Справа № 813/8784/13-а
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року Справа № 876/2943/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря
Рак Х.І.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Міністерства доходів і зборів України
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства доходів і зборів України,
третя особа Головне управління
Міністерства доходів і зборів у
Львівській області, про визнання дій
протиправними, стягнення коштів,-

в с
т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
Міністерства доходів і зборів України,
третя особа Головне управління
Міністерства доходів і зборів у
Львівській області, про визнання дій
протиправними, стягнення коштів.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії відповідача
Міністерства доходів і зборів України
щодо невиплати середнього заробітку за
період затримки видачі трудової книжки
при звільненні ОСОБА_2 Стягнуто з
Міністерства доходів і зборів України
в користь ОСОБА_2 середній заробіток за
період затримки видачі трудової книжки
в розмірі 8976 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції Міністерство доходів
і зборів України оскаржило її, подавши
до Львівського апеляційного
адміністративного суду апеляційну
скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана
постанова є незаконна і необґрунтована
та прийнята з неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, при невідповідності
висновків суду обставинам справи і
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову, оскільки відносини про
проходження служби в органах
внутрішніх справ не є трудовими і всі
питання по звільненню (поновленню на
службі), стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
підлягають вирішенню відповідного до
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ УРСР, а не
норм Кодексу законів про працю України.
Правовідносини, які виникли між
позивачем та відповідачем,
врегульовані спеціальним
законодавством, а не Кодексом законів
про працю. Положенням про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР не передбачено можливість
стягнення грошового забезпечення за
час затримки видачі трудової книжки.

Представник Міністерства доходів і
зборів України та Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Львівській області в судовому
засіданні апеляційну скаргу
підтримала, просить постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю.

ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну
скаргу Міністерства доходів і зборів
України заперечив, просить постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та апеляційну скаргу в межах наведених
у ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
Міністерства доходів і зборів України
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Постановляючи оскаржувану постанову
суд першої інстанції виходив з того, що
Факт затримки у видачі позивачу його
трудової книжки з вини відповідача,
відповідачем жодними належними та
допустимими доказами не спростовано.
Відтак, саме до предмету спору
правомірним буде застосування вимог
Кодексу законів про працю України,
оскільки норми про які вказує
відповідач не врегульовують питання
відповідальності відповідача за
затримку видачі трудової книжки.

Проте колегія суддів не може
погодитися з вищевказаними
твердженнями суду першої інстанції,
вважає їх помилковими та незаконними,
зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 26 липня 2013 року
наказом Державної податкової служби
України за № 0078-о/д "По особовому
складу" позивача звільнено з посади та
податкової міліції у запас Збройних
сил України за п. 64 п.п. "г" (через
скорочення штатів).

19 серпня 2013 року в трудовій книжці
позивача зроблено запис за № 12 про
звільнення зі служби в податковій
міліції органів Державної податкової
служби згідно наказу від 26 липня 2013
року.

Як вбачається з розписки, 08 жовтня 2013
року позивач отримав трудову книжку
НОМЕР_1, військовий квиток НОМЕР_2 та
витяг з наказу ДПС України від 26.07.2013
року.

Колегія суддів наголошує, що Порядок
проходження публічної служби в органах
внутрішніх справ регулюється Законами
України «Про міліцію», «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» та
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР, затвердженим постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року №114.

В обґрунтування позовних вимог позивач
покликався на положення Кодексу
законів про працю і такі були
підтримані судом першої інстанції.
Проте такі покликання, на думку колегії
суддів, є помилковим оскільки
правовідносини, які виникли між
позивачем та відповідачем, регулюються
спеціальним законодавством, а норми
Кодексу законів про працю України на
них не поширюються.

Так, у листі від 23 березня 1998 року № 1-4/83
Верховний Суд України також звертає
увагу, що проходження служби рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ регулюється не
Кодексом законів про працю України, а
законодавством про ці органи.

Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР не передбачено можливість
стягнення грошового забезпечення за
час затримки видачі трудової книжки

Інструкція про порядок ведення
трудових книжок працівників прийнята
на виконання вимог статті 48 КЗпП
України, який, в свою чергу, регулює
трудові відносини працівників і не
регулює правовідносини щодо
проходження служби в органах міліції.

Зважаючи на вказане колегія суддів
приходить до висновку, що застосування
до спірних правовідносин судом першої
інстанції норм КЗпП України є
помилковим.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає доводи апеляційної
скарги обґрунтованими, а висновки суду
першої інстанції помилковими, що тягне
за собою скасування судового рішення
суду першої інстанції та прийняття
нової постанови про задоволення
позову.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий адміністративний
суд України, про що свідчать постанова
від 29 листопада 2013 року (справа К-3370/10),
постанова від 19 жовтня 2011 року (справа
К/9991/19841/11)

Згідно з ст.202 ч.1 п.4 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим вважає за
необхідне постанову суду першої
інстанції про задоволення позову слід
скасувати та прийняти нову постанову
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.195,197,198,202,205,207,254 КАС
України, суд, -

п о с т
а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства
доходів і зборів України задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року у справі № 813/8784/13-а - скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
М.П.Кушнерик

О.І.Мікула

Постанова в повному обсязі виготовлена
10 квітня 2014 року.