Справа № 489/1435/14-а
Суддя: Тихонова Н. С.
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 - а/489/36/14
11 квітня 2014 року
Ленінський районний суд м. Миколаєва в
головуючого - судді Тихонової Н.С.,
при секретарі - Бреженюк Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Миколаївській
області про визнання рішення
протиправним та скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження, зобов`язання
В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
в Миколаївській області про визнання
рішення протиправним та скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження, зобов`язання
вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивував тим, що 15.11.2013
року Ленінським районним судом м.
Миколаєва було винесено постанову про
стягнення з УПФУ в Ленінському районі
м. Миколаєва на його користь
заборгованості по виплаті пенсії за
вересень 2013 року в розмірі 5900 грн. 40 коп.
та звернуто вказану постанову до
негайного виконання. Однак в зв?язку з
тим, що добровільно відповідачем
постанову суду виконано не було, 20.11.2013
року судом було видано виконавчий
лист про стягнення з УПФУ в
Ленінському районі м. Миколаєва
заборгованості по виплаті пенсії.
05.02.2014 року зазначений виконавчий лист
було звернуто позивачем на виконання
до Відділу примусового виконання
рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Миколаївській
області. Проте 06.02.2014 року головним
державним виконавцем відділу
Куліченко Д.О. було винесено Постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження з посиланням на положення
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень», згідно
якого виконавчі документи про
стягнення коштів з державних органів
підлягають виконанню не органами
державної виконавчої служби, а
Державною казначейською службою
України. Однак, на переконання
позивача, дана постанова є
протиправною, суперечить вимогам
діючого законодавства.

Посилаючись на вищевикладене ОСОБА_1
просив суд: визнати протиправним
рішення головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ в
Миколаївській області Куліченка Д.О.
про відмову у відкритті виконавчого
провадження за виконавчим листом №
2а/489/476/2013 про стягнення з УПФУ в
Ленінському районі м. Миколаєва на
його користь заборгованості по
виплаті пенсії за вересень 2013 року в
розмірі 5 900 грн. 40 коп.; скасувати
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 06.02.2014 р.
за виконавчим листом № 2а/489/476/2013 та
зобов`язати УДВС ГУЮ в Миколаївській
області прийняти мій виконавчий лист
до виконання і виконати рішення суду.

В судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримав в повному обсязі,
наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

15 листопада 2013 року Ленінським
районним судом м. Миколаєва було
винесено Постанову про стягнення з
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва на
користь ОСОБА_1 заборгованості по
виплаті пенсії за вересень 2013 року в
розмірі 5900 грн. 40 коп. Відповідно до ст.
256 КАС України постанова підлягає
негайному виконанню. 20.11.2013 року
судом було видано виконавчий лист про
стягнення з Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Миколаєва вищевказаної
заборгованості. 05.02.2014 року вказаний
виконавчий лист позивачем було подано
до відділу примусового виконання
рішень управління ДВС Головного
управління юстиції у Миколаївській
області.

06.02.2014 року головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції в
Миколаївській області Куліченко Д.О.
було винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-а/489/476 від 20.11.2013 р. про
стягнення з Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Миколаєва на користь ОСОБА_1
заборгованості по виплаті пенсії на
підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження», з
посиланням на положення Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», а саме на те, що
виконавчі документи про стягнення
коштів з державних органів підлягають
виконанню не органами державної
виконавчої служби, а Державною
казначейською службою України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) є сукупністю дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно ч.1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» завданням
державної виконавчої служби є
своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Державний виконавець зобов'язаний
здійснювати необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом.

При цьому державний виконавець,
відповідно до вимог ЗУ "Про виконавче
провадження", зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» визначено особливості
виконання рішень суду про стягнення
коштів з державного органу. Виконання
рішень суду про стягнення коштів,
боржником за якими є державний орган,
здійснюється Державною казначейською
службою України в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Безспірне списання коштів з рахунків
боржника органами Казначейства
здійснюються у відповідності до
Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 № 845, у
редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 30.01.2013 № 45 (далі
- Порядок).

