Справа № К/9991/32113/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/32113/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В.
(доповідач),
суддів:Бутенка В.І., Заїки М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Селидівської міської ради Донецької
області про визнання дій
неправомірними, стягнення
недонарахованих сум допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, за касаційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Селидівської
міської ради Донецької області на
постанову Селидівського міського суду
Донецької області від 25 вересня 2009 року
та ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 4 травня 2011 року, -

встановив:

У грудні 2008 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом, у якому, після збільшення
20 лютого 2009 року позовних вимог,
просила визнати причини пропущення
строку звернення до суду з даним
позовом поважними, визнати дії
Управління праці та соціального
захисту населення Селидівської
міської ради Донецької області
неправомірними і зобов'язати
відповідача донарахувати та виплатити
їй допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року в розмірі 2252,41 грн.

Постановою Селидівського міського
суду Донецької області від 25 вересня 2009
року, залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 4 травня 2011 року, пропущений ОСОБА_4
строк звернення з адміністративним
позовом поновлено. Позов задоволено.
Визнано неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Селидівської міської ради Донецької
області з виплати позивачеві
щомісячної державної грошової
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року. Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Селидівської міської ради Донецької
області за рахунок коштів Державного
бюджету України здійснити виплату на
користь ОСОБА_4 недоплаченої в 2007 році
державної грошової допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в сумі 1896,42 грн.

У касаційній скарзі Управління праці
та соціального захисту населення
Селидівської міської ради Донецької
області, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій про задоволення
позовних вимог за період з 9 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI - правовідносини
щодо виплати допомоги регулювалися
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року
№ 2811-ХII, дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13), та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III,
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.
Частиною 1 статті 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» було
встановлено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Тобто, закон, відповідно до якого
повинна бути призначена позивачеві
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, її
розмір та порядок нарахування,
визначається в залежності від статусу
позивача в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції дійшов висновку, що
при вирішенні даного спору підлягають
застосуванню положення частини 1
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» і позивач, як
мати дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1, має право на
отримання недоплаченої у період з 9
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років у сумі 1896,42 грн., тобто,
відповідно як не застрахована особа у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Згідно довідки від 8 грудня 2008 року (а.с.
13), виданої Управлінням праці та
соціального захисту населення
Селидівської міської ради Донецької
області, ОСОБА_4 отримує допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку як працююча особа, і в
листі відповідача від 9 грудня 2008 року
(а.с. 11) зазначено, що позивач звернулася
до управління за призначенням вказаної
допомоги як застрахована особа.

Таким чином, ухвалюючи рішення суд
першої інстанції не з'ясував належним
чином статус позивача в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, а також
безпідставно обрав такий спосіб
захисту порушених прав ОСОБА_4, як
стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення
Селидівської міської ради Донецької
області недоплаченої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в конкретно визначеній
грошовій сумі, оскільки
адміністративний суд не може
перебирати на себе функцію органу, на
який законодавством покладено
повноваження щодо нарахування такої
допомоги.

Крім того, судом першої інстанції не
була досліджена та обставина, що
позивачеві допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку

виплачувалася щомісяця і вона знала
про її розмір.

Суд апеляційної інстанції залишаючи
без змін рішення суду першої інстанції
на зазначені порушення уваги не
звернув.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями чи
відхилені ними, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази, рішення судів
попередніх інстанцій підлягають
скасуванню з направленням справи
на новий розгляд до суду першої
інстанції. Під час нового розгляду
справи суду слід взяти до уваги
викладене в цій ухвалі, всебічно, повно
й об'єктивно встановити
обставини, які підлягають доведенню в
судовому процесі відповідно до
предмету спору.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Селидівської міської ради Донецької
області - задовольнити частково.

Постанову Селидівського міського суду
Донецької області від 25 вересня 2009 року
та ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 4 травня 2011 року - скасувати,
а справу за позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Селидівської
міської ради Донецької області про
визнання дій неправомірними, стягнення
недонарахованих сум допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку - направити до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Бутенко В.І.

Заїка М.М.