Справа № 257/849/14-а
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Брежнев О.А.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
справа №257/849/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі: головуючого судді Казначеєва
Е.Г., суддів Яманко В.Г., Васильєвої І.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Київського районного суду
м. Донецька від 07 лютого 2014 р. у справі
№ 257/849/14-а (головуючий І інстанції
Брежнев О.А.) за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м.Донецька про
стягнення заборгованості по пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Київського
районного суду м. Донецька з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м.Донецька про
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості з виплати
пенсії по інвалідністю за рішенням
Донецького окружного
адміністративного суду від 07.10.2008 року
№ 2-а-16656/08 за період з 01.11.2011 року по
01.10.2013 року в розмірі 60000 грн.

Постановою Київського районного суду
м. Донецька від 07 лютого 2014 року, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження, в задоволенні позову було
відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач просив
скасувати постанову суду першої
інстанції як прийняту з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та прийняти нову постанову, якою
задовольнити його вимоги.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, позивача, дослідивши
матеріали справи, апеляційну скарги,
встановила наступне.

Позивач, є учасником ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи 1
категорії, інвалідом 3-ої групи, та
отримує пенсію відповідно до ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 07.10.2008
року у справі 2а-16656/08, яка залишена без
змін ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25.12.2008 року
про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії, задоволено позовні вимоги
ОСОБА_2 Суд першої інстанції визнав
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м.Донецька з відмови в
перерахуванні ОСОБА_2 додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зобов'язав
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м.Донецька здійснити
з 1 квітня 2008 року перерахунок пенсії
ОСОБА_2 за інвалідністю відповідно до
ч.4 ст. 54, 67 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до
ст. 50 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з прожиткового
мінімуму, встановленого для осіб, які
втратили працездатність, починаючи з
01.04.2008 року.

На виконання вищезазначених рішень
Управлінням Пенсійного фонду України в
Київському районі м.Донецька проведено
перерахунок та виплату основної та
додаткової відповідно до ст. 50, 54, 67
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01.04.2008 року за
розпорядженням відповідача від 23.01.2009
року.

Отже, з 01.04.2008 року до 01.11.2011 року
виплата пенсій позивачу проводилась в
розмірі, встановленому за рішенням
суду.

З 01 листопада 2011р. та в подальшому
пенсія позивачу стала сплачуватися у
менших розмірах, ніж встановлено
постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 07.10.2008
року.

Відповідно до листа Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м.Донецька виплата пенсії
позивача з листопада 2011 року
здійснюється відповідно до ст. 67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та Закону України «Про Державний
бюджет України» на відповідний рік.

14.06.2011р. Верховною Радою України
прийнято Закон України № 3491-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України па 2011 рік»,
який набрав чинності 19.06.2011р.

Пунктом 7 частини І зазначеного
Закону Прикінцеві положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011р. норми і положення
ст.ст.39. 50. 51. 52. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», ст.ст.14.22. 37 та ч.3 ст.43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб»застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 р.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011р. № 20-рп/2011 у справі за
конституційним поданням щодо
відповідностіКонституції України
(конституційності) пункту 4 розділу VII
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» вищезазначені норми визнані
такими, що відповідають Конституції
України, тобто, є конституційними.

Відповідно до статті 113 Конституції
України Кабінет Міністрів України є
вищим органом у системі органів
виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України у своїй
діяльності керується Конституцією і
законами України, актами Президента
України.

Відповідно до ст. 117 Конституції
України Кабінет Міністрів України в
межах своєї компетенції видає
постанови і розпорядження, які є
обов'язковими до виконання.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про
Кабінет Міністрів України» визначено
основні повноваження Кабінету
Міністрів України у сферах соціальної
політики, охорони здоров'я, освіти,
науки, культури, спорту, туризму,
охорони навколишнього природного
середовища та ліквідації наслідків
надзвичайних ситуацій, до яких,
зокрема, належить забезпечення
проведення державної соціальної
політики.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 цього Закону
Кабінет Міністрів України здійснює
також інші повноваження, визначені
Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012р. № З-рп/2012 дано тлумачення,
що нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України під час вирішення
справ про соціальний захист підлягають
застосуванню тоді, коли вони видані у
межах його компетенції, на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

У мотивувальній частині Рішення від 3
жовтня 1997 р. N 4-зп Конституційний Суд
України зазначив, що конкретна сфера
суспільних відносин не може бути
водночас врегульована однопредметними
правовими актами однакової сили, які за
змістом суперечать один одному.
Звичайною є практика, коли наступний у
часі акт містить пряме застереження
щодо повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше.

Колегія суддів зазначає, що дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце пункт
3 мотивувальної частини рішення
Конституційного Суду України від 09.02.99 N
1-рп/99

Відповідно до п.2 постанови Пленуму
Вищого Адміністративного суду України
№4 від 16.03.2012р. «Про судову практику
вирішення адміністративними судами
спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням ст.ст.39, 48. 50. 52. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
тимчасове зупинення дії закону чи
окремих його положень не припиняє
чинність закону, після закінчення
строку, на який зупинено їх дію, ця дія
поновлюється автоматично.

Виходячи з наведеного, положення
статей 50 та 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", у т. ч. статті 71 цього
Закону, підлягають застосуванню з
урахуванням особливостей,
передбачених Законами України "Про
Державний бюджет України " на
відповідний рік, які є останніми за
часом набуття чинності та встановлюють
особливості регулювання спірних
відносин, відповідно до яких на Кабінет
Міністрів України покладено виконання
функцій (обов'язку) щодо встановлення
розмірів відповідних виплат.

Колегія суддів зазначає, що Законом
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», Законами України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік»,
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» та постановами КМУ № 745 від 06.07.2011
року «Про встановлення деяких виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» та № 1210 від 23.11.2011
року «Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
не передбачені видатки на виплату
пенсій у розмірах, що встановлені за
рішенням суду, виплата цих пенсій
проводиться у розмірах, передбачених
та профінансованих за рахунок
Державного бюджету України.

Як зазначалось вище, рішенням
Конституційного Суду України від 25.01.2012
року визнано, що Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

На виконання зазначених Законів та
постанов КМУ відповідачем
виплачується пенсія позивачу з 01.11.2011
року відповідно до вказаних нормам.

Отже, відповідач, перераховуючи пенсію
позивачу з 01.11.2011 року, діяв в межах
повноважень та у спосіб, передбачений
Законами та Конституцією України.

Крім того, позивач в позові просить
стягнути певну суму з відповідача як
заборгованість, що виникла з виплати
пенсії, нарахування якої відповідач
зобов'язаний здійснювати на підставі
постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 07.10.2008
року.

Натомість наявність такої
заборгованості відповідач заперечує, а
позивач не надав докази її наявності.
При цьому, сам позивач зазначає, що
через невиконання відповідачем
судового рішення нарахування його
пенсії в розмірі, зазначеному в
постанові Донецького окружного
адміністративного суду від 07.10.2008
року, йому припинено з листопада 2011
року.

Таким чином, юридичні підстави для
стягнення з відповідача
заборгованості з виплати пенсії за
період з листопада 2011 року по жовтень
2013 року в розмірі 60000,00 грн. відсутні,
оскільки пенсія в зазначеному розмірі
позивачу не нараховувалась.

При цьому колегія суддів зазначає, що
виходячи з предмету заявлених позовних
вимог, правомірність дій або рішень
відповідача при нарахуванні позивачу
пенсії з 01.11.2011 року не є предметом
розгляду по даній справі, оскільки
таких позовних вимог не заявлялось.

Відповідно до матеріалів справи
позивач у лютому 2013 звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду із заявою про
визнання протиправними дій, що вчинені
суб'єктом владних повноважень та
зобов'язання вчинити певні дії, в
порядку статті 267 КАС України, в якій
просив визнати протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м.Донецька щодо
невиконання постанови Донецького
окружного адміністративного суду від
07.10.2008 року по справі №2-а-16656/08;
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Донецька поновити з 01.11.2011 року
нарахування та виплату пенсії
відповідно до постанови Донецького
окружного адміністративного суду
адміністративного суду від 07.10.2008 р. по
справі №2-а-16656/08.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року, заява повернута позивачу,
оскільки подана з пропуском строку.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 30.01.2014 року, відмовлено позивачеві в
задоволені касаційної скарги та
зазначені рішення судів залишені без
змін.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції з мотивів викладених в
ухвалі апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини по справі та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198,
200, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Київського районного суду м. Донецька
від 07 лютого 2014 р. у справі № 257/849/14-а
залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Донецька від 07 лютого 2014 р. у справі №
257/849/14-а залишити без змін.

Судове рішення апеляційної інстанції,
прийняте за результатами перегляду
адміністративної справи, розглянутої
судом першої інстанції в порядку
скороченого провадження, за частиною 10
статті 183-2 КАС України, є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Е.Г.Казначеєв

Судді:
В.Г.Яманко

І.А.Васильєва