Справа № 2а/0370/4/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 р.
Справа № 3791/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Іщук Л. П., Рибачука А.І.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу приватного підприємства
"Антон-Зодчий" на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 11
січня 2011 року в справі за позовом
приватного підприємства "Антон-Зодчий"
до першого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції про скасування
постанови, -

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2011 року Волинським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву приватного
підприємства "Антон-Зодчий" до першого
відділу державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
про скасування постанови заступника
начальника першого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції ОСОБА_1 від 15 грудня
2010 року про арешт коштів боржника;
зобов'язання заступника начальника
першого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції ОСОБА_1 зняти арешт, накладений
на належні приватному підприємству
"Антон-Зодчий"грошові кошти в загальній
сумі 466118,13 грн., що знаходяться на
розрахункових рахунках № 260091132 у філії
ПАТ "КРЕДИТПРОМБАНК"; № 260082325 та № 260041340
у "Райффайзен банк АВАЛЬ"; № 3 у
"Райффайзен банк АВАЛЬ" м. Київ; №
193 у філії ТОВ "Укрпромбанк"; №
5001 в Луцькій філії АТ "Укрінбанк";
№ 1411 та № 1411 КБ "Приватбанк".

В обґрунтування вимог позовної заяви
вказано, що об'єднуючи в зведене
виконавче провадження № 14087403
виконавче провадження про стягнення з
позивача на користь ВАТ «Райфайзен
банк АВАЛЬ» - 166292,72 грн., державний
виконавець знала, що законність її
постанови від 08 листопада 2010 року про
відкриття виконавчого провадження
оскаржено до суду.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 11 січня 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
у разі, якщо в органі державної
виконавчої служби відкрито кілька
виконавчих проваджень щодо одного й
того самого боржника, вони об'єднуються
у зведене виконавче провадження і на
майно боржника накладається арешт у
межах загальної суми стягнення,
виконавчого збору і можливих витрат на
виконавче провадження.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - приватним
підприємством "Антон-Зодчий", подано
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою задоволити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що судом не взято до
уваги факт розгляду господарським
судом Волинської області скарги на дії
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України, вважає можливим
проведення розгляду справи за їхньої
відсутності, в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її
задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 08 листопада 2010 року
заступником начальника першого
відділу державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження
№ 22462676 по примусовому виконанню наказу
Господарського суду Волинської
області № 2/103-1 від 21 жовтня 2010 року про
стягнення з ПП «Антон-Зодчий» на
користь ВАТ «Райффайзен банк Аваль»
166292,72 грн., яким запропоновано боржнику
добровільно виконати наказ в
семиденний строк та попереджено його
про те, що у випадку невиконання наказу
в наданий строк, його виконання буде
здійснено в примусовому порядку зі
стягненням з нього виконавчого збору
та витрат, повязаних з провадженням
виконавчих дій. Одночасно накладено
арешт на все майно, що належить
боржнику в межах суми боргу 166292,72 грн.,
заборонивши його відчуження.

Судом також встановлено, що на
виконанні в першому відділі ДВС
Луцького міського управління юстиції
станом на 01 листопада 2010 року
знаходилось дванадцять виконавчих
проваджень, які обєднанні у зведене
виконавче провадження № 14087403 про
стягнення з ПП «Антон-Зодчий» на
користь держави та юридичних осіб
боргу на загальну суму 299825,41 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб Державної виконавчої
служби, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів, які здійснюються на підставах,
у спосіб та в межах повноважень,
визначених чинним законодавством
України, а також рішеннями, що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно ч.2 та ч.6 ст. 24 цього Закону
державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. В
постанові державний виконавець
встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів, та попереджає
боржника про примусове виконання
рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених цим Законом. За
заявою стягувача, з метою забезпечення
виконання рішення про майнові
стягнення, державний виконавець
постановою про відкриття виконавчого
провадження вправі накласти арешт на
майно боржника (крім коштів) та
оголосити заборону на його відчуження.
Одночасно з винесенням такої постанови
державний виконавець може провести
опис і арешт майна боржника в порядку,
визначеному цим Законом.

Статтею 30 вищевказаного Закону
передбачено, що якщо боржник у
встановлений строк добровільно не
виконав рішення, державний виконавець
невідкладно розпочинає його примусове
виконання.

