Справа № 2а-11435/10/1370
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючий суддя
представник позивача
представник відповідача
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації України в
Тернопільській області про стягнення з
приватного підприємця ОСОБА_1
Обставини справи.
Позивач, регіональне управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації України в
Тернопільській області, звернувся
06.12.2010 року до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом про
стягнення з відповідача, приватного
підприємця ОСОБА_1, фінансової санкцій
Позовні вимоги мотивовано тим, що на
підставі складеного за результатами
перевірки акта №08/32-2/НОМЕР_1, позивачем
25.01.2010р. прийнято рішення №190222 про
застосування до відповідача
фінансової санкції в сумі 6768 грн., яка
відповідачем добровільно у
встановлений законом строк не
Оскільки відповідачем оскаржено у
судовому порядку рішення №190222 від
25.01.2010р. (справа №2а-1112/10/1970), провадження
у справі зупинялось відповідно до
ували від 28.02.2011 року, до набрання
законної сили рішенням у вказаній
справі.
Провадження у справі поновлено ухвалою
від 09.04.2014 року, у зв'язку із набранням
законної сили рішенням у справі
№2а-1112/10/1970 відповідно до постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.12.2013р.
У зв'язку з проведеною реорганізацією
позивача (а.с.65,67), судом відповідно до
ст. 55 Кодексу адміністративно
судочинства України допущено заміну
позивача правонаступником - Головним
управлінням Міндоходів у
Тернопільській області.
Позивач представника у судове
засідання не направив, подав
клопотання про розгляд справи без
участі представника, позовні вимоги
Відповідач представника у судове
засідання не направив, повідомлений
належним чином (а.с.57), заперечень не
подав, клопотань процесуального
характеру до суду не надходило.
З урахуванням визначених ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства строків
розгляду справи, суд відповідно до ч.4
ст. 128 та ч. 6 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розглядає справу за відсутності
представників сторін на основі наявних
Суд повно, всебічно та об'єктивно
оцінив подані докази у їх сукупності,
Позивачем 22.01.2010 року проведена
позапланова виїзна перевірка з питань
додержання відповідачем вимог,
встановлених законодавством України,
які є обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, про що складено
акт 08/32-2/НОМЕР_1 (а.с.8-10).
На підставі складеного за результатами
перевірки акта, позивачем 25.01.2010 року
прийнято рішення №190222 про
застосування до відповідача
фінансових санкцій в сумі 6768 грн. за
зберігання алкогольних напоїв у місці
зберігання не внесеному до Єдиного
У результаті судового оскарження
відповідачем рішення №190222 від 25.01.2010 р
про застосування фінансових санкцій в
сумі 6768 грн., Львівським апеляційним
адміністративним судом прийнято
19.12.2013р. постанову у справі №2а-1112/09/1970
(а.с.59-63), відповідно до якої постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 03.06.2010 року
в справі №2а-1112/09/1970 скасовано, у
задоволенні позову відмовлено.
Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч.1 ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Закріплений у ч.1 ст.11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
Вміщений у ч. 2 цієї ж статті принцип
диспозитивності визначає, що суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.
Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства
України, предметом доказування є
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги чи заперечення або які
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропущення строку для
звернення до суду тощо) та які належить
встановити при ухваленні судового
рішення у справі.

З огляду на зміст викладених норм
процесуального права та зважаючи на те,
що вимогами заявленого позову є
стягнення штрафних (фінансових)
санкцій, предметом доказування у даній
справі є обставини, які свідчать про
наявність підстав, з якими закон
пов'язує можливість стягнення
фінансових санкцій у судовому порядку,
обґрунтованість їх розміру,
встановлення факту їх сплати у
добровільному порядку або
встановлення відсутності такого факту
тощо.

Правомірність застосування фінансових
санкцій не охоплюється предметом
даного позову, оскільки рішення
суб'єкта владних повноважень, за яким
такі санкції застосовані, не є
предметом позову у даній справі, а було
предметом позову у іншій справі, отже
суд не має процесуальних повноважень у
межах розгляду даної справи
здійснювати його правовий аналіз, а тим
більше повторний.

Згідно з частиною 2 статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім тих, для
яких законом встановлено інший порядок
судового вирішення.

