Справа № 826/20721/13-а
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2014 року письмове
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Арсірія Р.О., розглянувши
адміністративну справу
до Управління Міністерства внутрішніх
справ України на Південно - Західній
про скасування наказу, поновлення на
службі та стягнення заробітної плати
Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Управління Міністерства
внутрішніх справ України на Південно -
Західній залізниці в якому просив:
- визнати нечинним та скасувати
рішення відповідача - у вигляді наказів
Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці № 280 про
особовий склад від 25.11.2013 та №285 про
особовий склад від 29.11.2013. в частині
звільнення підполковника міліції
ОСОБА_1, начальника відділу карного
розшуку Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці з органів
внутрішніх справ у запас за ст. 64, п. «Є»
(за порушення дисципліни);

- поновити ОСОБА_1 на посаді
начальника відділу карного розшуку
Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці;

- стягнути грошове утримання
за час вимушеного прогулу в розмірі 4
744,5 грн. за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

ОСОБА_1 проходив службу в органах
внутрішніх справ на посаді начальника
відділу карного розшуку Управління.

25.11.2013 Управлінням МВС України на
Південно-Західній залізниці було
видано наказ № 280 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
підполковника міліції ОСОБА_1», яким
Позивача звільнено з органів
внутрішніх справ за ст. 64 п. «є»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України (за
порушення дисципліни).

З метою реалізації дисциплінарного
наказу Управлінням МВС України на
Південно-Західній залізниці 29.11.2013 року
було видано наказ № 285 о/с «По особовому
складу», яким звільнено ОСОБА_1

Підставою для прийняття зазначених
наказів стало грубе порушення
службової дисципліни, а саме:
відсутність на службі без поважних
причин.

Позивач вказує, що у листопаді 2013 року
він поштою отримав витяг з наказу від
05.03.2013 року №40 о/с про притягнення його
дисциплінарної відповідальності,
зокрема, про попередження про неповну
посадову відповідальність. Вважає, що у
такий спосіб відповідач навмисно
формував документи для обгрунтування
його незаконного звільнення.

Також повідомив, що він дійсно хворів
дуже тривалий час, про що доповідав як
усно, так і письмово рапортом. З метою
унеможливлення тиску чи іншого впливу
на лікарів, як то сталося на початку
захворювання в госпіталі МВС, він
вирішив, до фактичного одужання не
повідомляти відповідача у якій саме
лікарні лікується. При цьому його
перебування на лікуванні
підтверджується листками
непрацездатності, про що він повідомив
відповідача. Отже, як вбачається,
звільнено його з ОВС у період хвороби
та перебування на лікарняному, що
цілком протирічить вимогам чинного
законодавства та порушує його
конституційні права.

З огляду на те, що його вини у скоєнні
якогось проступку не має і не може бути,
тому і накази щодо його
обґрунтовуються загальними фразами,
без жодної конкретизації.

Вважає притягнення його до
дисциплінарної відповідальності та
звільнення з органів внутрішніх справ
необґрунтованим у зв'язку із чим
звернувся до суду за захистом
порушених прав.

Посилаючись на вказані обставини,
просить задовольнити позов у повному
обсязі.

Відповідач проти позову заперечує та
вважає позовні вимоги Позивача
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Вказує, що до 29.11.2013 ОСОБА_1 до
Управління не прибув, будь-які
документи, які б підтверджували
перебування його на лікуванні не надав,
про медичні заклади де проходить
лікування керівництво Управління не
повідомив та медичний огляд ВЛК за
місцем служби для визначення
придатності для подальшої служби в ОВС
не пройшов.

При подані позовної заяви ОСОБА_1 надав
копії листків тимчасової
непрацездатності до суду з 30.05.2013 по
27.11.2013, але такі листки до Управління не
надавав та з 28.11.2013 до виконання
службових обов'язків не приступив.

Таким чином ОСОБА_1 не виходив на службу
по 29.11.2013, про причини невиходу
керівництво Управління не повідомляв,
усні вказівки та листи керівництва
Управління про надання будь-яких
документів, які підтверджували
законність відсутності на службі
ігнорував чим порушив п.п. 1,4,10 ч. 1 ст.7 та
ч. 1ст.8 Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України (далі -
Дисциплінарний статут) затвердженого
Законом України від 22 лютого 2006 року
№3460-IV.