Частиною 1 статті 55 Закону України «Про
виконавче провадження" встановлено, що
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження,
якою накладається арешт на майно
боржника та оголошується заборона на
його відчуження; винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні в банках або
інших фінансових установах.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з твердженнями позивача,
що державний виконавець не вправі була
об'єднувати до вищевказаного зведеного
виконавчого провадження, виконавче
провадження № 22462676 від 08 листопада 2010
року, оскільки ч.1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження"
передбачено, що у разі, якщо в органі
державної виконавчої служби відкрито
кілька виконавчих проваджень щодо
одного й того самого боржника, вони
об'єднуються у зведене виконавче
провадження і на майно боржника
накладається арешт у межах загальної
суми стягнення, виконавчого збору і
можливих витрат на виконавче
провадження.

Крім того, посилання позивача на ту
обставину, що 13 грудня 2010 року
постанова про відкриття виконавчого
провадження № 22462676 від 08 листопада 2010
року оскаржена до господарського суду
Волинської області, а отже, державний
виконавець не вправі була вчиняти
будь-які дії, не приймається судом до
уваги, оскільки вищевказаним судом на
час розгляду поданої позивачем скарги
не приймалось рішення про зупинення
виконавчого провадження від 08
листопада 2010 року.

Також суд зазначає, що оскарження
постанови про відкриття виконавчого
провадження, не відноситься до
обставини, що зумовлюють обов'язкове
зупинення виконавчого провадження
передбачених Законом України.

Крім того, ч. 3 ст. 117 КАС України
встановлено, що подання
адміністративного позову, а також
відкриття провадження в
адміністративній справі не зупиняють
дію оскаржуваного рішення суб'єкта
владних повноважень, але суд у порядку
забезпечення адміністративного позову
може відповідною ухвалою зупинити дію
рішення суб'єкта владних повноважень
чи його окремих положень, що
оскаржуються. Ухвала негайно
надсилається до суб'єкта владних
повноважень, що прийняв рішення, та є
обов'язковою для виконання.

Згідно частин 1, 2 ст. 5 Закону України
«Про виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Одним із заходів примусового виконання
рішень є звернення стягнення на майно
боржника. Стягнення за виконавчими
документами в першу чергу звертається
на кошти боржника в гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, в т. ч.
кошти на рахунках і вкладах боржника в
установах банків та інших кредитних
організаціях, на рахунки в цінних
паперах у депозитаріях цінних паперів.
За наявності даних про кошти та інші
цінності боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах та на зберіганні в
банках чи інших кредитних
організаціях, на них накладається
арешт.

15 грудня 2010 року заступником
начальника першого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції ОСОБА_1 на виконанню
зведеного виконавчого провадження №
14087403 було винесено постанову про
накладення арешту на належні ПП
«Антон-Зодчий» грошові кошти, що
знаходяться на розрахункових рахунках
№ 260091132 у філії ПАТ «Кредитпромбанк»; №
260082325 та № 260041340 у «Райффайзен банк
Аваль»; № 3 у «Райффайзен банк
Аваль» м. Київ; № 193 у філії ТОВ
«Укрпромбанк»; № 5001 в Луцькій
філії АТ «Укрінбанк»; № 1411 та №
1411 КБ «Приватбанк», для стягнення
боргу в користь УПФУ в Луцькому районі
257071,11 грн., ТзОВ «Компанія Ельба» - 35468,00
грн., держави 7286,30 грн., ВАТ «Райфайзен
Банк Аваль» - 166292,72 грн., на загальну
суму 466118,13 грн.

Частиною 1 ст.59 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»
передбачено, що арешт на майно та кошти
банку, що знаходяться на його рахунках,
арешт на кошти та інші цінності
юридичних або фізичних осіб, що
знаходяться в банку, здійснюються
виключно за рішенням суду про
стягнення коштів або про накладення
арешту в порядку, встановленому
законом.

Таким чином, державний виконавець в
порядку, визначеному Законом України
«Про виконавче провадження», має право
накласти арешт на кошти та інші
цінності, що знаходяться на рахунках та
вкладах боржника, як при примусовому
виконанні рішень судів, так і при
виконанні рішень інших органів
(посадових осіб).

Згідно ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті (опису), вилученні та
примусовій реалізації. За наявності
даних про кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах та на зберіганні в банках чи
інших кредитних організаціях, на них
накладається арешт.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на фактичні обставини справи,
колегія суддів констатує, що постанова
заступника начальника першого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції ОСОБА_1 від
15 грудня 2010 року про арешт коштів ПП
"Антон-Зодчий"- відповідає вимогам ч. 3
ст. 2 КАС України.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для відмови у
задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства "Антон-Зодчий" залишити
без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 11 січня 2011
року в справі № 2а-4/11/0370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
А.І.
Рибачук

Л. П.
Іщук