Справа № 2-а-865/11
Суддя: Горегляд О.І.
Дата ухвалення: 2011-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-865/11
о 16 годині 30 хвилин
Кузнецовський міський суд Рівненської
головуючого - судді Горегляд О.І.,
- секретаря судового засідання - Ломази
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області про
перерахунок і виплату пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
ОСОБА_1 подала в суд позов до
управління Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області, в
якому просить: зобов'язати відповідача
здійснити їй відповідно до ч.4 ст.54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
перерахунок і виплату державної пенсії
- в розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій
за віком з 01 березня 2007 року;
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50 (п'ятдесяти)
процентів мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 01 березня
2007 року. Такі вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує
тим, що вона належить до першої
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
визнана інвалідом третьої групи за
захворюванням, пов'язаним з наслідками
Чорнобильської катастрофи. Згідно
доводів позивачки розмір призначеної
їй державної пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, повинен визначатися, виходячи
з мінімальної пенсії за віком, яка
встановлена ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Проте, як стверджує
ОСОБА_1, розмір проведених управлінням
Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області
вказаних пенсійних нарахувань і виплат
не відповідає розмірам, встановленим
ст.50, ч.4 ст.54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". З наведених підстав ОСОБА_1
просить суд задоволити її позовні
Позивачка ОСОБА_1 і представник
відповідача - управління Пенсійного
фонду України в м.Кузнецовськ
Рівненської області в судове засідання
не з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду справи.
16 травня 2011 року ОСОБА_1 подала в
суд письмову заяву, в якій просить
розглянути справу у її відсутності на
підставі доказів, наявних у матеріалах
справи, та задоволити позовні вимоги
Будь-яких заяв, клопотань чи
заперечень проти позову відповідачем
не подано, про причини неявки в судове
засідання представника відповідача
суд не повідомлено.
Враховуючи наведені обставини, на
підставі ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України суд
вирішив здійснити розгляд даної
адміністративної справи у відсутності
позивачки і представника відповідача
на підставі наявних в ній доказів.
Дослідивши та оцінивши письмові
докази справи, суд встановив наступні
Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.
Статтею 49 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визначені
види пенсій, які підлягають виплаті
особам, постраждалим внаслідок аварії
на Чорнобильській АЕС, віднесеним до
категорій 1, 2, 3 та 4, це зокрема: державна
пенсія та додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
Відповідно до ст.50 цього Закону (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: - інвалідам І групи - 100
процентів мінімальної пенсії за віком;
- інвалідам ІІ групи - 75 процентів
мінімальної пенсії за віком; -
інвалідам ІІІ групи, дітям-інвалідам, а
також хворим внаслідок Чорнобильської
катастрофи на променеву хворобу - 50
процентів мінімальної пенсії за віком.
Згідно з ч.4 ст.54 наведеного Закону
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
І групі інвалідності - 10 мінімальних
пенсій за віком; по ІІ групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком; по ІІІ групі інвалідності - 6
мінімальних пенсій за віком;
дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій
В результаті розгляду справи
судом встановлено, що згідно з
посвідченням серії НОМЕР_1, виданим
Рівненською обласною державною
адміністрацією 04 березня 2009 року,
ОСОБА_1 є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорії 1. З 28 лютого 2007 року її
визнано інвалідом третьої групи за
захворюванням, пов'язаним з наслідками
Чорнобильської катастрофи, довічно, що
підтверджується довідкою серії РВН
№105768, виданою Рівненською обласною
спеціалізованою онкорадіологічною
МСЕК 05 березня 2007 року.
Із пенсійної справи ОСОБА_1 №114692,
що витребувана судом у відповідача,
слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області з 02
березня 2004 року. Згідно заяви позивачки
від 14 квітня 2004 року, зареєстрованої
відповідачем 14 квітня 2004 року за №205,
протоколом управління Пенсійного
фонду України в м.Кузнецовськ
Рівненської області №205 від 22 квітня 2004
року їй вперше була призначена пенсія
по інвалідності в розмірі фактичних
збитків та щомісячна додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, категорії 1,
інваліду другої групи, інвалідність
якої має причинний зв'язок з
Чорнобильською катастрофою. В зв'язку
зі зміною групи інвалідності ОСОБА_1,
якій з 28 лютого 2007 року довічно було
встановлено третю групу інвалідності,
розпорядженням відповідача №114692 від 21
березня 2007 року був здійснений
перерахунок пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
позивачки, починаючи з 01 квітня 2007 року.
В подальшому, як слідує з матеріалів
пенсійної справи ОСОБА_1 №114692,
позивачка отримувала державну і
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як особа, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорії 1, інвалід третьої групи,
призначену їй на підставі Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".
Судом також встановлено, що
нарахування та виплата державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, позивачці
здійснені управлінням Пенсійного
фонду України в м.Кузнецовськ
Рівненської області в розмірі, значно
меншому, ніж встановлено ст.50, ч.4 ст.54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Фактично розмір нарахованої і
виплачуваної ОСОБА_1 пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, визначався
відповідачем згідно з постановами
Кабінету Міністрів України "Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету" №1 від 03 січня 2002
року, "Про підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до частини
четвертої статті 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"" №894 від 13
липня 2004 року, "Про збільшення розмірів
пенсії деяким категоріям громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" №1293 від 27 грудня 2005 року,
"Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян" №530 від 28
травня 2008 року і "Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян" №654
від 16 липня 2008 року, які суперечать ст.50,
ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та істотно звужують обсяг
встановлених законом прав осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Так, в період з 24 вересня 2010
року до теперішнього часу, тобто в
межах встановленого шестимісячного
строку звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи, згідно з
розпорядженнями управління Пенсійного
