Справа № 2а-7170/10/1570
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року
м. Київ К/800/439/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Одеський
завод керамічних виробів» на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 28 березня 2011 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2011
року у справі № 2а-7170/10/1570 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Одеський завод
керамічних виробів» про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2010 року Управління Пенсійного
фонду України в Малиновському районі м.
Одеси звернулось до Одеського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Одеський завод
керамічних виробів», в якому,
посилаючись на пункт 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" і пункт 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року № 21-1,
просило стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Одеський
завод керамічних виробів"
заборгованість з відшкодування витрат
на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
Списком № 2, за період з 01.04.2010 року по
01.07.2010 року в сумі 3047, 47 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2011
року, задоволено позовні вимоги.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Одеський завод
керамічних виробів» заборгованість по
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій призначених
на пільгових умовах, на суму 3047, 47 грн.
на р/р 06 в Одеському облуправлінні
ВАТ «Державний ощадний банк України»,
МФО 328845.

У касаційній скарзі Товариство з
обмеженою відповідальністю «Одеський
завод керамічних виробів» просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Посилається на те, що не є належним
відповідачем, оскільки не відповідає
за зобов'язаннями Одеського обласного
виробничого об'єднання
"Одесбудматеріали", яке було
працедавцем пенсіонера ОСОБА_1
Зазначає також, що абзацом п'ятим
пункту 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» не
встановлено обов'язку підприємства
відшкодовувати Пенсійному фонду
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених за Списком № 2. Окрім того,
вважає необґрунтованим стягнення
вказаних витрат на підставі загального
розрахунку заборгованості, який не є
належним доказом понесених
управлінням Пенсійного фонду витрат.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстави до її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «Одеський завод
керамічних виробів» перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Малиновському районі м. Одеси
як платник страхових внесків за №
.

Відповідно до розрахунку
заборгованості по відшкодуванню суми
пенсій призначених на пільгових умовах
за (Списком №2), Товариство з обмеженою
відповідальністю «Одеський завод
керамічних виробів» повинно
відшкодувати заборгованість по
фактичним витратам на виплату та
доставку пенсій, призначених за віком
на пільгових умовах на суму 3047, 47 грн.
За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV
(далі - Закон № 1058-ІV) пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, роботах з особливо шкідливими
й важкими умовами праці за списком № 1
та на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону № 1058-IV
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом №
1058-IV питання щодо відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту «б»
статті 13 Закону № 1788-XII, було
врегульовано Законом № 400/97-ВР,
відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1
якого відповідач є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
забезпечення.

Згідно ж з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б -"з" статті 13
Закону № 1788-XII до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону.

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону
№ 400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про існування у
відповідача обов'язку відшкодувати
Управлінню Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси витрати
на виплату і доставку пенсії,
призначеної на підставі пункту «б»
частини першої статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, рішення судів попередніх
інстанцій про задоволення позову
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді усіх обставин
справи в їх сукупності. Судами вірно
встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено. Твердження
касаційної скарги зазначений висновок
суду не спростовують.

Як вбачається із статті 220 КАС України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі. Суд касаційної інстанції не
може розглядати позовні вимоги осіб,
які беруть участь у справі, що не були
заявлені у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Одеський
завод керамічних виробів» відхилити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 13 грудня 2011 року у справі №
2а-7170/10/1570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: