Справа № 748/213/14-а (6а/748/85/14)
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 748/213/14-а
(6а/748/85/14) Головуючий у 1-й
інстанції: Козак В.І.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів
при секретарі
Хрімлі О.Г., Ганечко О.М.,
Літвіної Н.М.,
Архіповій Л.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області на ухвалу Чернігівського
районного суду Чернігівської області
від 27 січня 2014 року у справі за поданням
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І. про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_6 до
Управління Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Старший державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І.
звернувся до Чернігівського районного
суду Чернігівської області з поданням
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_6 до
Управління Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії.

Ухвалою Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 27 січня 2014
року подання старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області Курилець В.І. - задоволено.
Змінено спосіб і порядок виконання
постанови Чернігівського районного
суду Чернігівської області № 2а-14238/2011
від 08 грудня 2011 року в частині
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Чернігівському районі
Чернігівської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_6
щомісячної доплати до пенсії, як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
в зоні гарантованого добровільного
відселення, в розмірі 2 мінімальних
заробітних плат, виходячи з розмірів
мінімальної заробітної плати,
встановлених Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік», у
відповідності до ст.ст. 39, 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за період з 13 квітня 2011 року по 18
червня 2011 року включно з урахуванням
фактично виплачених сум та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
особі, віднесеній до 3 категорії, з
розрахунку 25 процентів мінімальної
пенсії за віком, у відповідності до
ст.ст. 51, 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 13 квітня 2011
року по 18 червня 2011 року включно,
виходячи з розміру, встановленого ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням фактично
виплачених сум. Стягнено з Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області на користь ОСОБА_6 4 453 (чотири
тисячі чотириста п'ятдесят три) грн. 02
коп. щомісячної доплати до пенсії, як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
в зоні гарантованого добровільного
відселення, в розмірі 2 мінімальних
заробітних плат, у відповідності до
ст.ст. 39, 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 13 квітня 2011
року по 18 червня 2011 року та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
особі, віднесеній до 3 категорії, з
розрахунку 25 процентів мінімальної
пенсії за віком, у відповідності до
ст.ст. 51, 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 13 квітня 2011
року по 18 червня 2011 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Управління Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області звернулося до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні подання.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - необов'язкова,
колегія суддів, у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України, визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
обґрунтована та підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 08
грудня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 грудня 2012
року, адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
незаконними дії та бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області щодо нездійснення ОСОБА_6
перерахунку та виплати доплати до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що
проживає у зоні гарантованого
добровільного відселення, в розмірі 2
мінімальних заробітних плат та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як особі, яка постійно
проживає у зоні гарантованого
добровільного відселення 3 категорії, в
розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Чернігівському районі
Чернігівської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_6
щомісячної доплати до пенсії, як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
в зоні гарантованого добровільного
відселення, в розмірі 2 мінімальних
заробітних плат, виходячи з розмірів
мінімальної заробітної плати,
встановлених Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік», у
відповідності до ст.ст. 39, 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за період з 13 квітня 2011 року по 18 червня
2011 року включно з урахуванням фактично
виплачених сум. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_6 додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі,
віднесеній до 3 категорії, з розрахунку
25 процентів мінімальної пенсії за
віком, у відповідності до ст.ст. 51, 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 13 квітня 2011
року по 18 червня 2011 року включно,
виходячи з розміру, встановленого ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням фактично
виплачених сум.

На виконання наведеної постанови
Чернігівським районним судом
Чернігівської області видано
виконавчий лист № 2а-14238/2011 від 25 липня
2013 року, та 29 липня 2013 року державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 39201862.

Згідно з листом Управління Пенсійного
фонду України в Чернігівському районі
Чернігівської області № 4700/05 від 24
жовтня 2013 року, повідомлено про
здійснення нарахування ОСОБА_6 доплати
до пенсії як непрацюючому пенсіонеру,
що проживає у зоні гарантованого
добровільного відселення в розмірі 2
мінімальних заробітних плат та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як особі, яка постійно
проживає у зоні гарантованого
добровільного відселення 3 категорії в
розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком
в розмірі 4 453,02 грн., але у зв'язку з
відсутністю відповідного фінансування
виплата не проводилась.

Перевіряючи обґрунтованість подання
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення та його відповідність
чинному законодавству, колегія суддів
виходить з наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.

Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За змістом п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України,
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Аналіз резолютивної частини постанови
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 08 грудня 2011
року та синтез наведених процесуальних
норм дають підстави зробити висновок
про те, що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин заявник просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог та вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст.ст. 198, 223 КАС України).

Відтак, суд першої інстанції,
задовольняючи подання про зміну
способу виконання рішення, не звернув
увагу та не врахував відмінності між
позовною вимогою, як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача,
та способом виконання судового
рішення, як одного з його заходів, чим
змінив постанову суду по суті за
відсутності на це процесуальних
повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 263 КАС України, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Підставою для застосування правил
наведеної норми є обставини, що
перешкоджають належному виконанню
судового рішення в адміністративній
справі: ускладнюють його виконання або
роблять неможливим. Для відстрочення
чи розстрочення виконання судового
рішення такою обставиною може бути
недостатність коштів на рахунку,
стихійне лихо, для зміни способу чи
порядку виконання судового рішення -
неможливість виконання судового
рішення внаслідок відсутності,
пошкодження або знищення об'єкта
стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів зазначає, що аналіз
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції свідчить про те, що суд
першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 12 лютого 2014 року у справі №
К/800/598/14.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», цей Закон регулює відносини,
що виникають у зв'язку з обов'язком
держави виконати рішення
Європейського суду з прав людини у
справах проти України; з необхідністю
усунення причин порушення Україною
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод і протоколів до
неї; з впровадженням в українське
судочинство та адміністративну
практику європейських стандартів прав
людини; зі створенням передумов для
зменшення числа заяв до
Європейського суду з прав людини проти
України.

Згідно до ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Так, Європейським судом з прав людини у
справі «Кечко проти України»
зазначено, що органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів як причину невиконання своїх
зобов'язань.

Таким чином, колегія суддів вважає
безпідставним подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І. про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення, оскільки заявником
не доведено наявність обставин,
передбачених ч. 1 ст. 263 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 199 ч. 1 п. 6, 202 ч. 1 п.п. 1, 4
КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право: скасувати ухвалу
суду і постановити нову ухвалу, якщо
визнає, що судом першої інстанції
неповно з'ясовано обставини справи,
порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясував обставини справи, у
зв'язку з чим ухвала підлягає
скасуванню з ухваленням нової про
відмову у задоволенні подання про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 196, 199, 202, 205, 206, 212,
254, 263 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 27 січня 2014
року - скасувати та постановити нову.

У задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І. про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.