Справа № 814/561/13-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/561/13-а

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В.,
Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Миколаєва на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року, у справі за позовом Управління
пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Миколаєва до
Відкритого акціонерного товариства
"Український науково-дослідний
інститут технології суднобудування"
про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від 02
квітня 2013 року відмовлено в задоволені
позову про стягнення з підприємства
заборгованості, у розмірі 607,39 грн.

Не погоджуючись з прийнятим
судовим рішенням позивачем подано
апеляційну скаргу з якої вбачається
про порушення судом норм матеріального
та процесуального права, а тому просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що судом першої
інстанції невірно встановлено
обставини справи, оскільки
підприємством фактично не сплачено
пенсійному органу різницю з
відшкодування наукової пенсії, за
листопад-грудень 2012 року, що й призвело
до утворення даної заборгованості.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а судове рішення -
скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що підприємство
відповідача зареєстровано як платник
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в УПФУ Центрального району
м.Миколаєва.

На підприємстві відповідача
працювали громадяни, яким після виходу
на пенсію призначено наукові пенсії
відповідно до Закону України "Про
наукову і науково-технічну діяльність".

У підприємства утворилась
заборгованість перед пенсійним
органом з відшкодування різниці по
виплаті наукової пенсії, за період з
01.11.2012 року по 31.12.2012 року, у загальному
розмірі 607,39 грн.

За наслідком встановлених
обставин судом першої інстанції
зроблено висновок щодо
необґрунтованості позовних вимог, з
яким частково не погоджується судова
колегія з наступних підстав.

Положеннями ст.19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону України "Про
наукову та науково-технічну
діяльність" - держава встановлює для
наукових (науково-педагогічних)
працівників, які мають необхідний стаж
наукової роботи, пенсії на рівні, що
забезпечує престижність наукової
праці та стимулює систематичне
оновлення наукових кадрів.

Різниця між сумою пенсії,
призначеної за цим Законом, та сумою
пенсії, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
науковий працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників державних бюджетних
наукових установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів
державного бюджету;

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників інших державних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
підприємств, установ, організацій та
закладів, а також коштів державного
бюджету в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. При цьому
за рахунок коштів державного бюджету
науковим (науково-педагогічним)
працівникам оплачується з розрахунку
на одну особу 50 відсотків різниці
пенсії, призначеної за цим Законом;

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів.

Пунктом 5 "Порядку фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеної
науковим (науково-педагогічним)
працівникам державних небюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
"Про наукову і науково-технічну
діяльність", та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи" встановлено, що розмір
витрат на фінансування різниці у
розмірі пенсії за рахунок коштів
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації визначається у розрахунку
на рік органами Пенсійного фонду до 20
січня поточного року та протягом 10 днів
з дня призначення пенсії відповідно до
Закону №1977, про що відповідному
підприємству, установі, організації
або закладу відразу надсилається
повідомлення.

Зазначені підприємства,
установи, організації та заклади
самостійно визначають суму, що
підлягає до сплати у розрахунку на
місяць, та щомісяця до 25 числа
перераховують органу Пенсійного фонду
за своїм місцезнаходженням відповідні
кошти для фінансування різниці у
розмірі пенсії, призначеної у минулому
та поточному роках.

Згідно з п.8 вказаного Порядку - у
разі порушення строку сплати коштів,
які спрямовуються на фінансування
різниці у розмірі пенсії, органи
Пенсійного фонду стягують відповідні
суми у порядку, визначеному
законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" - за
рахунок сум, що надходять від
страхувальника або від державної
виконавчої служби в рахунок сплати
недоїмки, погашаються суми недоїмки,
пені та фінансових санкцій у порядку
календарної черговості їх виникнення.
У разі, коли страхувальник має
несплачену недоїмку, пеню та фінансові
санкції і здійснює сплату поточних сум
страхових внесків, ці суми
зараховуються в рахунок сплати
недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Частиною 2 ст.106 вказаного Закону
встановлено, що недоїмка - це суми
страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків) і стягуються з нарахуванням
пені та застосуванням фінансових
санкцій.