Просив у задоволенні позову відмовити.

25.02.2014 у судове засідання прибули не всі
сторони, суд відповідно до ч.6 ст.128
Кодексу адміністративного судочинства
України ухвалив перейти до розгляду
справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.

15.08.1995 року Позивач прийнятий на службу
в органи внутрішніх справ. З 1999 року
працював в Управлінні МВС України на
Південно-Західній залізниці, з 2011 року
на посаді начальника відділу карного
розшуку Управління. Має службове
звання - підполковник міліції.

Наказом Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці від 25
листопада 2013 року № 280 підполковник
міліції ОСОБА_1 притягнутий до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення за порушення
дисципліни, а саме: тривала відсутність
на службі без поважних причин,
ігнорування усних та письмових
вказівок керівництва Управління про
надання будь-яких документів, які б
підтверджували законність відсутності
на службі.

Наказом Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці від 29
листопада 2013 року № 285 о/с звільнено
підполковника міліції ОСОБА_1
начальника відділу карного розшуку
Управління МВС України на
ПівденноЗахідній залізниці у запас з
постановкою на військовий облік згідно
пункту 64 "є" Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ за порушення
дисципліни.

Підставою для прийняття зазначених
наказів стало грубе порушення
службової дисципліни, а саме:
відсутність на службі без поважних
причин з 29.05.2013 року.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що наказом Управління від
31.10.2013 № 393 призначено проведення
службового розслідування у зв'язку із
відсутністю на службі ОСОБА_1

За результатами проведення службового
розслідування складено висновок від
22.11.2013 року, з якого вбачається, що
особи, які його проводили вважають, що
за вчинення дисциплінарного проступку,
який виразився у тривалому невиході на
службу, ігноруванні усних та письмових
вказівок керівництва Управління про
надання будь-яких документів, які б
підтверджували законність відсутності
на службі, що є порушенням вимог п.п. 1,4,10
ч. 1 ст.7 та ч. 1ст.8 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, затвердженого

Законом України від 22.02.2006, а також
вимог п. 4.1 розділу III наказу МВС

України від 22.02.2012 року № 155 «Про
затвердження Правил поведінки та
професійної етики осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ України»,
рекомендують застосувати до
начальника відділу карного розшуку
Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці
підполковника міліції ОСОБА_1 крайній
захід дисциплінарного впливу -
звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно висновку службового
розслідування за фактом тривалого
невиходу на службу підполковника
міліції ОСОБА_1 від 22.11.2013 року, у ході
службового розслідування було
встановлено, що позивач перебував на
лікуванні у Центральному госпіталі МВС
України у період із 29.05.2013 до 07.06.2013.

Відповідно до листа Управління
медичного забезпечення та
реабілітації МВС України від 05.08.2013 №
55/1-1078, у червні-липні цього року ОСОБА_1
до закладів охорони здоров'я
Київського гарнізону, які належать до
системи МВС України, не звертався.

До цього часу підполковник міліції
ОСОБА_1 до Управління не прибув,
будь-які документи, що підтверджували б
перебування його на лікуванні, не
надав, про медичні заклади, де
проходить лікування, керівництво
Управління не повідомив.

22.10.2013 начальником відділу кадрового
забезпечення ВКЗ Управління
підполковником міліції Губенком В.В.
було підготовлено на ім'я керівництва
Управління рапорт про тривалий невихід
на службу підполковника міліції ОСОБА_1

За результатами розгляду вказаного
рапорту видано наказ Управління від
31.10.2013 № 393 «Про призначення та
проведення службового розслідування».

14.11.2013 на адресу проживання ОСОБА_1 було
направлено рекомендований лист за вих.
№ 37/7-12533 щодо стурбованості
керівництва Управління тривалим
невиходом на службу останнього. Також
додатком до цього листа було
направлення на ЦВЛК МВС України від
12.11.2013 для визначення придатності до
подальшого проходження служби ОСОБА_1

18.11.2013 на адресу проживання ОСОБА_1 було
направлено рекомендований лист за вих.
37/7-12656 щодо проведення службового
розслідування за фактом тривалого
невиходу на службу.