фонду України в м.Кузнецовськ
Рівненської області №114692 від 15 березня
2011 року та на перерахунок пенсій з 01
квітня 2011 року розмір щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, становив 112 грн. 50 коп. і 114 грн.
60 коп., а загальний сукупний розмір
пенсії становив 717 грн. 70 коп. і 719 грн. 80
Отже, з матеріалів пенсійної справи
ОСОБА_1 №114692, слідує, що право позивачки
на отримання державної пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.50,
ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" управлінням Пенсійного
фонду України в м.Кузнецовськ
Рівненської області не оспорюється.
Фактично відповідач лише не
погоджується з розміром нарахування та
виплати цих пенсій ОСОБА_1
Відповідно до вимог, передбачених ч.2
ст.19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
Отже, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
визначенні розміру пенсії позивачці
застосуванню підлягали ст.50 і ч.4 ст.54
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не вищевказані постанови
Кабінету Міністрів України, які є
підзаконними нормативно-правовими
актами і в частині встановлення
розмірів державної пенсії по
інвалідності та щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
суперечать вимогам ст.50 і ч.4 ст.54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
При визначенні розміру державної
пенсії по інвалідності та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за основу їх нарахування
береться мінімальна пенсія за віком.
Розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування". Іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.
Згідно з ч.3 ст.67 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у разі
збільшення визначеного законом
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до ст.54 цього Закону, а також
розмір щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.
Отже, підставою для перерахунку
пенсії є встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму законом про
Державний бюджет України на
відповідний рік, з урахуванням якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком. Для здійснення такого
перерахунку пенсії непотрібне
звернення пенсіонера, так як цей
перерахунок пенсії має проводити орган
Пенсійного фонду України відповідно до
вимог діючого законодавства України з
дня встановлення цього мінімуму.
Відповідно до ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
мінімальний розмір пенсій за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Оскільки державна пенсія по
інвалідності позивачці та її щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, має визначатись, виходячи з
мінімальної пенсії за віком, яка
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, то у разі збільшення
розміру цього прожиткового мінімуму
перерахунок цих пенсійних нарахувань
та їх виплата ОСОБА_1 повинні
проводитись, виходячи з нового розміру
мінімальної пенсії за віком.
Згідно з вимогами ч.2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
В даному випадку судом встановлено, що
управління Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області
допустило протиправну бездіяльність,
так як не здійснило перерахунок і
виплату ОСОБА_1 державної пенсії по
інвалідності та щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірах, встановлених ст.50 і.ч.4 ст.54
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". Відповідачем не доведено,
що допущена ним бездіяльність є
правомірною. Отже, позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню в межах
встановленого шестимісячного строку
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи, починаючи з 24 вересня 2010 року до
теперішнього часу, тобто до 31 травня 2011
року включно, з врахуванням проведених
нарахувань і виплат.
Підпунктами 12, 15 і 17 пункту 28
розділу ІІ Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" до статей
50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" були внесені наступні
зміни: "текст статті 50 викласти в такій
редакції: "Особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах: інвалідам І групи -
30 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність;
інвалідам ІІ групи - 20 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; інвалідам ІІІ
групи, дітям-інвалідам, а також хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу - 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначається
на момент виплати додаткової пенсії
згідно із законом про Державний бюджет
України і не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами."; "частини
третю і четверту статті 54 замінити
чотирма частинами такого змісту: "У
всіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році: по І групі
інвалідності - 220 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по ІІ групі
інвалідності - 200 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, по ІІІ групі
інвалідності - 180 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1987 -1990 роках та
осіб, евакуйованих у 1986 році із зони
відчуження: по І групі інвалідності - 160
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність; по
ІІ групі інвалідності - 150 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по ІІІ групі
інвалідності - 140 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для інших
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою: по І групі
інвалідності - 130 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по ІІ групі
інвалідності - 120 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по ІІІ групі
інвалідності - 110 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;
дітям-інвалідам - 70 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Пенсія в разі
втрати годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (при цьому дітям пенсія
призначається незалежно від того, чи
були вони на утриманні годувальника), у
розмірі: на одного непрацездатного
члена сім'ї - 50 процентів пенсії по
інвалідності померлого годувальника;
на двох та більше непрацездатних
членів сім'ї - 100 процентів пенсії по
інвалідності померлого годувальника,
визначеної згідно із зазначеною
статтею, що розподіляється між ними
рівними частками. До непрацездатних
членів сім'ї померлого годувальника
належать особи, зазначені у статті 36
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначається на момент
виплати пенсії згідно із законом про
Державний бюджет України і не може
нормативно-правовими актами". У зв'язку
з цим частину п'яту вважати частиною
сьомою."; "частину третю статті 67
викласти в такій редакції:
"Максимальний розмір пенсій,
призначених відповідно до цього Закону
(з урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною та інших доплат до
пенсій, встановлених законодавством)
не може перевищувати дванадцять
мінімальних розмірів пенсії за віком,
встановленої абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
Рішенням Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008
зазначені зміни були визнані
неконституційними.

