Справа № 809/87/14
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"02" квітня 2014 р.
Справа №
809/87/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Панікара І.В.

при секретарі Кривун О.О.

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Лучин О.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

до відповідача: Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Івано-Франківській області

про визнання дій неправомірними
та скасування постанови про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності №1086 від 23.12.
2013 року,-

ВСТАНОВИВ:

08.01.2014 року фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області (надалі -
відповідач) про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності №1086 від 23.12.2013 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем протиправно, всупереч
положенням Законів України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності", Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого Постановою КМУ
від 23.05.2011 року № 553, вчинено дії
спрямовані на проведення позапланової
перевірки дотримання позивачем вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил,
складання акту перевірки, винесення
припису, складання протоколу про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 20.12.2013 року та винесення
постанови від 23.12.2013 року за № 1086 про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності. З
урахуванням викладеного, просить суд
винести рішення, яким визнати такі дії
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області
неправомірними та скасувати постанову
від 23.12.2013 року за № 1086 про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав з
підстав викладених в
адміністративному позові. Просив позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
щодо задоволення адміністративного
позову заперечила з підстав наведених
в письмовому запереченні від 13.02.2014
року, що долучене до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши наявні та витребувані
докази, судом установлено наступне.

В грудні 2013 року позивач звернувся до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області із заявою
про прийняття в експлуатацію
торгово-офісного приміщення по
АДРЕСА_1.

За наслідками поданого звернення,
начальником Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області видано
наказ від 11.12.2013 року за № 307 про
проведення позапланової перевірки.

Головним державним інспектором
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області
Маліновським Р.Р., 20.12.2013 року проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

За результатами проведеної перевірки,
відповідачем складено акт перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
20.12.2013 року, згідно висновків якого
встановлено, що у 2010 році ФОП ОСОБА_3 без
дозволу на виконання будівельних робіт
збудовано торгово-офісні приміщення,
чим порушено пункт 3 частини 1 статті 25
ЗУ "Про основи містобудування".

Також, як вбачається з матеріалів
справи, 20.12.2013 року відповідачем
винесено припис про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартіві правил,
яким позивача зобов'язано усунути
виявлені порушення шляхом реєстрації
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, згідно наказу № 95 від
19.03.2013 року у термін до 06.05.2014 року.

Поряд із цим, 20.12.2013 року головним
державним інспектором Маліновським
Р.Р. складено протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

Окрім того, відповідачем винесено
постанову за № 1086 від 23.12.2013 року про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності, якою
позивача визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого пунктом
2 частини 2 статті 2 ЗУ "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 11470 гривень.

При вирішенні зазначеного спору суд
виходив із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами, регулюються нормами Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності", Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності",
Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю, що
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 р. №
553.

Відповідно до частин 2, 3 статті 41 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності", державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється органами державного
архітектурно-будівельного контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю розглядають відповідно до
закону справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

Згідно положень пункту 5 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 № 553
(надалі - Порядок), державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється Інспекціями за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.

Відповідно до вимог пункту 7 Порядку,
позаплановою перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена планом
роботи інспекції.

Підставами для проведення
позапланової перевірки є: подання
суб'єктом містобудування письмової
заяви про проведення перевірки об'єкта
будівництва або будівельної продукції
за його бажанням чи письмової заяви про
проведення перевірки щодо дотримання
суб'єктом господарювання Ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності, пов'язаної з будівництвом
об'єкта архітектури, який за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності;
необхідність проведення перевірки
достовірності даних, наведених у
повідомленні та декларації про початок
виконання підготовчих робіт,
повідомленні та декларації про початок
виконання будівельних робіт,
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, протягом трьох місяців з
дня подання зазначених документів;
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта; перевірка
виконання суб'єктом містобудівної
діяльності вимог приписів інспекцій;
перевірка виконання суб'єктом
господарювання вимог інспекції щодо
усунення порушень ліцензіатом
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності; звернення
фізичних чи юридичних осіб про
порушення суб'єктом містобудування
вимог містобудівного законодавства; -
вимога правоохоронних органів про
проведення перевірки.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що
посадові особи інспекцій під час
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
мають право складати протоколи про
вчинення правопорушень та акти
перевірок, і накладати штрафи у межах
повноважень, передбачених законом
та видавати обов'язкові для виконання
приписи щодо: усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил та/або
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт.

Згідно положень пунктів 17-20 Порядку, за
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки. У разі
виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (далі -
припис). Акт перевірки складається у
двох примірниках. Один примірник
надається суб'єкту містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, а
другий залишається в інспекції. Припис
складається у двох примірниках та
підписується посадовою особою
інспекції, яка провела перевірку. Один
примірник припису залишається в
інспекції, а інший надається суб'єкту
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль.

З урахуванням вищевикладених норм
матеріального права, суд констатує, що
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області при
проведенні перевірки діяла у
відповідності до статті 19 Конституції
України, до статті 41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
згідно з Порядком здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №
553 та на підставі заяви позивача про
прийняття в експлуатацію
торгово-офісного приміщення по
АДРЕСА_1. А отже, у задоволенні
вищевказаних позовних вимог слід
відмовити.

Щодо надання правової оцінки
законності дій відповідача при
винесенні ним постанови від 23.12.2013 року
за № 1086 про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності та можливості її
скасування, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 3
Закону України "Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності" (надалі -
Закон), справи про правопорушення
передбачені цим Законом, розглядаються
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Накладати штраф від імені центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
мають право його керівник та
уповноважені ним посадові особи
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Частина 2 статті 3 Закону викладена у
вказаній редакції згідно Закону
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
діяльності Міністерства внутрішніх
справ України, Міністерства
надзвичайних ситуацій України,
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, інших
центральних органів виконавчої влади,
діяльність яких спрямовується та
координується через відповідних
міністрів" від 16.10.2012 №5459-VI, який набрав
чинності 08.11.2012.

До вказаних змін повноваження щодо
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
належали керівникам територіальних
органів Держархбудінспекції та їх
заступникам.

Так, у пункті 2 Прикінцевих положень
Закону від 16.10.2012 №5459-VI зазначено, що
Кабінет Міністрів України протягом
трьох місяців з дня набрання чинності
цим Законом повинен привести чинні
нормативно-правові акти у
відповідність із цим Законом, тобто з
18.11.2012 року було зобов'язано привести
свої нормативно правові акти у
відповідність із цим Законом та
забезпечити перегляд і скасування
міністерствами та іншими центральними
органами виконавчої влади їх
нормативно-правових актів, що
суперечать цьому Закону.

Частиною 1 статті 4 Закону визначено, що
порядок накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності визначається Кабінетом
Міністрів України.

Кабінет Міністрів України Постановою
від 06.04.1995 № 244 затвердив Порядок
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності, однак
зі змісту пункту 2 вказаного порядку
вбачається, що накладати штраф від
імені інспекцій мають право: керівник
Держархбудінспекції та його
заступники, керівники територіальних
органів Держархбудінспекції та їх
заступники.

У даному випадку існує невідповідність
вимог підзаконних нормативно-правових
актів вимогам закону.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акту Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Слід зазначити, що станом на час
виникнення спірних правовідносин до
повноважень Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Івано-Франківській області
повноваження на накладення штрафів за
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності не належали,
і такими повноваженнями згідно Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" наділений лише центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю, а
саме Державна архітектурно-будівельна
інспекція України.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до переконання, що позовні
вимоги в частині визнання дій
відповідача щодо винесення постанови
від 23.12.2013 року за № 1086 про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності -
неправомірними та скасування
постанови Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області від 23.12.2013
року за № 1086 про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності є обгрунтованими і
підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 3 статті 94 КАС
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Згідно положень частини 3 статті 4 ЗУ
"Про судовий збір", під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 % розміру
ставки судового збору. Решта суми
судового збору стягується з позивача
або відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Як встановлено судом, розмір ставки
судового збору за подання вказаного
адміністративного позову становить 1827
грн. Згідно квитанції від 31.01.2014 року
позивачем під час подання позову
сплачено судовий збір в розмірі 255,78
грн., внаслідок чого, суд приходь до
переконання, що слід стягнути з ФОП
ОСОБА_3 в користь Державного бюджету
України решту суми судового збору
пропорційно до задоволеної частини
вимоги в розмірі 657,72 грн.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області щодо
винесення постанови від 23.12.2013 року за
№ 1086 про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності - неправомірними.

Скасувати постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Івано-Франківській області
від 23.12.2013 року за № 1086 про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 в користь
Державного бюджету України частково
несплачений судовий збір в розмірі 657,72
грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: /підпис/
Панікар
І.В.

Постанова складена в повному
обсязі 07.04.2014 року.