Справа № 437/14293/13-а
Суддя: Кравченко Н. О.
Дата ухвалення: 2013-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2013 року Ленінський
районний суд м. Луганська в складі:

головуючого судді Кравченко Н.О.,

при секретарі Савченко Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ленінського
районного суду м. Луганська
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Департаменту з питань праці
та соціального захисту населення
Луганської міської ради про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася з позовом
до Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради про визнання
дій неправомірними, мотивуючи свої
вимоги тим, що вона має на утриманні
малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та на теперішній час перебуває на
обліку у Департаменті з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради, як особа, яка
не застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового страхування.
Вона отримує від відповідача допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі, який складає
130,00 грн. на місяць. Вважає дії
відповідача по нарахуванню та виплаті
їй вказаної допомоги протиправними,
оскільки відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням» та Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого законом.
Просила суд визнати дії Департаменту з
питань праці та соціального захисту
населення Луганської міської ради
неправомірними та зобов'язати
відповідача здійснити донарахування
та виплату допомоги по догляду за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку, виходячи з розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
дітей віком до 6 років на відповідний
період, з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по день
винесення постанови суду з урахуванням
проведених виплат.

Позивач в судове засіданні не
з'явилася, просила суд розглянути
справу за її відсутності.

Представник відповідача - Департаменту
з питань праці та соціального захисту
населення Луганської міської ради в
судове засідання з'явилася, надала
заперечення, в яких просила відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, оскільки Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2008
№ 107, який набрав чинності з 01.01.2008 року,
було внесено зміни до ч. І ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», відповідно до яких допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень. На підставі
вищевикладеного, позивач щомісячно
отримує допомогу по догляду за однією
дитиною у розмірі 130,00 грн., тому просила
суд відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Ухвалою суду від 25.11.2013 позовні вимоги
ОСОБА_1 за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по
16.03.2013 включно були залишені без
розгляду у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду. Відповідно до ч.4 ст.
128 КАС України У разі неприбуття
відповідача - суб'єкта владних
повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним про причини
неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів. Ці ж наслідки застосовуються у
разі повторного неприбуття за таких
самих умов відповідача, який не є
суб'єктом владних повноважень.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу на підставі
заявленого позову та з урахуванням
наданих сторонами доказів, оцінивши їх
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають частковому
задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, згідно
свідоцтва про народження дитини є
матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з
чим перебуває у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку (а.с. 10).

В серпні 2013 року позивач зверталася до
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради з питання
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі, не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом, на що
отримала відмову відповідача (а.с. 11-13).

Судом також встановлено, що
позивачка не є застрахованою особою у
системі соціального
загальнообов'язкового страхування та
отримує допомогу по догляду за дитиною
у розмірі 130 грн., у зв'язку з чим норми
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням» (далі - Закон № 2240), на які
вона частково посилається,
обгрунтовуючи свої позовні вимоги, на
правовідносини, які виникли за її
участю, не поширюються.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
(далі - Закон № 107-VI) - правовідносини
щодо виплати допомоги регулювалися
Законом № 2811-ХІІ, дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом № 2240-III, який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
Законами.

Гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сімей з дітьми
шляхом надання державної грошової
допомоги з урахуванням складу сім'ї, її
доходів та віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення
встановлений Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
(далі - Закон № 2811).

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
передбачено, що громадяни України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Відповідно до ст. 13 цього Закону ( в
редакції Закону, яка діяла до 01.01.2008)
право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має не
застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування особа (один
з батьків дитини, усиновитель,
опікун, баба, дід або інший родич), яка
фактично здійснює догляд за дитиною.

Умови призначення допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачені статтею 14
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми", при цьому зазначений
закон не передбачає обмежень чи
особливих умов або розподілу осіб, що
мають право на отримання такої
допомоги.

Статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до інших законодавчих актів України»
ст. 15 Закону № 2811-ХІІ викладено в
наступній редакції: «Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім`ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень». Проте
відповідно до Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» Розділ І цього
Закону набирає чинності з 01.01.2008 і діє
по 31.12.2008. Отже, з 01.01.2009 ст. 15 Закону №
2811-ХІІ відновила попередню редакцію,
відповідно до якого допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Оскільки ані Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
ані іншими законами не встановлювалось
на 2011 рік іншій, ніж у Законах № 2811-ХІІ
та № 2240-ІІІ розмір допомоги,
а дії Законів про бюджет діяли,
відповідно, лише в 2009 та 2010 роках,
спірні відносини з 01.01.2011 року
регулюються Законами № 2811-ХІІ та №
2240-ІІІ, а положення Постанови КМУ № 1751
від 27.12.2001 року в тій частині, в якій
воно суперечить названим законам,
застосовуватись не може. Отже з 01.01.2011
року у відповідача виник обов'язок
здійснювати виплату державної
допомоги в розмірах, передбачених
Законами № 2811-ХІІ та № 2240-ІІІ.

Статтею 1 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

При цьому, з аналізу цієї норми не
вбачається, що Кабінету Міністрів
України делеговані функції щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VI не
приймався.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» також не
встановлювався іншій розмір вказаного
виду допомоги, ніж у Законі України №
2811-ХІІ.

Прожитковий мінімум (відповідно до ст. 1
Закону України «Про прожитковий
мінімум») - вартісна величина
достатнього для забезпечення
нормального функціонування організму
людини, збереження його здоров'я набору
продуктів харчування, а також
мінімального набору непродовольчих
товарів та мінімального набору послуг,
необхідних для задоволення основних
соціальних і культурних потреб
особистості.

Згідно ст.ст. 12 Закону України «Про
державний бюджет України на 2012 рік»
прожитковий мінімум для дітей віком до
6 років складає - з 1 січня - 893 гривні, з 1
квітня - 911 гривень, з 1 липня - 917 гривень,
з 1 жовтня - 930 гривень, з 1 грудня - 961
гривня., ст. 7. Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік» -
з 1 січня - 972 гривні, з 1 грудня - 1032
гривні.

Позивачка отримувала допомогу по
догляду за дитиною до досягнення ними
трирічного віку у розмірі меншому від
законодавчо встановленого
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Тобто, своїми діями відповідач порушив
права позивача на гарантовану державою
матеріальну підтримку материнства та
належний соціальний захист, який
гарантується державним соціальним
забезпеченням, що має забезпечувати
рівень життя, не нижчий від
прожиткового мінімуму.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
суд приходить до висновку щодо
задоволення позовних вимог, оскільки
статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» (яка є чинною
на теперішній час) встановлено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Згідно ст. 94 КАС України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа). За таких
обставин, судові витрати підлягають
стягненню на користь позивача з
місцевого бюджету Луганської міської
ради пропорційно задоволених вимог.

Керуючись Законом України"Про державну
допомогу сім'ям з дітьми", ст. 22
Конституції України, ст. ст. 2, 6-10, 17, 104,
105, 128, 158-163, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради щодо відмови в
перерахунку та виплаті ОСОБА_1 допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для дітей віком до 6 років.

Зобов'язати Департамент з питань праці
та соціального захисту населення
Луганської міської ради здійснити
донарахування та виплату ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
дітей віком до 6 років на відповідний
період, з 17.03.2013 по 29.11.2013, з урахуванням
проведених виплат.

Стягнути з місцевого бюджету
Луганської міської ради на користь
ОСОБА_1 витрати зі сплати судового
збору у сумі 34 (тридцять чотири) гривні
40 (сорок) копійок.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Ленінський районний суд м. Луганська
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Головуючий суддя:
Н.О.
Кравченко