У пункті 1 частини 1 статті 3 КАС України,
справу адміністративної юрисдикції
визначено, як переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень є орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3
КАС України).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 50 КАС України
встановлено, що позивачем в
адміністративній справі можуть бути
громадяни України, іноземці чи особи
без громадянства, підприємства,
установи, організації (юридичні особи),
суб'єкти владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст.18 КАС України, окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, обласна
рада, Київська або Севастопольська
міська рада, їх посадова чи службова
особа, крім випадків, передбачених цим
Кодексом, та крім справ з приводу їхніх
рішень, дій чи бездіяльності у справах
про адміністративні проступки та
справ, які підсудні місцевим загальним
судам як адміністративним судам.

Суб'єкти владних повноважень, згідно з
ч.3 ст.6 КАС України, мають право
звернутися до адміністративного суду у
випадках, передбачених Конституцією та
законами України. У випадках,
установлених законом, до суду можуть
звертатися органи та особи, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб (ч.2 ст.6 КАС
України).

Відповідно до частини другої статті 17
Закону України від 19 грудня 1995 року №
481/95-ВР «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» (із
змінами і доповненнями на час
виникнення спірних правовідносин) до
суб'єктів підприємницької діяльності
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі зберігання
алкогольних напоїв у місці зберігання,
не внесеному до Єдиного державного
реєстру у розмірі 100 відсотків вартості
отриманої партії товару, але не менше
1700 гривень.

Згідно п.10 постанови КМУ від 02.06.2003 року
№ 790 «Про затвердження Порядку
застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону України
від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» (із змінами і
доповненнями на час виникнення спірних
правовідносин) у разі не виконання
суб'єктом підприємницької діяльності
рішення про застосування фінансових
санкцій протягом 30 днів після його
отримання, сума санкцій стягується на
підставі рішення суду.

Згідно з частиною п'ятою статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду
апеляційної чи касаційної інстанції за
наслідками перегляду, постанова
Верховного Суду України набирають
законної сили з моменту проголошення, а
якщо їх було прийнято за наслідками
розгляду у письмовому провадженні, -
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі.

На час вирішення даного спору
постанова Львівського апеляційного
адміністративного суду, якою
відмовлено відповідачеві у
задоволенні позову про скасування
рішення позивача про застосування
фінансових санкцій в розмірі 6768 грн.,
набрала законної сили.

Наслідком набрання законної сили
рішенням суду є набуття цим рішенням,
зокрема, ознак обов'язковості (що
передбачає обов'язок його виконання
усіма органами, організаціями та
посадовими особами) та виконуваності
(тобто забезпечення законом права
особи на примусове виконання рішення).
Іншими словами, законна сила рішення
суду є його правовою дією, яка
проявляється в тому, що установлена
рішенням наявність чи відсутність прав
і фактів, на яких ці права ґрунтуються,
є остаточною, а встановлені рішенням
права та обов'язки підлягають
беззаперечному здійсненню на вимогу
уповноважених осіб.

З огляду на те, що
адміністративно-господарські санкції
загалом і штраф, встановлений Законом
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» зокрема, є
конфіскаційними, оскільки своїм
наслідком мають вилучення державою у
суб'єкта господарювання основних чи
оборотних фондів, іншого майна, їх
стягнення відповідно до ст. 41
Конституції України можливе лише за
рішенням суду.

При цьому на правовідносини по
стягненню з відповідача до бюджету
штрафних санкцій не поширюються
процедури, передбачені Законом України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» та
Податкового кодексу України, оскільки
штрафні санкції, застосовані до
відповідача у 2010 році і за стягненням
яких позивач звернувся у 2010 році, за
своєю правовою природою не були
податковим зобов'язанням.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, і
лише в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається відповідно
до ч.2 ст.71 КАС України на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування
зобов'язані діяти лише на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З урахуванням вищенаведених норм
діючого на час звернення позивача до
суду законодавства та фактичних
обставин справи, суд дійшов висновку,
що оскільки позивач є суб'єктом владних
повноважень, який вправі звертатися до
адміністративного суду із заявленими
вимогами, такі вимоги заявлено у
порядку та спосіб передбачені чинним
на час звернення до суду
законодавством, відповідачем не надано
доказів сплати фінансових санкцій в
сумі 6768 грн., то позовні вимоги є
законними, обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Відповідно до положень ст.94 КАС України
судові витрати з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Стягнути до Державного бюджету
України з приватного підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) фінансову санкцію у вигляді
штрафу в розмірі 6768 (шість тисяч сімсот
шістдесят вісім) грн.

3. Судові витрати з сторін не
стягуються.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в строк
та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано 14.04.2014 р. о 10:00 год.

Суддя
Коморний О.І.