19.10.2013 було здійснено виїзд на адресу
проживання ОСОБА_1 з метою його
опитування. Під час опитування ОСОБА_1
пояснив, що знаходиться на лікуванні.
Однак надати листи непрацездатності та
повідомити заклад охорони здоров'я де
він проходить лікування відмовився.

До цього часу ОСОБА_1 до Управління не
прибув, будь-які документи, які б
підтверджували перебування його на
лікуванні не надав, про медичні заклади
де проходить лікування керівництво
Управління не повідомив.

Також у висновку службового
розслідування вказано, що Вивченням
особової справи підполковника міліції
ОСОБА_1 установлено, що останній за
період проходження служби в органах
внутрішніх справ 8 разів притягувався
до дисциплінарної відповідальності.
Має діюче дисциплінарне стягнення:
наказом Управління від 11.03.2013 № 40 о/с.
попереджений про неповну посадову
відповідність за вчинення
дисциплінарного проступку.

Висновок службового розслідування від
22.11.2013 року затверджений начальником
УМВС України на Південно - Західній
залізниці полковником міліції Сокірко
В.П., покладено в основу звільнення
начальника відділу карного розшуку
Управління МВС Українина
Південно-Західній залізниці
підполковника міліції ОСОБА_1 зі служби
в органах внутрішніх справ.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Порядок проходження служби особами
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, їх права і
обов'язки, визначений Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, що затверджене
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991 року № 114 (у редакцій чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
далі - Положення.

Відповідно до п. 64 «є» Положення, особи
середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за порушення
дисципліни.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України (далі - особи
рядового і начальницького складу)
стосовно її дотримання, види заохочень
та дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначає дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України, що
затверджений Законом України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» від 22.02.2006
року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний
статут).

Службовою дисципліною відповідно до
ст. 1 Дисциплінарного статуту є
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України (далі
- Присяги).

Згідно зі ст. 2 Дисциплінарного статуту,
дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного
статуту, за вчинення дисциплінарних
проступків особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну відповідальність згідно
з цим Статутом з накладенням
дисциплінарних стягнень, види яких
визначено ст. 12 Дисциплінарного
статуту, а саме: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

Порядок накладання дисциплінарних
стягнень визначено ст. 14
Дисциплінарного статуту, відповідно до
якої, з метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Про накладення
дисциплінарного стягнення видається
наказ, зміст якого оголошується
особовому складу органу внутрішніх
справ.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

Дисциплінарне стягнення у виді
пониження в спеціальному званні на
один ступінь на осіб, які мають перші
спеціальні звання, і звільнення з
посади на осіб, які обіймають посади
найнижчого рівня, не накладаються.

Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

Порядком проведення
військово-лікарської експертизи і
медичного огляду військовослужбовців
та осіб рядового і начальницького
складу в системі МВС України,
затвердженого наказом МВС України від
06.02.2001 року № 85 (далі - Порядок),
врегульовано випадки обов'язкового
проходження медичного огляду
працівниками органів внутрішніх справ.

В абзаці 13-14 п. 1.70 Порядку зазначено, що
якщо особи рядового й начальницького
складу, військовослужбовці впродовж
року більше 4-х місяців не можуть
приступити до виконання своїх
службових обов'язків через
захворювання чи з інших причин (крім
випадків, передбачених цим пунктом та
пунктом 1.4 Порядку) або часто та
довготривало хворіють, то вони
зобов'язані за поданням Управління
(відділу) по роботі з особовим складом
пройти медичний огляд ВЛК за місцем
служби для визначення придатності до
подальшої служби в ОВС.

До осіб, що часто та довготривало
хворіють, належать ті особи, у яких за
останні 12 місяців було 4 та більше
випадків захворювань і 40 днів
непрацездатності за однорідними
захворюваннями або 6 і більше випадків
захворювань та 60 і більше днів
непрацездатності за неоднорідними
захворюваннями.

