Справа № 351/2107/13-а(2а-1062/10) 6-а/351/59/13
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 р.

Справа № 876/14393/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима В.Я., Святецького
В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 17
жовтня 2013 року у справі за заявою
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2013 року представник ОСОБА_2
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою,
якою з врахуванням доповнення та
уточнення вимог заяви просив: визнати
неправомірними дії відповідача щодо
невиконання судових рішень; визнати
неправомірним та неповним поданий
відповідачем звіт про виконання
судових рішень та зобов'язати
відповідача повторно подати звіт;
накласти на керівника Управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області штраф за
невиконання судових рішень;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Снятинському районі
Івано-Франківської області провести
ОСОБА_2 перерахунок державної та
додаткової пенсій інваліда ІІІ групи,
щодо якої встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, згідно з
ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з 01.11.2011 року, виходячи з
розміру державної пенсії 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії 50%
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеному законами
про державний бюджет України на
відповідні роки, з врахуванням
проведених виплат.

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від 17
жовтня 2013 року у задоволенні заяви
відмовлено.

Постанова мотивована тим, що
відповідно до норм діючого
законодавства Пенсійний фонд України
за рахунок коштів Державного бюджету
України реалізовує бюджетну програму
щодо виплати пенсій, надбавок та
підвищення до пенсій, призначених за
різними пенсійними програмами. З
врахуванням рішень Конституційного
Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011,
від 25.01.2012 року № 3-рп/2012, а також рішень
Європейського суду з прав людини у
рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі
проти Ірландії» та від 12.10.004 року у
справі «Кйартан Асмундсон проти
Ісландії», суд дійшов висновку, що
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії можуть
бути визначені як законами України, так
і іншими нормативно-правовими актами,
зокрема, актами Кабінету Міністрів
України. Тому обставини, на які
посилався представник заявника, не
знайшли свого підтвердження у судовому
засіданні.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржила позивач, вважає її
незаконною та необґрунтованою,
постановленою з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання, і суд неповно з'ясував
обставини, що мали значення для
вирішення питання. Просить постанову
скасувати та прийняти нову, якою заяву
задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що відповідно до ст. 71
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка є імперативною та
обов'язковою до виконання, дія положень
цього Закону не може призупинятись
іншими законами, крім законів про
внесення змін до цього Закону. Згідно з
ст. 92 Конституції України виключно
законами України визначають основи
соціального захисту, форми і види
пенсійного забезпечення. Також заявник
посилається на рішення Європейського
суду з прав людини у справах «Цибулько
та інші проти України» та «Москаленко
та інші проти України», в яких Суд,
зокрема, вказав, що Закон України від
14.06.2011 року «Про внесення змін Закону
України «Про державний бюджет України
на 2011 рік» не може обмежити рішень
судів, що набрали законної сили, а
відсутність коштів на виконання
судових рішень не є підставою для їх
невиконання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника заявника, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановив суд, постановою
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 09.12.2010
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2011 року,
Управління Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області зобов'язано
провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату
державної та додаткової пенсії
інваліда ІІІ групи, щодо якого
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, згідно ст. ст. 50, 54, 67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 12.05.2010 року, виходячи з розміру 6
мінімальних пенсій за віком - державної
пенсії та додаткової пенсії у розмірі
50% від мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування» у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеному
Законом України про державний бюджет
України на відповідні роки з 12.05.2010 року
з врахуванням проведених виплат.

На виконання зазначеної постанови
25.10.2011 року був виданий виконавчий лист
№ 2а-1062.

На підставі цього виконавчого листа та
вимог державного виконавця Управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області прийняло
розпорядження від 28.10.2011 року № 128063 та
від 31.10.2011 року № 128063, якими позивачу
проведено перерахунок пенсії в
розмірах, визначених судом.

Постановою державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Снятинського районного управління
юстиції Івано-Франківської області
Шинкарук Н.В. від 14.11.2011 року виконавче
провадження було закінчене в зв'язку з
виконанням боржником судового рішення.

Однак розпорядженням від 31.10.2011 року
Управління Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області з 01.11.2011
року здійснило перерахунок пенсії
позивача на підставі Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» та Постанови Кабінету Міністрів
України № 745 «Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету» від 06.07.2011
року.

ОСОБА_2 оскаржила зазначене
розпорядження в судовому порядку і
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.06.2013 року
таке визнане протиправним і скасоване.

В заяві, що розглядалась судом першої
інстанції, ОСОБА_2 просила суд на
підставі ст. 267 Кодексу
адміністративного судочинства України
визнати неправомірними дії
відповідача щодо невиконання судових
рішень, визнати неправомірним та
неповним поданий відповідачем звіт про
виконання судових рішень та
зобов'язати відповідача повторно
подати звіт, накласти на керівника
Управління Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області штраф за
невиконання судових рішень та
зобов'язати відповідача провести їй
перерахунок державної та додаткової
пенсій з 01.11.2011 року в розмірах,
визначених зазначеною вище постановою
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 09.12.2010
року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 9, 10, 12 ст. 267
Кодексу адміністративного судочинства
України суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта
владних повноважень про виконання
постанови суду або в разі неподання
такого звіту суддя своєю ухвалою може
встановити новий строк подання звіту,
накласти на керівника суб'єкта владних
повноважень, відповідального за
виконання постанови, штраф у розмірі
від десяти до тридцяти мінімальних
заробітних плат.

