Справа № 826/18517/13-а
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 27.06.2013 року №
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулося Товариство з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Ніса» (далі - позивач, ТОВ «ТД
«Ніса») з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі - відповідач, ДПІ у Солом'янському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що Державною
податковою інспекцією у Солом'янському
районі ГУ Міндоходів у міста Києві на
підставі хибних висновків акту
перевірки від 06.06.2013 року №12/22-7/25270048
щодо нікчемності правочинів, укладених
між позивачем та ТОВ «Євросонік», ТОВ
«Асіті Трейд», прийнято податкові
повідомлення-рішення від 27.06.2013 року №
грошове зобов'язання з податку на
визначено грошове зобов'язання з
У судовому засіданні представник
позивача надав пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві та просив
суд задовольнити позовні вимоги у
Відповідач проти позову заперечив
надав до суду письмові заперечення, в
яких зазначив, що з огляду на
обґрунтованість висновків акту
перевірки від 06.06.2013 року №12/22-7/25270048 та,
відповідно, правомірність податкових
повідомлень-рішень від 27.06.2013 року №
вказано на нікчемність господарських
операцій між позивачем та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Євросонік», Товариством з обмеженою
відповідальністю «Асіті Трейд» як
таких, що не спрямовані на настання
реальних правових наслідків за
відсутності факту реальності
господарських операцій. Представник
відповідача просив у задоволенні
позовних вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Ніса»
відмовити в повному обсязі.
В судове засідання представник
відповідача не з'явився, про дату, час
та місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, докази
чого містяться в матеріалах справи.
Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Враховуючи зазначене, суд в судовому
засіданні від 13.03.2014 року ухвалив
розглядати справу у порядку письмового
Таким чином, суд керуючись ч.6 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України вирішує справу на підставі
наявних в ній доказів.
Вирішуючи спір по суті суд виходив з
Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Ніса»,
зареєстровано як юридична особа
Солом'янською районною в місті Києві
державною адміністрацією 13.10.1997 року,
ідентифікаційний код юридичної особи
25270048, що підтверджено витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців та довідкою
АА №787793 з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України, в
якій зазначено, що видами діяльності за
КВЕД є, зокрема, ремонт і технічне
обслуговування готових металевих
виробів, діяльність посередників у
торгівлі товарами широкого
асортименту, неспеціалізована оптова
торгівля, оптова торгівля іншими
проміжними продуктами, ремонт і
технічне обслуговування машин і
устаткування промислового
призначення,механічне оброблення
металевих виробів, оптова торгівля
хімічними продуктами,
неспеціалізована оптова торгівля
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами, вантажний
автомобільний транспорт. (т.1 а.с.80-87)
На час розгляду справи Товариство з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Ніса» зареєстроване як платник
податку на додану вартість з 25.11.1997 року
(індивідуальний податковий номер -
реєстру платників податку на додану
вартість, розміщеному на офіційному
веб-сайті Міністерства доходів і
зборів України. (minrd.gov.ua)
Відповідач - Державна податкова
інспекція у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві є контролюючим органом,
який в розумінні п.п.41.1.1 п.41.1 ст.41
Податкового кодексу України контролює
податки, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
«Торговий дім «Ніса» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість при взаємовідносинах з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Євросонік» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Асіті Трейд» за
період з 01.07.2010 року по 31.12.2012 року та
складено акт перевірки від 06.06.2013 року
№12/22-7/25270048.
Відповідно до висновків акту
перевіркою встановлено порушення ТОВ
«Торговий дім «Ніса»: п.198.3 ст.198, п.198.6
ст.198, п.201.4 ст.201, п.201.6 ст.201, п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України та п.2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за №168/704, п.9.1 ст.9 Закону України
від 16.07.1999 року №996-XIV «Про
бухгалтерських облік та фінансову
звітність в Україні» (зі змінами та
доповненнями), в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
жовтень 2010 року на суму 5900,00 грн.,
квітень 2012 року на суму 5169,72 грн.; пп.139.1.9
п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України
та п.2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за №168/704, ст.9 Закону України від
16.07.1999 року №996-XIV «Про бухгалтерських
облік та фінансову звітність в
Україні» (зі змінами та доповненнями), в
результаті чого занижено податок на
т.ч. по періодах: 4 квартал 2010 року 2456,00
грн., 1 квартал 2011 року 2766,00 грн., 2
квартал 2011 року 195,00 грн., 1 квартал 2012
року 5428,00 грн. (т.1 а.с.10)
На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення: від 27.06.2013 року
зобов'язання з податку на додану
саме за основним платежем в розмірі
санкціями в розмірі 2767,00 грн. та від
грошового зобов'язання з податку на
саме за основним платежем в розмірі
санкціями в розмірі 2711,00 грн. (т.1 а.с.41,42)
Відповідно до вимог ст. 67 Конституції
України платники податків повинні
сплачувати належні суми податків і
зборів у встановлені законами терміни.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
Відповідно до пункту 201.6 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.
Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
Відповідно до абзацу другого пункту 2.1
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
номером 168/704, господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством.
Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.
З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Зазначена позиція суду
узгоджується із позицією Вищого
адміністративного суду України,
викладеної у листі останнього від
02.06.2011 №742/11/13-11.
Як вбачається із акту перевірки
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 06.06.2013 року висновки щодо
порушення позивачем приписів
Податкового кодексу України зроблено з
огляду на нікчемність правочинів між
ТОВ «Торговий дім «Ніса» та ТОВ
«Євросонік» та ТОВ «Асіті Трейд» за
договорами поставки, як таких, що не
спрямовані на настання реальних
правових наслідків, за відсутності
факту реальності господарських
З матеріалів справи судом встановлено,
що між ТОВ «Торговий дім «Ніса» та ТОВ
«Євросонік» укладено договір від
01.10.2010 року №10/11/2010, відповідного до
яких ТОВ «Євросонік» (постачальник)
зобов'язується передати у власність
продукцію ТОВ «ТД «Ніса» (покупець), а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цю продукцію в кількості і
асортименті вказаному у додаткових
угодах до цього договору.
На підтвердження виконання умов
договору та отримання товару позивачем
надано суду копії названого договору,
додаткову угоду від 10/11/2010 року №1, акти
здачі-прийняття робіт (виконання
послуг), видаткову накладну від 29.10.2010
року №102921. (т.1 а.с.88-129, т.2 а.с.15)
Також ТОВ «Євросонік» виписано на ім'я
позивача податкову накладну від 29.10.2010
отриманих та виданих податкових
накладних №10 за 10 місяць 2010 року. (т.2
Розрахунок між сторонами проводився у
безготівковій формі, на підтвердження
сплати сум за договором позивачем
надано платіжні доручення та виписки
по рахунку ТОВ «ТД «Ніса» (т.1 а.с.93,94)
Також, судом встановлено, що між
позивачем та ТОВ «Асіті трейд»
укладено договір поставки від 06.01.2012
року №22, відповідного до яких ТОВ
«Асіті трейд» (постачальник)
зобов'язується передати у власність
продукцію ТОВ «ТД «Ніса» (покупець), а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цю продукцію в кількості і
асортименті вказаному специфікаціях,
оформлених у вигляді додаткових угодах
до цього договору. (т.1 а.с.134)
На підтвердження виконання умов
договору та отримання товару позивачем
надано суду копії названого договору,
специфікації, видаткову накладну від
06.01.2012 року №265, рахунок-фактура від
06.01.2012 року №265.
ТОВ «Асіті трейд» виписано на ім'я
позивача податкову накладну від 06.01.2012
року №265. (т.1 а.с.132)
Розрахунок між сторонами проводився у
безготівковій формі, на підтвердження
сплати сум за договором позивачем
надано платіжні доручення та виписки
по рахунку ТОВ «ТД «Ніса» (т.1 а.с.145)
Окрім того, станом на час здійснення
господарських операцій між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТД «Ніса» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Євросонік» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Асіті трейд»
контрагенти позивача були належним
чином зареєстрований і як юридичні
особи, і як платники податку на додану
Таким чином, у позивача згідно з
пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України виникло право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту з дати отримання товарів.
Відповідачем на спростування
реальності господарських операцій,
здійснених між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТД «Ніса» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Євросонік» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Асіті трейд»
вказано акти зустрічних перевірок.
Відповідно до акту перевірки ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у
місті Києві від 08.12.2011 року про
результати документальної невиїзної
перевірки ТОВ «Євросонік» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 03.08.2010 року по
30.09.2011 року, в якому зазначено, що у
зв'язку з не підтвердженням
податкового кредиту з ПДВ та валових
витрат, у ТОВ «Євросонік» відсутні
об'єкти оподаткування податком на
додану вартість та податком на
прибуток по операціях з продажу
підприємствам-покупцям. Також з
вищевказаним актом отримано частину
матеріалів розслідування кримінальної
справи, зокрема протокол допиту ОСОБА_1
(директор ТОВ «Євросонік»), в якому
зазначено, що вона не реєструвала та не
брала участі у керівництві ТОВ
«Євросонік» та нікого на це не
Згідно до акту ДПІ у Шевченківському
районі ГУ Міндоходів у місті Києві від
01.03.2013 року №617/22-90/37318569 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Асіті Трейд» з
контрагентами, з якими платником
податків задекларовані
взаємовідносини за період з 01.11.2011 року
по 31.01.2013 року зазначено, що правочини,
укладені з контрагентами порушують
публічний порядок, суперечать
інтересам держави та суспільства,
вчинені з метою ухилення від сплати
податків третіх осіб. Також є посилання
на те, що проведено експертизу підпису
ОСОБА_2, якою встановлено ймовірність
виконання підпису в деяких документах
не гр.. ОСОБА_2, а іншою особою.
Статтею 204 Цивільного кодексу України
передбачено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.
Відповідно до частини 2 статті 215
Цивільного кодексу України недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
Згідно з статтею 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.
Відповідно до пункту 18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» при
кваліфікації правочину за статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі.
Виходячи з вищевикладеного, посилання
відповідача на протокол допиту ОСОБА_1
не є доказом нікчемності
цивільно-правового правочину, оскільки
сама по собі фіктивність реєстрації
контрагента не може бути безпосереднім
свідченням одержання платником
необґрунтованої податкової вигоди без
підтвердження факту відсутності
реального здійснення господарських
операцій. Доказів того, що позивач знав
або повинен був знати, що директор
контрагента був номінальним
керівником, податковим органом не
подано, узгодженості дій позивача та
контрагента, спрямованих виключно на
штучне створення умов для виникнення
податкової вигоди, державною
податковою інспекцією у Солом'янському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві не
наведено. Також суд звертає увагу, що
інформації щодо встановлення вироком
суду обставин щодо фіктивності
реєстрації контрагента позивача,
відповідачем суду не надано.
Щодо висновків експертизи, суд
зазначає що під сумнів ставився підпис
ОСОБА_2 тільки в деяких документах, а
доказів, що позивач знав або повинен
був знати, що підписи від імені ОСОБА_2 у
наданих документах виконані не гр.
ОСОБА_2, а іншою особою, податковим
Крім того, з огляду на принцип
персональної відповідальності
платника податку право на податковий
кредит та віднесення сум, понесених
витрат, до складу валових витрат
товариства не може ставитись у пряму
залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами. Відповідно
до статті 61 Конституції України
юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.
Законодавством України не передбачено
відповідальність юридичної особи за
зобов'язаннями іншої юридичної особи, в
тому числі за податковими
Аналогічну правову позицію висловлено
також Вищим адміністративним судом
України, зокрема, в ухвалах суду від
Судом також враховуються рішення
Європейського суду з прав людини у
справах Інтерсплав проти України (2007
рік, заява № 803/02), "Булвес"АД проти
Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес
Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік,
заява № 6689/03), які відповідно до статті
17 Закону України "Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини"
підлягають застосуванню судами як
джерела права, у яких визначено, що
платника податку не може бути
позбавлено права на бюджетне
відшкодування ПДВ за відсутності
доказів того, що його було залучено до
протиправної діяльності, пов'язаної з
незаконним отриманням бюджетного
відшкодування; при цьому платник ПДВ не
повинен нести відповідальність за
зловживання, вчинені його
постачальниками, якщо платник ПДВ не
знав про такі зловживання і не міг про
Окрім того, під час перевірки позивача
відповідачем перевірявся зміст
правочину, укладеного між позивачем та
його контрагентом, а також рух активів
у процесі здійснення господарських
операцій між позивачем та спірними
контрагентами. Водночас, жодних
доказів відсутності факту реальності
господарських операцій між ними суду
Також, з аналізу норм Податкового
кодексу України, необхідними та
достатніми підставами для включення
позивачем до складу податкового
кредиту відповідних сум податку на
додану вартість є: придбання ним послуг
з метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності; сплата чи
нарахування сум податку на додану
вартість у зв'язку з таким придбанням.
При з'ясуванні питання, щодо
підтвердження використання позивачем
у господарській діяльності послуг,
отриманих від ТОВ «Євросонік» та ТОВ
«Асіті Трейд», судом встановлено
На підтвердження дійсного отримання
поставки товару в процесі здійснення
господарських операцій позивачем
надано до суду оригінали та копії
буклетів, які були предметом договорів
між позивачем та спірними
контрагентами. (т.2 а.с.30-46)
В подальшому виготовлені та отримані
буклети були розіслані разом з товаром
контрагентам позивача, на
підтвердження чого до суду надано акти
списання та реєстри відправлених
рекламних буклетів. (т.2 а.с.78-120)
В процесі розгляду справи відповідачем
доказів крім тих, що містяться у
матеріалах справи, до суду не надано,
відомостей про наявність інших
доказів, які могли б бути витребувані
судом, відповідачем також не надано.
За таких обставин, відповідачем не
надано суду належних та допустимих
доказів, що фінансово-господарські
операції між ТОВ «Торговий дім «Ніса»
та ТОВ «Євросонік», ТОВ «Асіті Трейд»
не були спрямовані на настання
фінансово-господарської діяльності;
доказів того, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин справи, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України, а тому суд вважає,
що відповідачем неправомірно
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість та податку
на прибуток застосовано штрафні
(фінансові) санкції, у зв'язку із чим
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 27.06.2013 року
Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
Таким чином, враховуючи вищевикладене
суд дійшов висновку, що викладені в
позовній заяві доводи позивача є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111,112, 121, 122-143, 151-154,
158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Ніса»
до Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкових повідомлень-рішень від
Визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «Ніса»
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 182 грн. 70 коп.
Покласти на відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України виконання постанови суду в
частині стягнення судових витрат за
рахунок бюджетних асигнувань
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві.
Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
О.А. Соколова