Якщо особа рядового й начальницького
складу відмовляється чи ухиляється від
медичного огляду і додаткового
обстеження, як встановлено п. 1.76
Порядку, відсутні необхідні документи,
які підтверджують наявність і характер
захворювання, то постанова про
придатність її до служби та причинний
зв'язок захворювання не виноситься.
Відмова від медичного огляду може бути
оформлена рапортом цієї особи чи
відповідним актом ВЛК.

Правила проведення службового
розслідування установлені Інструкцією
про порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ, яка затверджена наказом МВС
України від від 12.03.2013, № 230 (далі -
Інструкція).

Згідно п. 1.2 Інструкції, службове
розслідування - комплекс заходів, які
здійснюються у межах компетенції з
метою уточнення причин і умов подій, що
стали підставою для призначення
службового розслідування, ступеня вини
особи (осіб), якою (якими) вчинено
дисциплінарний проступок, а також
з'ясування інших обставин.

Завданням службового розслідування, є
повне об'єктивне і всебічне
розслідування обставин порушень,
скоєних особами рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, виявлення причин та
умов, що сприяли їхньому скоєнню,
встановлення винних і забезпечення
правильного застосування чинних
нормативних актів для того, щоб кожен
винний був притягнутий до
відповідальності, а жоден невинний не
постраждав.

Підстави для призначення службового
розслідування, згідно з п. 2.5
Інструкції, можуть міститися в
службових документах осіб рядового
начальницького складу, матеріалах
перевірок, письмових зверненнях
громадян України, осіб без
громадянства та іноземців,
депутатських запитах та зверненнях
народних депутатів України,
повідомленнях уповноважених органів
досудового розслідування, заявах і
повідомленнях інших правоохоронних
органів, підприємств, установ і
організацій незалежно від їх
підпорядкування і форм власності,
об'єднань громадян, засобів масової
інформації або в інших документах,
отриманих в установленому
законодавством України порядку.

Крім цього, до обов'язків особи, яка
проводить службове розслідування
належить складення висновку
службового розслідування, подання його
на розгляд та затвердження начальнику
який призначив службове розслідування
та за бажанням особи ознайомлення із
затвердженим висновком службового
розслідування особи, стосовно якої
воно проводилося, виявляти та
досліджувати причини і умови, що
сприяли скоєному дисциплінарному
проступку, готувати пропозиції щодо їх
усунення (п. 6.2.2).

Як встановлено з матеріалів справи,
підставою звільнення стало вчинення
позивачем порушення службової
дисципліни.

Судом встановлено, під час проведення
службового розслідування, 14.11.2013 року
на адресу проживання ОСОБА_1 було
направлено рекомендований лист за вих.
№ 37/7-12533 щодо тривалого невиходу на
службу останнього. Додатком до цього
листа було направлення на ЦВЛК МВС
України від 12.11.2013 для визначення
придатності до подальшого проходження
служби ОСОБА_1

18.11.2013 на адресу проживання ОСОБА_1 було
направлено рекомендований лист за вих.
37/7-12656 щодо проведення службового
розслідування за фактом тривалого
невиходу на службу.

19.11.2013 було працівниками Відповідача
здійснено виїзд на адресу проживання
ОСОБА_1 з метою його опитування.

З письмових пояснень позивача від
19.11.2013 року вбачається, що з 30 травня 2013
року він знаходиться на лікуванні.
Члену комісії пояснив, що лікарняні
листи він надасть кадровій службі
установи коли вийде на роботу. Назву
лікувального закладу та свій діагноз
останній повідомляти відмовився, у
зв'язку із тим, що не хоче щоб
втручалися у його особисте життя.

Позивач також повідомив, що наприкінці
вересня він видужав та був готовий
вийти на службу, але захворіла його
дитина, у зв'язку з чим з 23.09.2013 року по
27.09.2013 року він перебував на
лікарняному по догляду за дитиною.

Після одуження дитини у нього знову
погіршився стан здоров'я у зв'язку з чим
станом на момент проведення службового
розслідування він проходить лікування.
Також повідомив, що направлення на ВЛК
він отримав та буде його проходити
після одужання.

За результатами проведення службового
розслідування складено висновок
службового розслідування від 22.11.2013
року.