Відповідно до пункту 24 Порядку
стягувачі, на користь яких прийняті
рішення про стягнення коштів з
рахунків боржника, надають до органу
Казначейства, в якому обслуговується
боржник, документи, зазначені в пункті 6
цього Порядку.

Згідно з пунктом 2.1 Положення про рух
коштів єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 31.08.2011 № 1077 по Постановою
правління Пенсійного фонду України
від 31.08.2011 № 23-1 (далі - Положення про
рух коштів), Пенсійний фонд України
та його територіальні органи
відкривали в органах Державного
казначейства України не бюджетні
рахунки за балансовим рахунком 3719
Плану рахунків бухгалтерського
обліку виконання державного та
місцевих бюджетів, затвердженого
наказом Державного казначейства
України від 28.11.2000 № 119, для
зарахування та розподілу коштів
єдиного внеску та фінансових санкцій.

З 10.12.2013 року набрав чинності наказ
Міністерства фінансів України від
04.11.2013 № 918 «Про визнання таким, що
втратив чинність, наказ Міністерства
фінансів України від 31.08.2011 № 1077» та
постанова правління Пенсійного
фонду України від 04.11.2013 № 21-1 «Про
визнання такою, що втратила чинність,
постанова правління Пенсійного фонду
України від 31.08.2011 № 23-1».

Як вбачається з матеріалів справи, на
ім'я органів Пенсійного фонду в
органах Казначейства є відкритими
балансові рахунки 3719 «Рахунок для
зарахування коштів, які підлягають
розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування», для
зарахування заборгованості по
єдиному внеску, утвореної до 01.10.2013
(далі - рахунок 3719).

Відповідно до вимог ч.3. ст. 8 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» кошти,
що надходять від сплати єдиного
внеску та застосування фінансових
санкцій відповідно до цього Закону,
не можуть зараховуватись до
Державного бюджету України, бюджетів
інших рівнів та використовуватись на
цілі, не передбачені законодавством
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Враховуючи вищевикладене рахунки,
відкриті в органах Казначейства
України, використовуються виключно для
зарахування коштів єдиного внеску,
а Положенням про рух коштів не
передбачено отримання, фінансування
та проведення видатків, зокрема щодо
оплати пенсій, підвищення пенсій
непрацюючим пенсіонерам, додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю
тощо.

Пунктом 2 ст. 76 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що кошти
Пенсійного фонду зараховуються на
єдиний рахунок Пенсійного фонду і
зберігаються на окремих рахунках
територіальних органів Пенсійного
фонду в уповноваженому банку.

Таким чином, відповідно до діючого
законодавства, фінансування пенсійних
виплат та видатків на утримання
органів Пенсійного фонду України
проводиться не через рахунки,
відкриті в органах Казначейства
України, а через рахунки, відкриті в
банківських установах, що
унеможливлює здійснення виконання
рішень органами Казначейства про
стягнення коштів боржником за якими є
органи Пенсійного фонду України.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку, що винесена
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
постанова від 06.02.2014 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження є
протиправною, в зв`язку з чим підлягає
скасуванню.

Разом з тим, не підлягають задоволенню
вимоги позивача про зобов`язання УДВС
ГУЮ в Миколаївській області прийняти
виконавчий лист до виконання і
виконати рішення суду, оскільки
питання щодо примусового виконання
рішення суду відноситься до виключної
компетенції державної виконавчої
служби.

Керуючись ст. ст. 11,14, 122, 159, 160, 161, 163, 167, 181
КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
в Миколаївській області про визнання
рішення протиправним та скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження, зобов`язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління
Державної виконавчої служби
Головного управління юстиції в
Миколаївській області Куліченко Д.О.
від 06.02.2014 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-а/489/476, виданого 20.11.2013 року
Ленінським районним судом м. Миколаєва
по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва про
визнання бездіяльності незаконною та
стягнення коштів.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

У разі застосування судом ч. 3 ст.160 КАС
України, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя: