Справа № 815/1113/14
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1113/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Токмілової Л.М.,

при секретарі - Музика А.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Клім С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Одеській області про
визнання протиправною та скасування
постанови, -

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2014 року до Одеського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ОСОБА_3 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області про визнання
протиправною та скасування постанови
від 08.10.2013 року №559.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем проведена
планова перевірка ФОП ОСОБА_3 в
універсамі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою:
АДРЕСА_1 на підставі направлення на
проведення планової перевірки, за
результатами якої складений акт № 001629
від 27.08.2013р. На підставі висновків акту
перевірки прийнята постанова № 559 від
08.10.2013р. Позивач не погоджується з
оскаржуваною постановою та зазначає,
що відповідачам фактично не було
здійснено перевірку, письмове
повідомлення ФОП ОСОБА_3 про проведення
планового заходу не надавалось і не
вручалось, даний суб'єкт
господарювання взагалі не був
обізнаний щодо проведення будь-яких
перевірок, посадові особи Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області не прибували до
універсаму «ІНФОРМАЦІЯ_1» для
проведення перевірки, наказ на
проведення перевірки і посвідчення
(направлення) та службові посвідчення
позивачу не пред'являлись і не
надавались.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав наведених у адміністративному
позові та просив позов задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача проти
заявленого адміністративного позову
заперечувала та просила відмовити в
задоволенні адміністративного позову
посилаючись, в тому числі на письмові
заперечення надані до суду (а.с.23-26).

Дослідивши наявні докази в матеріалах
справи, заслухавши пояснення учасників
процесу, пояснень свідків, суд вважає
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду та контролю у сфері
господарської діяльності, а також
повноваження органів державного
нагляду та контролю у питаннях захисту
прав споживачів визначені вимогами
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» № 877-V від
05.04.2007 року, Закону України «Про захист
прав споживачів» від 12.05.1991 року №
1023-ХІІ, Порядку проведення перевірок у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг (затверджений Наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України № 310 від 07.03.2012 року,
зареєстроване у Міністерстві юстиції
України 11.05.2012 року за № 743/21056),
Положення про порядок накладення та
стягнення штрафів за порушення
законодавства про захист прав
споживачів (затверджене Постановою
Кабінету Міністрів України № 1177 від
17.08.2002 року) та іншими
нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, затвердженого Указом
Президента України від 13 квітня 2011 року
№ 465/2011 передбачено, що Державна
інспекція України з питань захисту
прав споживачів (Держспоживінспекція
України) є спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» (далі - Закон № 877-V)
визначено, що державний нагляд
(контроль) - діяльність уповноважених
законом центральних органів
виконавчої влади, їх територіальних
органів, державних колегіальних
органів, органів виконавчої влади
Автономної Республіки Крим, органів
місцевого самоврядування в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема, належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища.

Частиною третьою ст.5 Закону України
«Про захист прав споживачів»
визначено, що захист прав споживачів
здійснюють спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів та його
територіальні органи, Рада міністрів
Автономної республіки Крим, місцеві
державні адміністрації, органи у
установи, що здійснюють державний
санітарно-епідеміологічний нагляд,
інші органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування згідно із
законодавством, також суди.

Згідно з частинами четвертої та п'ятої
статті 5 Закону № 877-V, органи державного
нагляду (контролю) здійснюють планові
заходи з державного нагляду (контролю)
за умови письмового повідомлення
суб'єкта господарювання про проведення
планового заходу не пізніш як за десять
днів до дня здійснення цього заходу.
Повідомлення, окрім іншого, повинно
містити дату початку та дату
закінчення здійснення планового
заходу. Строк здійснення планового
заходу не може перевищувати
п'ятнадцяти робочих днів, а для
суб'єктів малого підприємництва - п'яти
робочих днів, якщо інше не передбачено
законом.

Відповідно до вимог статті 7 Закону №
877-V для здійснення планового або
для здійснення планового заходу орган
державного нагляду (контролю) видає
наказ, на підставі наказу оформлюється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу.

На підставі наказу оформляється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою. У
посвідченні (направленні) на
проведення заходу, зокрема,
зазначаються: номер і дата наказу, на
виконання якого здійснюється захід;
підстави для здійснення заходу;
предмет здійснення заходу.

В силу приписів статті 7 Закону № 877-V
суб'єкт господарювання має право не
допускати посадових осіб органу
державного нагляду (контролю) до
здійснення заходу, якщо вони не
пред'явили документів, передбачених
цією статтею.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку
проведення перевірок у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг
перед початком перевірки суб'єкта
господарювання посадові особи, які
проводять перевірку, пред'являють
керівнику суб'єкта господарювання або
уповноваженій ним особі направлення та
службове посвідчення, що засвідчує
посадову особу, і надають суб'єкту
господарювання копію направлення на
перевірку, а також інформують цих осіб
про мету перевірки.

Пунктом 2.6. Порядку встановлено, що
перевірки проводяться посадовими
особами на підставі наказу
відповідного органу з питань захисту
прав споживачів, який повинен містити
найменування суб'єкта господарювання,
щодо якого здійснюватиметься захід, та
предмет перевірки.

Повідомлення повинно містити: дату
початку та дату закінчення проведення
планової перевірки; найменування
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи - підприємця,
щодо діяльності яких проводиться
перевірка; найменування відповідного
органу з питань захисту прав
споживачів. Повідомлення надсилається
рекомендованим листом або
телефонограмою за рахунок коштів
відповідного органу з питань захисту
прав споживачів або вручається
особисто керівнику чи уповноваженій
особі суб'єкта господарювання під
розписку. Строк проведення планової
перевірки не може перевищувати
п'ятнадцяти робочих днів, а для
суб'єктів малого підприємництва - п'яти
робочих днів, якщо інше не передбачено
законом.

Відповідно до пункту 1.5 Порядку суб'єкт
господарювання під час проведення
посадовими особами перевірки має
право: не допускати посадових осіб до
здійснення перевірки, якщо: вона
здійснюється з порушенням вимог щодо
періодичності проведення заходів
державного нагляду (контролю),
передбачених законом; посадова особа
не надала копії документів,
передбачених Законом України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності", або якщо надані документи
не відповідають вимогам цього Закону;
посадові особи не пред'явили до початку
перевірки службове посвідчення та
направлення на перевірку; у разі вимоги
посадових осіб про проведення планової
перевірки суб'єктом господарювання не
одержано повідомлення про її
проведення.

Планова перевірка дотримання вимог
законодавства України про захист прав
споживачів в універсамі «ІНФОРМАЦІЯ_1»
ФОП ОСОБА_3 (юридична адреса: АДРЕСА_2;
фактична адреса: АДРЕСА_1) проводилась
згідно плану проведення перевірок на III
квартал 2013 року на підставі
направлення на проведення перевірки №
1068 від 20.08.2013 року та повідомлення на
проведення перевірки № 839 від 01.07.2013
року.

За результатами проведеної перевірки
складено акт №001629 від 27 серпня 2013 року
(а.с.33-34), в якому зазначено порушення ст.
26 Закону України «Про захист прав
споживачів», Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

На підставі вищевказаного акту
винесена постанова про накладення
стягнень передбачених ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів» в
розмірі 43750,69 грн. (а.с.9-10).

Планова перевірка проводилась
відповідно до Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», Положення про управління
у справах захисту прав споживачів в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом
Держспоживстандарту України від 23.06.2009
року № 229, Закону України «Про захист
прав споживачів», «Порядку проведення
перевірок у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг», затвердженого наказом
Держспоживстандарту України №311 від
25.10.2006 року, Положення про порядок
накладення та стягнення за порушення
законодавства про захист прав
споживачів, затвердженого Постановою
КМУ №1177 від 17.08.2002 року.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про
захист прав споживачів» спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальні
органи в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право,
зокрема:

- перевіряти у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг;
безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів. Порядок
проведення таких перевірок
визначається спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів;

- проводити контрольні перевірки
правильності розрахунків із
споживачами за реалізовану продукцію.
У разі неможливості повернення
продукції, яка була використана
(одержана) під час контрольної
перевірки, відшкодування затрат
відноситься на результати діяльності
суб'єктів господарювання. Порядок
проведення таких перевірок
визначається Кабінетом Міністрів
України;