Відповідно до вимог ч.2 ст.152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, починаючи з 22 травня 2008
року ст.ст.50, 54, 67 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" діють в
попередній редакції.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Зі змісту наведеної правової
норми вбачається, що судовому захисту
підлягають лише порушені права,
свободи і інтереси фізичних або права і
інтереси юридичних осіб, а не
можливість їх порушення в майбутньому.
Судове рішення не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Таким чином вимоги позивачки щодо
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчиняти дії у майбутньому
в зв'язку із вірогідним настанням
певних наслідків задоволенню не
підлягають, оскільки на час розгляду
справи відсутні підстави для прийняття
судом рішення стосовно законності чи
незаконності таких дій відповідача.
Так, на теперішній час суду невідомо
який розмір пенсійних виплат буде
встановлено законодавством України в
майбутньому, невідома суду також
поведінка відповідача в майбутньому
щодо нарахування і виплати ОСОБА_1
державної пенсії по інвалідності та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю. При цьому суд також
врахував, що в майбутньому можливі
зміни групи інвалідності, а також
можливе переведення ОСОБА_1 за її
заявою із державної пенсії по
інвалідності на інший вид державної
пенсії, що впливає на результат
вирішення справи.

З наведених підстав, суд прийшов
до висновку, що в задоволенні позову
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м.Кузнецовськ Рівненської
області в частині вимог щодо
зобов'язання відповідача в подальшому
проводити виплату державної пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, згідно з ст.50, ч.4
ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" необхідно відмовити за їх
безпідставністю і необґрунтованістю.

Враховуючи викладені обставини,
на підставі ч.2 ст.19, ч.2 ст.152 Конституції
України, ст.ст.50, 54 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", ч.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", керуючись ч.1 ст.2, ч.1 ст.8,
ч.4 ст.9, ч.2 ст.11, ч.ч.1, 2, 6 ст.71, ч.ч.4, 6 ст.128,
ч.1 ст.158, ст.159, ч.ч.1-3 ст.160, ст.ст.161-163, ч.ч.1,
2 ст.186, п.1 ч.1 ст.256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області про
перерахунок і виплату пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, задоволити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Кузнецовськ
Рівненської області здійснити
перерахунок і виплату ОСОБА_1 державної
пенсії, як інваліду третьої групи,
захворювання якої пов'язане з
Чорнобильською катастрофою, згідно з
ст.54 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі не меншому 6
(шести) мінімальних пенсій за віком,
визначеного ч.1 ст.28 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", за період часу з
24 вересня 2010 року до теперішнього часу,
тобто до 31 травня 2011 року включно, з
врахуванням проведених нарахувань і
виплат.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Кузнецовськ
Рівненської області здійснити
перерахунок і виплату ОСОБА_1
додаткової пенсії, як інваліду третьої
групи, захворювання якої пов'язане з
Чорнобильською катастрофою, згідно з
ст.50 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі 50 (п'ятдесяти)
відсотків мінімальної пенсії за віком,
визначеного ч.1 ст.28 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", за період часу з
24 вересня 2010 року до теперішнього часу,
тобто до 31 травня 2011 року включно, з
врахуванням проведених нарахувань і
виплат.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в м.Кузнецовськ Рівненської області
про перерахунок і виплату пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в майбутньому - відмовити в
задоволенні за їх безпідставністю.

Постанова суду в частині присудження
ОСОБА_1 суми пенсійних виплат у межах
суми стягнення за один місяць підлягає
негайному виконанню.

Управлінню Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області
подати до Кузнецовського міського суду
Рівненської області звіт про виконання
даної постанови в місячний строк в
частині негайного виконання - з дня
одержання її копії, а в іншій частині
постанови - з дня набрання законної
сили.

На постанову суду до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Кузнецовський міський суд
Рівненської області може бути подана
апеляційна скарга з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий суддя
О.І.Горегляд