Судовою колегією встановлено, що
підприємством перераховано пенсійному
органу відповідні кошти з
відшкодування різниці по науковим
пенсіям, за період з 01.11.2012 року по 31.12.2012
року, у загальному розмірі 487,52 грн.
(а.с.22, 23), та вказані обставини не
заперечено позивачем. Разом з тим
пенсійним органом спрямовано дані
кошти на погашення інших
заборгованостей відповідача, на
підставі аналогії закону про стягнення
недоїмки, тобто зроблено вказані дії
самовільно та без наявності
законодавчо визначених повоножень.

Колегія суддів вважає, що вказана
норма Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" регулює лише порядок
погашення несвоєчасної сплати сум
страхових внесків та погашення
відповідно нарахованої недоїмки, пені,
фінансових санкцій і жодним чином не
стосується порядку погашення
заборгованості з відшкодування
різниці сум пенсій, призначених
відповідно до Закону України "Про
наукову та науково-технічну
діяльність", і сумою пенсії, обчисленої
відповідно до інших законодавчих
актів.

З огляду на вищевикладене суд
приходить до висновку про
неправомірність таких дій пенсійного
органу, а тому позовні вимоги, в сумі
487,52 грн., - задоволенню не підлягають.

Такої правової позиції
додержується й Вищий адміністративний
суд України, у своїй ухвалі від 25.07.2013
року, по справі №К/9991/4524/11.

Щодо позовних вимог про стягнення
решти заборгованості, у розмірі 119,87
грн., то судова колегія зазначає
наступне.

Пунктом 3 "Порядку фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеної
науковим (науково-педагогічним)
працівникам державних небюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
"Про наукову і науково-технічну
діяльність", та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи" встановлено, що
фінансування різниці у розмірі
пенсії осіб, які мають науковий стаж
роботи на кількох підприємствах, в
установах, організаціях та вищих
навчальних закладах III-IV рівнів
акредитації незалежно від форми
власності та фінансування,
здійснюється пропорційно
зарахованому для призначення пенсії
науковому стажу роботи за рахунок
джерел фінансування, визначених
законодавством для відповідних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації.

Судовою колегією встановлено, що
підприємством не сплачено решту суми
заборгованості, у розмірі 119,87 грн.,
оскільки три працівника відповідача, а
саме ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, отримали
необхідний стаж для призначення
наукової пенсії пенсії ще до приходу на
роботу до підприємства відповідача, а
тому останній не зобов'язаний
відшкодовувати відповідну різницю по
цим працівникам.

З матеріалів справи вбачається, що
вказаним особам призначено наукову
пенсію у 2002 та у 2006 роках (тобто вже
після звільнення з підприємства
відповідача) та при призначенні пенсії
їм враховано увесь стаж наукової
роботи, включаючи їх роботу у
відповідача.

Дослівне тлумачення пункту 5
вищевказаного Порядку вказує на те, що
при призначенні особі наукової пенсії,
їй враховується увесь період роботи на
відповідних посадах, включаючи й стаж
понад мінімально необхідного (20 років
для чоловіків та 15 років для жінок).
Враховуючи, що при призначенні пенсії
даним особам, їм враховано й стаж
роботи на підприємстві відповідача - то
ВАТ "Український науково-дослідний
інститут технології суднобудування"
також повинен приймати участь у
відшкодуванні відповідної різниці, у
розмірі пропорційного зарахування
стажу на всіх підприємствах.

Оскільки підприємством даної суми
самостійно не сплачено - це є підставою
для стягнення її у примусовому порядку.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
при вирішенні справи допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, а тому судове
рішення підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, судова колегія ,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Миколаєва -
задовольнити частково.

Постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 02
квітня 2013 року скасувати та прийняти по
справі нову постанову, якою позов
Управління пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Миколаєва до
Відкритого акціонерного товариства
"Український науково-дослідний
інститут технології суднобудування"
про стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства "Український
науково-дослідний інститут технології
суднобудування" на користь Управління
пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Миколаєва суму
боргу з відшкодування різниці у
розмірі наукової пенсії, за період з
01.11.2012 року по 31.12.2012 року, у розмірі 119,87
гривень.

В задоволені решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили через 5 днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
О.В. Яковлєв

Судді:
А.В. Бойко

Т.М.Танасогло