Позивач в судовому засіданні пояснив,
що 22 листопада 2013 року до помешкання
позивача також прибули працівники
Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці з
питаннями щодо відсутності його на
роботі. Він надав пояснення, показав
листки непрацездатності, повідомив, що
особисто принесе їх до відділу
кадрового забезпечення після одужання
та прибуття на службу, що представником
відповідача під час розгляду справи не
заперечувалося.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності та звільнено зі
служби в запас органів внутрішніх
справ наказом від 29.11.2013 року № 285 о/с в
період перебування його на лікуванні,
що підтверджується відповідними
лікарняними листами та довідкою КНП
«Центр первинної медико - санітарної
допомоги № 4 від 29.11.2013 року.

Проте, згідно ст. 18 Дисциплінарного
статуту, такі дисциплінарні стягнення,
як звільнення з посади та звільнення з
органів внутрішніх справ, накладені на
осіб рядового і начальницького складу,
які тимчасово непрацездатні або
перебувають у відпустці, відрядженні,
виконуються після їх прибуття до місця
проходження служби.

Крім цього, судом також встановлено
порушення, пов'язані з проведення
службового розслідування. Зокрема, як
вбачається з висновку службового
розслідування від 22.11.2013 року,
затвердженого начальником УМВС
України на Південно - Західній
залізниці полковником міліції Сокірко
В.П., під час проведення службового
розслідування не встановлено:
наявність вини, мету і мотиви
порушення; обставини, які впливають на
ступінь і характер відповідальності
порушника як ті, що пом'якшують чи
обтяжують його відповідальність;
причини та умови, що сприяли скоєнню
порушення; характер і розмір нанесених
порушенням збитків.

За таких обставин, відповідачем
порушено п. 8.3 Інструкції, яким
встановлено, що у висновку по
результатах службового розслідування,
поряд з іншими обставинами, має бути
сформульовано суть встановленого
порушення та його наслідки, чим
підтверджується чи виключається вина
працівника, обставини, що пом'якшують
чи обтяжують ступінь відповідальності,
а також ставлення до скоєного, причини
та умови, що сприяли порушенню,
прийняті або запропоновані заходи по
їх усуненню. Допущені недоліки
свідчать про формальний характер
службового розслідування проведеного
відносно ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що
підполковник міліції ОСОБА_1 з серпня
2011 року займав посаду начальника
відділу карного розшуку Управління МВС
України на Південно-Західній
залізниці, службу проходив з 15.08.1995 року
по 29.11.2013 року. З копії трудової книжки
позивача вбачається низка заохочень та
просування по службі.

На посилання представника відповідача
на те, що на момент прийняття рішення
про звільнення позивача з органів
внутрішніх справ у нього було діюче
дисциплінарне стягнення у виді
попередження про неповну службову
відповідність, суд зауважує наступне.

Судом встановлено, що листом від 21.11.2013
року № 37/7-12811 позивача повідомлено, що
наказом Управління від 05.03.2013 № 40 о/с
його притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді
попередження про неповну посадову
відповідність.

Доказів ознайомлення позивача із
вказаним наказом, який у цей час
проходив службу в Управлінні
Відповідачем суду не надано.

З урахуванням встановлених фактичних
обставин справи та вищенаведених норм
чинного законодавства, суд дійшов
висновку про поверхневий характер
службового розслідування,
необґрунтованість його висновків, а
також про необґрунтованість
застосування до позивача крайнього
заходу дисциплінарного стягнення -
звільнення з органів внутрішніх справ.

Також суд зазначає, що враховуючи
встановлені у судовому засіданні
обставини, представник відповідача не
довів, що рішення про застосування до
позивача крайнього заходу
дисциплінарного стягнення - звільнення
з органів внутрішніх справ, прийнято з
дотриманням всіх вимог передбачених ч.
3 ст. 2 КАС України, зокрема:
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для справи,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія), з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині оскарженого наказу про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності та їх задоволення.

За таких обставин скасуванню також
підлягає наказ Управління МВС України
на Південно-Західній залізниці, № 285 о/с
від 29 листопада 2013 року «По особовому
складу», яким позивача звільнено з
органів внутрішніх справ, оскільки
останній винесено відповідачем на
виконання описаного вище наказу про
застосування дисциплінарного
стягнення.

