: на небюджетний
рахунок з обліку коштів забезпечення
сплати майбутніх митних та інших
платежів - рахунок 3734, відкритий на
балансі Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві; банківський
балансовий рахунок 2603, відкритий для
органу Міндоходів у відповідному
уповноваженому банку (у разі коли кошти
авансових платежів (передоплати),
доплати тощо вносилися готівкою).

Пунктом 7 Порядку взаємодії
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів України, місцевих
фінансових органів та територіальних
органів Державної казначейської
служби України у процесі повернення
платникам податків помилково та/або
надміру сплачених сум грошових
зобов'язань, затвердженого Наказом
Міністерства доходів і зборів України,
Міністерства фінансів України від
30.12.2013р. №882/1188, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 23 січня
2014р. за №146/24923, передбачено, що орган
Міндоходів на підставі даних особових
рахунків платників готує висновок за
формою згідно з додатком 1 до цього
Порядку, два примірники Реєстру
висновків за платежами, належними
державному бюджету, за формою згідно з
додатком 2 до цього Порядку, та три
примірники Реєстру висновків за
платежами, належними місцевим
бюджетам, та платежами, які підлягають
розподілу між державним та місцевими
бюджетами, за формою згідно з додатком 3
до цього Порядку. Контроль за
прийняттям/передаванням висновків
органи Міндоходів, місцеві фінансові
органи, органи Казначейства проводять
шляхом проставляння на відповідних
примірниках Реєстрів відміток про
надходження документів до установи у
порядку, визначеному Типовою
інструкцією з діловодства у
центральних органах виконавчої влади,
Раді міністрів Автономної Республіки
Крим, місцевих органах виконавчої
влади, затвердженою постановою
Кабінету Міністрів України від 30
листопада 2011року №1242.

Відповідно до п.10 вищевказаного
Порядку на підставі отриманих
висновків відповідний орган
Казначейства здійснює повернення
платникам податків помилково та/або
надміру сплачених сум грошових
зобов'язань у визначеному
законодавством порядку.

Зокрема, як встановлено судом та
зазначено у судовому засіданні 10.04.2014р.
повноважним представником позивача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зелена лінія»,
платник податку не звертався до органу
Міндоходів з відповідною заявою щодо
повернення помилково та/або надміру
сплачених сум грошових зобов'язань.

Між тим, судом з'ясовано, що Порядком
взаємодії територіальних органів
Міністерства доходів і зборів України,
місцевих фінансових органів та
територіальних органів Державної
казначейської служби України у процесі
повернення платникам податків
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань, затвердженого
Наказом Міністерства доходів і зборів
України, Міністерства фінансів України
від 30.12.2013р. №882/1188, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 23 січня
2014р. за №146/24923, встановлено чіткий
порядок повернення надмірно сплачених
митних платежів, який Товариством з
обмеженою відповідальністю «Зелена
лінія» не дотримано.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, судом встановлено, що
позовна вимога Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зелена лінія» щодо
стягнення з Державного бюджету України
суми сплати різниці між сумою митних
платежів, обчисленою згідно з митною
вартістю товарів, визначеною
декларантом, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною позивачем, у
розмірі 41999,16грн., позивачем заявлена
передчасно.

Вищевикладене повністю спростовує
твердження позивача, наведені у
позовній заяві та викладені усно у
судових засіданнях в ході судового
розгляду справи по суті.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України,
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а згідно з ч.3 ст. 105
КАС України позивач, у тому числі має
право вимагати скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень.

Згідно зі ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відтак, беручи до уваги наведене та
оцінюючи надані сторонами по справі
письмові докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що уточнені позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зелена лінія» до
Південної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби в Одеській
області про стягнення з Державного
бюджету України суми сплати різниці
між сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною декларантом, та сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
позивачем, у розмірі 41999,16грн., не
обґрунтовані, документально не
підтверджені, не ґрунтуються на
положеннях чинного законодавства, отже
задоволенню не підлягають.

У зв'язку з тим, що у задоволенні
позовних вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зелена лінія»
відмовлено повністю, витрати по сплаті
судового збору у сумі 182грн. 70коп.
покладаються на позивача, відповідно
до положень ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зелена лінія» до
Південної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби в Одеській
області про стягнення з Державного
бюджету України суми сплати різниці
між сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною декларантом, та сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
позивачем, у розмірі 41999,16грн.,
відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому приписами ст.254
КАС України.

Повний текст постанови складено та
підписано суддею 15 квітня 2014 року.

Суддя
Харченко Ю.В.

.