Особа-позивач, на користь якої ухвалено
постанову суду, має право подати до
суду першої інстанції заяву про
визнання протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду.

За відсутності обставин
протиправності відповідних рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень - відповідача та порушення
ним прав, свобод, інтересів
особи-позивача, суд залишає заяву без
задоволення. У разі наявності підстав
для задоволення заяви суд ухвалює одну
із постанов, що передбачені частиною
другою статті 162 цього Кодексу.

Судовий контроль за виконанням судових
рішень в адміністративних справах
здійснюється також у порядку,
встановленому статтею 181 цього Кодексу.

Як вбачається з наявної в Єдиному
державному реєстрі судових рішень
України електронної копії постанови
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 24.04.2012
року у справі за позовом ОСОБА_2, в
інтересах якої діє ОСОБА_1, до
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Снятинського районного управління
юстиції Івано-Франківської області
Шинкарук Н.В., дії державного виконавця
щодо винесення зазначеної вище
постанова від 14.11.2011 року про
закінчення виконавчого провадження
визнані неправомірними, а Відділ
державної виконавчої служби
Снятинського районного управління
юстиції Івано-Франківської області
зобов'язано скасувати дану постанову
та відновити виконавче провадження.

Як встановив суд, зазначена постанова
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 24.04.2012
року в апеляційному порядку не
оскаржена, отже, відповідно до ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набрала законної сили.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначені Законом України «Про
виконавче провадження».

Отже, державний виконавець не вжив усіх
можливих заходів відповідно до своїх
повноважень, визначених
законодавством, для повного виконання
зазначеного вище судового рішення.

Разом з тим, як вбачається з постанови
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 09.12.2010
року, суд зобов'язав Управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області провести
ОСОБА_2 перерахунок та виплату
державної та додаткової пенсії
відповідно до ст. ст. 50, 54, 67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій
за віком - державної пенсії та
додаткової пенсії у розмірі 50% від
мінімальної пенсії за віком, з 12.05.2010
року, тобто не визначив кінцевої дати
нарахування і виплати пенсії, яка була
предметом спору у цій справі.

Отже, у даному випадку повне виконання
судового рішення безпосередньо
пов'язане з виникнення обставини, з
якими закон пов'язує зміну або
припинення права позивача на отримання
державної та додаткової пенсій у
зазначених вище розмірах.

Проте Законом України «Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік», який набрав
чинності 19.06.2011 року, доповнено
прикінцеві положення пунктом 4, згідно
якого в 2011 році норми і положення
статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Таким чином, з 19.06.2011 року діють дві
норми, які по різному регулюють одні і
ті ж правовідносини щодо порядку та
розміру підвищення до пенсії дітям
війни, а саме п. 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» та ст. ст. 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вирішуючи питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання даного спору, перевагу суд
надає тій із них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від
14.06.2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік».

Однак п. 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» не визначає розмір
підвищення до пенсії дітям війни, а є
бланкетною нормою, яка відсилає до
прийнятої на її виконання постанови
Кабінету Міністрів України.

На виконання вимог цього Закону 06.07.2011
року Кабінет Міністрів України прийняв
постанову № 745 «Про встановлення
деяких виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету»,
яка набрала чинності з 23.07.2011 року.

Таким чином, ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» підлягають
застосуванню до набрання чинності
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України, тобто до 22.07.2011 року
включно, а з 23.07.2011 року нарахування та
виплата підвищення до пенсії дітям
війни здійснюється відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 06.07.2011 року № 745.

При цьому, колегія суддів враховує, що
рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 визнано таким,
що відповідає Конституції України (є
конституційним), п. 4 розділу VII
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» від 23.12.2010 року № 2857-VI з наступними
змінами.

А у рішенні від 25.01.2012 року № 3-рп/2012
Конституційний Суд України роз'яснив,
що надання Верховною Радою України
права Кабінету Міністрів України
встановлювати у випадках, передбачених
законом, порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України. Отже, Кабінет
Міністрів України регулює порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції України та законів
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Конституції
України рішення Конституційного Суду
України є обов'язковими.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Одночасно колегія суддів зазначає, що
постанова суду першої інстанції
прийнята відповідно до ч. 10 ст. 267
Кодексу адміністративного судочинства
України, може бути оскаржена лише в
апеляційному порядку, тому дана ухвала
апеляційного суду не підлягає
касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254, 267 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 17
жовтня 2013 року у справі № 2а-1062/10/0914 (№
351/2107/13-а) за заявою ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
В.Я. Гудим

В. В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 14.03.2014
року