Відповідно до п.24 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ №114, у разі
незаконного звільнення або
переведення на іншу посаду особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній посаді з
виплатою грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу або різниці в
грошовому забезпеченні за час
виконання службових обов'язків, але не
більш як за один рік.

Порушене відповідачем право позивача
на проходження служби в органах
внутрішніх справ підлягає відновленню
шляхом поновлення позивача на посаді
начальника відділу карного розшуку
Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці з
наступного робочого дня за днем
звільнення, тобто з 02.12.2013 р., а відтак
позовна вимога в цій частині підлягає
задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відповідача - Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці виплатити
ОСОБА_1 грошове утримання за час
вимушеного прогулу в розмірі 4 744,5 грн.
за один місяць, суд зауважує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону
України «Про оплату праці» порядок
обчислення середньої заробітної плати
працівника у випадках, передбачених
законодавством, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України N 100 від 8 лютого 1995
року "Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної плати"
(далі - Порядок), цей Порядок
застосовується у випадках вимушеного
прогулу працівника (підпункт "з" пункту
1). У відповідності до ч. 3 п. 2 Порядку,
збереження заробітної плати "у всіх
інших випадках". До яких відноситься й
випадок вимушеного прогулу,
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата тобто, що передують
дню звільнення працівника з роботи.

При розрахунку суд враховує, що згідно
з Порядком не приймаються до уваги
календарні місяці, які не були повністю
відпрацьовані.

Судом встановлено, що позивач
перебував на лікуванні з 29.05.2013 року,
тому перед звільненням останніми
календарними місяцями, які повністю
відпрацював позивач були квітень і
березень 2013 року.

Згідно довідки відповідача, заробітна
плата позивача за березень 2013 року, що
враховується при розрахунку середньої
заробітної плати, становила 5 852,57 грн,
за квітень 2013 року - 5 852,57 грн.

За період з 01 березня 2013 року по 30
квітня 2013 року фактично відпрацьовано
42 робочі дні: березень 2013 року - 20 днів,
квітень 2013 року - 22 дня.

Заробітна плата за період з 01 березня
2013 року по 30 квітня 2013 року, що
враховується при розрахунку середньої
заробітної плати становить 11 705,14 грн.

Таким чином, середньоденна заробітна
плата ОСОБА_1 за останні два місяці
роботи складає 278,69 грн. (11 705,14 грн. /42 дні
= 278,69 грн.)

Враховуючи положення листа
Міністерства праці та соціальної
політики України №9050/0/14-12/13 від 21.08.2012
"Про розрахунок норм тривалості
робочого часу на 2013 рік" кількість
робочих днів, які можна вважати
вимушеним прогулом позивача у грудні
2013 р. становить - 22 робочих дня.

З огляду на наведене, з відповідача
слід стягнути суму середнього
заробітку позивача за один місяць в
розмірі 6 131,18 грн. (з розрахунку
середньоденної заробітної плати за 22
робочі дні).

Таким чином, суд вважає, що для повного
захисту порушеного права Позивача
необхідно застосувати вимоги частини
другої ст. 11 Кодексу адміністративного
судочинства України в частині виплати
грошового утримання за час вимушеного
прогулу в розмірі 6 131,18 грн.

Відповідно до ст. 256 КАС України,
негайно виконуються постанови суду про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби та присудження
виплати заробітної плати, іншого
грошового утримання у відносинах
публічної служби у межах суми
стягнення за один місяць.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
Наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці № 280 о/с
від 25 листопада 2013 року «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності».

Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці № 285 о/с
від 29 листопада 2013 року «По особовому
складу» в частині звільнення з органів
внутрішніх справ підполковника
міліції ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на службі в Управлінні
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці на
посаді начальника відділу карного
розшуку Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці з 02.12.2013
року.

Зобов'язати Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці виплатити
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 6 131,18 грн. за один
місяць.

Допустити негайне виконання постанови
в частині поновлення на посаді та
стягнення середнього зарабітку за один
місяць.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства та може
бути оскаржена в апеляційному порядку
повністю або частково за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України,
шляхом подання через суд першої
інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Р.О. Арсірій