Справа № 872/10800/13
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2014 рокусправа № 804/4515/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Громадської
організації «Незалежна правозахисна
громадська організація «Право на
Захист» в особі керівника ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 30
квітня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Громадської
організації «Незалежна правозахисна
громадська організація «Право на
Захист» в особі керівника ОСОБА_1 до
прокурора Кіровського району м.
Дніпропетровська про визнання дій
протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2013р. позивач звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до прокурора
Кіровського району м. Дніпропетровська
з проханням:

- визнати дії прокурора Кіровського
району м. Дніпропетровська Токара
Романа Миколайовича за приховування
інформації і ненадання своєчасної
відповіді на інформаційний запит, який
було зареєстровано в канцелярії
прокуратури від 18.03.2013 року, -
неправомірними;

- зобов'язати прокурора Кіровського
району м. Дніпропетровська Токара
Романа Миколайовича протягом п'яти
днів надати відповідь на інформаційний
запит від 18.03.2013 року відповідно до
вимог, викладених у запиті, на адресу
позивача.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 30
квітня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду першої інстанції,
позивач подав апеляційну скаргу в якій
просив постанову окружного суду
скасувати та прийняте нове рішення
яким задовольнити позовні вимоги. В
обґрунтування вимог посилався на те, що
судом не повно з'ясовано обставин
справи, що призвело до порушень у
застосуванні норм матеріального права.

В судове засідання апеляційної
інстанції з'явився позивач просив
апеляційну скаргу задовольнити та
скасувати рішення суду першої
інстанції, відповідач або його
представники у судове засідання не
з'явились, про час та місце судового
засідання повідомлені належним чином,
причини неявки до суду не повідомили.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні
вищевказаного позову суд першої
інстанції виходив з того, що питання
поставлені позивачем у запиті
стосуються інформації щодо здійснення
прокуратурою району своїх функцій, які
регулюється спеціальними нормами
Кримінального процесуального кодексу
України та Законом України «Про
звернення громадян», а відтак не
підпадають під сферу дії Закону
України «Про доступ до публічної
інформації».

З таким висновком суду першої
інстанції, колегія суддів погоджується
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що керівник НГО
«Право на Захист» ОСОБА_1 звернувся до
прокурора Кіровського району м.
Дніпропетровська із інформаційним
запитом, який був зареєстрований у
канцелярії прокуратури 18 березня 2013
року, в якому просив надати в законом
визначений термін інформацію
наступного характеру: по-перше, щодо
строків реагування на скаргу та
клопотання від 20.11.2012 року за вх. №66-1253
та стосовно приєднання її до
матеріалів справи; по-друге, інформацію
про осіб, які виконували обов'язки
прокурора району, і як довго вони
виконувались та у який період; по-третє,
причини не запрошення позивача на
особистий прийом прокурором району або
його виконуючим обов'язки; по-четверте,
чи була проведена службова перевірка з
приводу порушень порядку та строків
розгляду скарги позивача; по-п'яте,
обґрунтувати затримку щодо проведення
особистого допиту заявника як свідка
по подіям, які відбулись у Кіровському
районному судді м. Дніпропетровська 12
жовтня 2012 року; по-шосте, які
процесуальні дії вжито по заяві судді
Овчаренко Н.Г. про порушення
кримінальної справи стосовно тих
подій, які відбулись 12.10.2012 року;
по-сьоме, яке може бути прийняте
рішення органом прокуратури по будь -
якій справі, у якій не були опитані усі
свідки та чи підлягає воно скасуванню.

Крім цього, у вказаному запиті позивач
зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 20
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», розпорядник
інформації має надати відповідь не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

З матеріалів справи вбачається, що 01
квітня 2013 року за вих. №21ск-13
прокурором Кіровського району м.
Дніпропетровська надано відповідь на
звернення позивача у строки
встановлені Законом України «Про
звернення громадян».

Відповідно до положень статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі та в
межах повноважень, а також у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації, та
інформації, що становить суспільний
інтерес визначає Закон України "Про
доступ до публічної інформації" від
13.01.2011 року №2939-VI.

Виходячи з визначених цим законом норм
метою цього Закону є забезпечення
прозорості та відкритості суб'єктів
владних повноважень і створення
механізмів реалізації права кожного на
доступ до публічної інформації (ч.1 ст.2
Закону України "Про доступ до публічної
інформації").

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону
України "Про інформацію" кожен має
право на інформацію, що передбачає
можливість вільного одержання,
використання, поширення, зберігання та
захисту інформації, необхідної для
реалізації своїх прав, свобод і
законних інтересів.

Аналізуючи зазначені норми, колегія
суддів зазначає, що законодавцем
відокремлено поняття інформації та
публічної інформації.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" право на доступ до
публічної інформації гарантується:
обов'язком розпорядників інформації
надавати та оприлюднювати інформацію,
крім випадків, передбачених законом.

За змістом викладених у законодавстві
норм можна виділити такі ознаки
публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який
отриманий або створений лише в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень або інших розпорядників
публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною,
якщо створена суб'єктом владних
повноважень не під час виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків;

5) інформація не може бути публічною,
якщо створена не суб'єктом владних
повноважень.

Отже, визначальним для публічної
інформації є те, щоб вона була
заздалегідь готовим, зафіксованим
продуктом, отриманим або створеним
суб'єктом владних повноважень у
процесі виконання своїх обов'язків.

Суд вважає, що наведена в запиті
позивача інформація безпосередньо
стосується покладених на посадових
осіб органів прокуратури функцій, які в
свою чергу регулюються спеціальними
законами, зокрема, Законом України
«Про звернення громадян», «Про
прокуратуру» та
Кримінальним-процесуальним кодексом
України. Крім того, нормами частини 2
статті 2 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» передбачено, що
цей закон не поширюється на відносини
щодо отримання інформації суб'єктами
владних повноважень при здійсненні
ними своїх функцій, а також на
відносини у сфері звернень громадян,
які регулюються спеціальними законами.

Викладене дає підстави вважати
правомірною відмову суду першої
інстанції в задоволенні позову. Аналіз
норм чинного законодавства та зібрані
судом докази є цілком обґрунтованими,
колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду про
правомірність дій відповідача.

Наведеними в матеріалах справи
належними доказами спростовано доводи
позивача щодо порушення строків
надання відповіді на інформаційний
запит, оскільки відповідачем при
розгляді запиту було вірно застосовано
строки передбачені законом України
«Про звернення громадян», відповідно
до якого звернення розглядаються і
вирішуються у термін не більше одного
місяця від дня їх надходження, а ті, які
не потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання.

Така позиція суду апеляційної
інстанції узгоджується з судовою
практикою Вищого адміністративного
суду України у справах №К/800/28300/13 та
№К/9991/68549/11.

З огляду на вищевикладене, суд доходить
висновку, що в колегії суддів
відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Громадської
організації «Незалежна правозахисна
громадська організація «Право на
Захист» в особі керівника ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 30
квітня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
повного тексту ухвали.

В повному обсязі ухвала складена
04 квітня 2014 року.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова