Справа № 2а-2570/5789/11
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/800/12/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Федеральна
пасажирська компанія» на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року у справі за позовом Відкритого
акціонерного товариства «Федеральна
пасажирська компанія» до
Чернігівського прикордонного загону
Північного регіонального управління
Державної прикордонної служби України,
третя особа - Державна адміністрація
залізничного транспорту України про
скасування постанови щодо накладення
штрафу, -

встановив:

ВАТ «Федеральна пасажирська компанія»
звернулося до суду з позовом до
Чернігівського прикордонного загону
Північного регіонального управління
Державної прикордонної служби України,
третя особа - Державна адміністрація
залізничного транспорту України про
скасування постанови щодо накладення
штрафу.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі, ВАТ «Федеральна
пасажирська компанія», посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та прийняти
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225- 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що 12 липня 2011 року у потязі
№ 457 сполученням «Херсон -
Санкт-Петербург» під час проведення
прикордонного контролю у вагоні № 7
прикордонним нарядом відділу
прикордонної служби «Деревини» в
пункті контролю «Хоробичі» було
виявлено двох неповнолітніх пасажирів:
громадянина України ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
яких були відсутні документи на право
перетинання державного кордону
України (проїзний документ дитини). За
результатами прикордонного контролю
був складений протокол від 12 липня 2011
року № 22530058 про правопорушення,
пов'язане зі здійсненням перевізником
міжнародних пасажирських перевезень.

На підставі вказаного протоколу від 12
липня 2011 року № 22530058, виконуючим
обов'язки начальника Чернігівського
прикордонного загону Лагошею О.В.
винесена постанова від 01 серпня 2011 року
№ 2253/24 про правопорушення, пов'язане зі
здійсненням перевізником міжнародних
пасажирських перевезень, якою на ВАТ
«Федеральна пасажирська компанія»
накладено штраф у розмірі 17000,00 грн.

Положеннями статті 1 Закону України
«Про відповідальність перевізників
під час здійснення міжнародних
пасажирських перевезень» визначено, що
підприємства (їх об'єднання), установи,
організації, фізичні особи -
підприємці, які здійснюють міжнародні
пасажирські перевезення (далі -
перевізники), за невиконання обов'язку
перевірити перед початком
міжнародного пасажирського
перевезення наявність у пасажира
документів, необхідних для в'їзду до
держави прямування, транзиту, що
призвело до перевезення чи спроби
перевезення пасажира через державний
кордон України без необхідних
документів, несуть відповідальність у
вигляді штрафу від п'ятисот до однієї
тисячі неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян за кожного такого
пасажира, але не більше двадцяти тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян за одне перевезення.

Згідно статті 22-1 Закону України «Про
залізничний транспорт» при
перевезенні пасажира у міжнародному
сполученні зобов'язаний до початку
перевезення перевірити наявність у
пасажира документів, необхідних для
в'їзду до держави прямування, держав за
маршрутом слідування, та відмовити у
перевезенні пасажиру, який на його
вимогу не пред'явив необхідні
документи. За невиконання обов'язку
перевірити перед початком перевезення
пасажира у міжнародному сполученні
наявність у нього документів,
необхідних для в'їзду до держави
прямування, держав за маршрутом
слідування, що призвело до перевезення
чи спроби перевезення пасажира через
державний кордон України без
необхідних документів, перевізник несе
відповідальність, передбачену Законом.

Пунктом 1.5 Додатку до Угоди між
Кабінетом Міністрів України та Урядом
Республіки Білорусь, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 вересня 2009 року № 998 «Про
безвізові поїздки громадян»,
документом, який дає право в'їзду -
виїзду, прямування транзитом і
знаходження на території іншої Сторони
є проїзний документ дитини.

Відповідно до Закону України «Про
відповідальність перевізників під час
здійснення міжнародних пасажирських
перевезень» суб'єктом правопорушення в
кожному випадку є перевізник.

Судами встановлено, що факт здійснення
ВАТ «Федеральна пасажирська компанія»
міжнародних пасажирських перевезень
сторонами у справі не спростовується, і
відповідно до позивача застосовується
поняття «перевізник», яке визначено
Законом України «Про відповідальність
перевізників під час здійснення
міжнародних пасажирських перевезень».

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком судів першої
та апеляційної інстанцій, про те, що
саме на перевізника покладається
обов'язок по перевірці наявності у
пасажира документів, необхідних для
в'їзду до держави прямування, а також
те, що позивачем не виконано обов'язок
перевірити до початку перевезення
наявність у пасажира документів,
необхідних для в'їзду до держави
прямування, що призвело до спроби
перевезення пасажира через державний
кордон України без необхідних
документів.

Отже, доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло б призвести до
невірного вирішення спору, а тому
оскаржувані судові рішення є законними
та обґрунтованими і підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Федеральна
пасажирська компанія» залишити без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року у справі за позовом Відкритого
акціонерного товариства «Федеральна
пасажирська компанія» до
Чернігівського прикордонного загону
Північного регіонального управління
Державної прикордонної служби України,
третя особа - Державна адміністрація
залізничного транспорту України про
скасування постанови щодо накладення
штрафу - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко