Справа № 2а/2570/3638/11
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/37515/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф., (суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради до
Головного управління юстиції у
Чернігівській області про скасування
постанови за касаційною скаргою
Начальника Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 13
липня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01 лютого 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року позивач Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
звернувся до Чернігівського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Головного
управління юстиції в Чернігівській
області про скасування постанови, в
якому просив скасувати постанову
Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області ВП № 22553295 від 21
червня 2011 року про накладення штрафу.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13 липня 2011
року у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2012
року залишено без змін постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13 липня 2011
року.

Не погоджуючись з постановою
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13 липня 2011
року та ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01 лютого 2012 року, Управління праці
та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради звернулось до суду з касаційною
скаргою, в який просить скасувати
рішення судів попередніх інстанцій та
постановити нове про задоволення
позову, посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів, в межах ст. 220
КАС України, дійшла висновку про
залишення касаційної скарги без
задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

26.10.2010 року на виконання до підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області надійшов виконавчий лист
Деснянського районного суду м.
Чернігова № 2-а-1265/10 від 14.10.2010 року про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради провести перерахунок ОСОБА_5
щорічної допомоги на оздоровлення та
щомісячної виплати дитині шкільного
віку відповідно до вимог ст. 48 ч. 4, ст. 30
п. 8 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 26.02.2009 року і
здійснити відповідні виплати.

На підставі виконавчого листа та заяви
стягувача державним виконавцем 28.10.2010
року, керуючись статтями 3, 18, 20, 24 Закону
України «Про виконавче провадження»
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження.

26.11.2010 року до підрозділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у Чернігівській області
надійшов лист Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради про неможливість виконання
рішення суду в зв'язку з відсутністю
бюджетних коштів та про звернення до
суду із заявою про відстрочку
виконання рішення суду.

Державним виконавцем відповідно до ст.
5, 76 Закону України «Про виконавче
провадження» боржнику неодноразово
направлялись розпорядження з вимогами
виконати рішення суду.

В зв'язку з невиконанням рішення суду
без поважних причин станом на 22.03.2011
року керуючись ст. 5, 89 Закону України
«Про виконавче провадження» державним
виконавцем винесено постанову про
накладення штрафу на боржника у
розмірі 680 грн.

Позивачем зазначена постанова була
оскаржена до Чернігівського окружного
адміністративного суду, постановою
якого по справі №2а/2570/1805/2011 від 19.04.2011
року Управлінню праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у місті Чернігові ради в
задоволенні позовних вимог було
відмовлено. Вказана постанова
оскаржена позивачем до Київського
апеляційного адміністративного суду.

02.06.2011 року боржнику направлена вимога
та попередження про відповідальність,
в якій вказано, що необхідно виконати
рішення суду в 5-ти денний термін, про що
письмово повідомити підрозділ
примусового виконання рішень.

14.06.2011 року до підрозділу примусового
виконання рішень надійшов лист
Управління праці та соціального
захисту населення про неможливість
виконання рішення суду в зв'язку з
відсутністю бюджетних коштів.

21.06.2011 року державним виконавцем
Головного управління юстиції у
Чернігівській області винесена
постанова про накладення штрафу в
розмірі 1360 грн. за невиконання рішення
без поважних причин.

Суть спірних правовідносин полягає у
правомірності прийняття постанови
Відділу примусового виконання рішень
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Чернігівській області від 22.03.2011 року
ВП № 22553295 про накладання на боржника
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради штрафу у
розмірі 680 грн.

Відмовляючи у задоволені позову суди
попередніх інстанції дійшли висновку
про правомірність прийняття
оскаржуваної постанови, оскільки
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради не
виконало без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, відповідно до постанови
державного виконавця від 28.10.2010 року з
примусового виконання виконавчого
листа №2-а-1265/10 виданого Деснянським
районним судом м. Чернігова.

З таким висновкам суду попередніх
інстанцій погоджується і колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, виходячи з наступного.

Закон України «Про виконавче
провадження» визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Про відкриття виконавчого провадження
державний виконавець виносить
відповідну постанову, в якій зазначає,
що в разі невиконання рішення в
добровільному порядку у встановлені
для цього строки, воно буде виконано в
примусовому порядку зі стягненням з
боржника виконавчого збору та витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій.

Відповідно до частини 1, 2 статті 11
Закону України "Про виконавче
провадження", державний виконавець
зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до частин першої - третьої
статті 75 Закону України "Про виконавче
провадження" після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Відповідно до положень частини першої
статті 89 Закону України "Про виконавче
провадження" у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

Оскільки судами попередніх інстанцій
встановлений факт невиконання рішення
у строк, установлений для
добровільного його виконання то суд
касаційної інстанції вважає, що
відповідач при винесенні оскаржуваної
постанови діяв у спосіб та в межах
повноважень, встановлених Законом
України ,,Про виконавче провадження".

Крім того, позивачем порушений строк
звернення до суду, встановлений ч.2 ст.
181 КАС України, так як позовні вимоги
позивача заявлені поза межами
передбаченого КАС України
десятиденного строку звернення до
суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.2 ст. 181 КАС України позовну
заяву може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

При цьому слід зазнати чи, що орган
державної влади не має права
посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату боргу.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13 липня 2011
року та ухвала Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2012
року ґрунтуються на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду
попередніх інстанції, тому підстави
для скасування або зміни рішень
відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 КАС
України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради залишити без задоволення, а
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13 липня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2012
року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

Т.Ф.
Весельська

В.В. Малинін