- одержувати безоплатно від
суб'єктів господарювання, що
перевіряються копії необхідних
документів, які характеризують якість
продукції, сировини, матеріалів,
комплектуючих виробів, що
використовуються для виробництва цієї
продукції;

- забороняти суб'єктам
господарювання реалізацію споживачам
продукції на яку відсутні документи, що
засвідчують її відповідність вимогам
нормативних документів;

- приймати рішення про припинення
суб'єктами господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, реалізації
та виробництва продукції, що не
відповідає вимогам
нормативно-правових документів, - до
усунення виявлених недоліків;

- накладати на винних осіб у
випадках, передбачених законодавством,
адміністративні стягнення;

- накладати на суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, стягнення, передбачені
статтею 23 цього Закону, в порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Як зазначає представник відповідача,
під час перевірки проведено контрольну
перевірку правильності розрахунків із
споживачами за реалізовану продукцію,
розраховано вірно, касовий чек видано
(а.с.35,65). При спробі проведення
перевірки згідно плану проведення
перевірок суб'єктів господарювання на
III квартал 2013 року ФОП ОСОБА_3 здійснено
не допуск у проведенні перевірки, чим
порушено ст. 26 Закону України «Про
захист прав споживачів».

Провести перевірку з питань дотримання
законодавства про захист прав
споживачів щодо якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, додержання правил
торгівлі, надання послуг, про заходи
щодо попередження та зменшення
вживання тютюнових виробів їх
шкідливого впливу на здоров'я
населення не представилося можливим
через не допуск ФОП ОСОБА_3

Відповідно до п.5 ст.7 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
у сфері господарської діяльності» у
разі відмови суб'єкта господарювання
підписати акт посадова особа органу
державного нагляду (контролю) вносить
до такого акта відповідний запис. ФОП
ОСОБА_3 відмовився від підписання
результатів перевірки, про що
зазначається в частині III Акту № 001620
від 27.08.2013 року.

Згідно з п. 3.10. «Порядку проведення
перевірок у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг», затвердженого наказом
Держспоживстандарту України № 311 від
25.10.2006 року, у разі відмови представника
суб'єкта господарювання від підпису, що
підтверджує отримання акта для
вручення керівникові суб'єкта
господарювання, його копія протягом
трьох робочих днів після реєстрації
надсилається поштою з повідомленням
про вручення за місцезнаходженням
суб'єкта, діяльність якого
перевірялася. 28.08.2013 року на фактичну
адресу місця знаходження універсаму
«ІНФОРМАЦІЯ_1» направлено копію Акту
перевірки з відповідним супровідним
листом № 3487/8 (а.с.36), в якому
зазначається дата, час та місце
розгляду справи. Лист був повернений за
строком зберігання. ПОВТОРНО копія
Акту № 001620 від 27.08.2013 р. та
інформаційний Лист №3883/8 був
відправлений кур'єрською службою 23.09.2013
року та доставлений ФОП ОСОБА_3 25.09.2013
року, про що свідчить підпис
адміністратора Універсаму в
кур'єрському повідомленні (а.с.38-39).

З урахуванням викладеного суд
приходить висновку, що позовна вимога
ФОП ОСОБА_3 про визнання протиправною
та скасування постанови Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області про накладення
стягнень №559 не підлягає задоволенню,
оскільки з аналізу викладених норм
саме на відповідача покладено
обов'язок щодо здійснення контролю по
захисту прав споживачів. Суд
відмовляючи у задоволенні позовної
вимоги позивача про скасування
постанови № 559 від 08.10.2013 р. про
накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України «Про захист
прав споживачів», виходить з
наступного.

Представник позивача, як підставу для
скасування постанови вказав саме
протиправні дії відповідача при
здійсненні перевірки, а саме, що
відповідачем фактично не було
здійснено перевірку, письмове
повідомлення про проведення планового
заходу не надавалось та не вручалось,
наказ про проведення перевірки,
направлення та службові посвідчення
позивачу не пред'являлись.

Проте, як зазначено свідками ОСОБА_4,
ОСОБА_5, які здійснювали вихід на місце
проведення перевірки ФОП ОСОБА_3
Універсам «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою:
АДРЕСА_1, що при проведенні перевірки
здійснено контрольну перевірку
правильності розрахунків із
споживачами за реалізовану продукцію,
після чого пред'явили посвідчення та
направлення на проведення перевірки,
але їх не допустили до проведення
перевірки та реєстраційні документи на
їх вимогу не надали. Таким чином ФОП
ОСОБА_3 порушив вимоги ч.8 ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів», а
саме: створення перешкод службовим
особам центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, та структурного
підрозділу з питань захисту прав
споживачів органу місцевого
самоврядування у проведенні перевірки
якості продукції, а також правил
торговельного та інших видів
обслуговування, відповідальність
передбачена: у розмірі від одного до
десяти відсотків вартості
реалізованої продукції за попередній
календарний місяць, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а у разі, коли відповідно до
закону суб'єкт господарської
діяльності не веде обов'язковий облік
доходів і витрат, - у розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян;

Суд не приймає до уваги твердження
представника позивача, щодо не
ознайомлення позивача ФОП ОСОБА_3 з
повідомленням про проведення
перевірки, оскільки в матеріалах
справи наявна копія повідомлення з
відміткою та підписом про ознайомлення
(а.с. 32).

Суд критично ставиться до пояснень
представника позивача, щодо
контрольної перевірки, зазначаючи, що
будь яка особа могла повернути товар, і
перевіряючих в приміщенні Універсаму
«ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 не було.
Оскільки до суду надано Х-звіт (а.с. 65) в
якому зазначено повернення товару на
суму, яка зазначена в акті. У суду не має
підстав ставити під сумнів дії
Інспекції.

Також суд вважає необхідним зазначити,
що дії по проведенню перевірки
позивачем не оскаржувались.

ФОП ОСОБА_3 не з'явився на розгляд
справи, у зв'язку з чим Постанова про
накладення штрафних санкцій
неодноразово надсилалась поштою
рекомендованими листами з
повідомленнями за адресою реєстрації
та проживання зокрема: Лист від 10.10.2013 р.
№4177/бш (а.с.43); Лист від 19.11.2013 р. № 4743/бш
(а.с.44); Лист від 10.12.2013 р. №5172/бш (а.с.45).
Позивач постійно ухилявся від
отримання Постанови № 559 від 08.10.2013р.

Таким чином, постанова Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області про накладення
стягнень від 08.10.2013 року №559 є законною
та скасуванню не підлягає.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень, з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
поданих сторонами доказів достатньо
для встановлення обставин справи та
для ухвалення судового рішення.

Згідно з частиною першою ст. 69 КАСУ
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Фальшивість документа, що
надає права або звільняє від
обов'язків, може бути перевірено як за
допомогою висновків експертизи,
порівняння його з іншими письмовими чи
речовими доказами, поясненнями
свідків, зокрема посадових осіб, котрі
його виготовили, так і шляхом
кримінального переслідування за
наявності підстав для порушення
кримінальної справи.

На підставі зазначеного, суд оцінює
первинну документацію позивача щодо
здійснення господарських операцій з
його контрагентом як таку, що не
містить достовірної інформації та не
несе в собі доказової сили.

З урахуванням зазначеного, на підставі
встановлених в судовому засіданні
фактів та обставин, враховуючи, що
мотивація та докази, наведені
представником позивача, не дають
адміністративному суду підстав для
постановлення висновків, які б
спростовували правову позицію
представника відповідача, а позивачем
не доведено суду обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, відтак, у
задоволені позовних вимог необхідно
відмовити повністю.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Позивач не надав суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
протиправності прийняття постанови
про накладення стягнень та дій
посадової особи Інспекції з питань
захисту прав споживачів при здійснені
ним своїх обов'язків.

На підставі встановленого, керуючись
приписами ст.ст. 11, 162 КАС України, суд
вважає, що вимоги позивача є не
обґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Судові витрати розподіляються
відповідно до приписів ст. 94 КАС
України.

На підставі вимог частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 25 березня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів в Одеській області про
визнання протиправною та скасування
постанови - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського окружного адміністративного
суду апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України - з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги на постанову, встановленого
статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу
не було подано.

Суддя
Токмілова Л.М.

31 березня 2014 року.