Справа № 826/3931/14
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2014 року 15:40 год. №
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі:
головуючого судді Шейко Т.І.,
суддів Донця В.А.
за участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_2до Державної
виконавчої служби Українипровизнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії
ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної виконавчої служби
України, в якому просив визнати
протиправною бездіяльність
відповідача у ненаданні йому відповіді
по суті запиту на інформацію від 12
березня 2014 року та зобов'язати
відповідача надати позивачу відповідь
на інформаційний запит від 12 березня 2014
року відповідно до приписів Закону
України «Про доступ до публічної
Позовні вимоги мотивовані тим, що
12 березня 2014 року позивач направив до
відповідача у відповідності до
положень Закону України «Про доступ до
публічної інформації» запит на
інформацію, в якому просив повідомити
його, яку саме дату зазначено державним
виконавцем на копії ВП №31384081, що
витребовувалась Окружним
адміністративним судом міста Києва у
справі №826/71/14. Однак відповідач до часу
звернення позивача з даним позовом
відповіді на запит не надав, хоча
отримав запит позивача 14 березня 2013
року. На думку позивача його запит
відповідає приписам Закону України
«Про доступ до публічної інформації», є
запитом на інформацію, а не зверненням,
а тому у ненаданні відповіді на свій
запит у встановлений Законом України
«Про доступ до публічної інформації»
термін, вбачає протиправну
бездіяльність відповідача.
Тому, ОСОБА_2, вважаючи своє право
в отриманні публічної інформації у
порядку Закону України «Про доступ до
публічної інформації» порушеним,
звернувся до суду з заявленими
У судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги, просив їх
задовольнити у повному обсязі. При
цьому наголосив, що звертався до
відповідача саме з запитом на
інформацію відповідно до Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», а не зверненням
відповідно до Закону України «Про
звернення громадян».
Відповідач позов не визнав.
Обгрунтування навів у запереченнях
проти позову, в яких зазначив, що за
своїм змістом заява позивача від 12
березня 2014 року є індивідуальним
зверненням, відповідь на яке має бути
надана згідно Закону України «Про
звернення громадян» і у встановлені
саме цим Законом строки.
Заслухавши доводи та заперечення
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позов
задоволенню не підлягає, з огляду на
Визначення поняття «публічна
інформація» наведено у статті 1 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації». Так, відповідно до частини
першої цієї статті публічна інформація
- це відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Як зауважено в постанові Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 30 вересня 2013 року № 11 «Про практику
застосування адміністративними судами
положень Закону України від 13 січня 2011
року №2939-VI «Про доступ до публічної
інформації», за визначеним у статті 1
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» визначенням,
можна виокремити такі ознаки публічної
інформації: 1) готовий продукт
інформації, який отриманий або
створений лише в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством; 2) заздалегідь
відображена або задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація; 3) така інформація
знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень або інших
розпорядників публічної інформації; 4)
інформація не може бути публічною, якщо
створена суб'єктом владних повноважень
не під час виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків; 5)
інформація не може бути публічною, якщо
створена не суб'єктом владних
У разі відсутності перелічених
ознак в інформації, така інформація не
належить до публічної.
Визначальним для публічної
інформації є те, щоб вона була
заздалегідь готовим, зафіксованим
продуктом, отриманим або створеним
лише суб'єктом владних повноважень у
процесі виконання своїх обов'язків.
Тобто, Закон регулює відносини щодо
допуску до інформації, яка вже існує, і
не вимагає у відповідь на запит
створювати певну інформацію.
З аналізу положень Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
публічною інформацією в розумінні
цього Закону, є інформація, яка
становить суспільний (піблічний)
інтерес, і доступ до якої
забезпечується, зокрема, оприлюдненням
такої інформації, іншим доведенням її
Проте, як встановлено у судовому
засіданні, звернення ОСОБА_2 до
Державної виконавчої служби України
від 12 березня 2014 року у вигляді «Запит
на інформацію» було зумовлене
вчиненими державним виконавцем діями у
справі №826/71/14 за позовом ОСОБА_2 до
Державної виконавчої служби України,
при наданні завіреної копії матеріалів
виконавчого провадження ВП №31384081, що
не містила дати, а саме, щодо намагання
державного виконавця власноруч
поставити дату на копіях матеріалів ВП
№31384081 у судовому засіданні. На думку
ОСОБА_2 така дія державного виконавця у
судовому засіданні у вказаній справі
суперечила нормам частини першої
статті 88 Закону України «Про виконавче
провадження» та «є підробкою
Для з'ясування питання яку саме
дату зазначено державним виконавцем на
копії ВП №31384081, що витребовувалась
Окружним адміністративним судом м.
Києва протокольною ухвалою від 05
березня 2014 року у справі №826/71/14, ОСОБА_2
12 березня 2014 року звернувся до
Державної виконавчої служби України з
«Запитом на інформацію».
Тобто інформація, яку бажав
отримати позивач стосувалась
конкретного виконавчого провадження і
дій державного виконавця в цьому
Зі змісту звернення позивача до
Державної виконавчої служби України
відповідач дійшов певного висновку і
застосував той закон, який є найбільш
прийнятним у конкретному випадку, а
саме Закон України «Про звернення
громадян». Відповідно, відповідь мав
надавати у порядку та у строки,
визначені цим законом.
Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Інформація, яку просив надати ОСОБА_2 не
є публічною інформацією в розумінні
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», а відтак
порушеного права позивача на отримання
публічної інформації, яке б підлягало
судовому захисту відповідно до цього
Закону, суд не вбачає.
Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідач виконав покладений на нього
частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
Враховуючи викладене, позовні вимоги
ОСОБА_2 суд вважає необгрунтованими, а
відтак такими, що задоволенню не
Судові витрати, які підлягають
стягненню згідно з частиною другою
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України - відсутні.
Керуючись ст. ст. 24, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
У задоволенні позову ОСОБА_2
Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції у порядку,
встановленому ст. ст. 185 - 187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Шейко Т.І.

Судді
Донець В.А.

Маруліна
Л.О.