Справа № 810/1415/14
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року 810/1415/14

Київський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Лисенко В.І., за
участю секретаря судового засідання
Тарасюка А.О.,

представника позивача: Сербент Л.В.,

представника відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом приватного
підприємства «Елара»

до Вишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Київській області

про визнання протиправним та
скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
приватне підприємство «Елара» з
позовом до Вишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
рішення від 11.01.2014 № 00004/10-08-21-00/31392799,
яким позивачу нараховані штрафні
санкції у розмірі 21700,00 грн.

В основу оскаржуваного рішення
покладено висновок податкового органу
про порушення позивачем законодавства
про регулювання обігу алкогольних
напоїв в частині зберігання та
реалізації алкогольних напоїв без
марок акцизного зборку.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що під час перевірки посадові
особи відповідача дійшли хибних
висновків про відсутність на певних
пляшках алкоголю акцизних марок.
Зазначив, що акцизні марки на таких
пляшках були лише надірвані, оскільки
алкоголь продавався «на розлив», а
відтак, з об'єктивних причин, акцизні
марки на таких пляшках не могли бути
цілими. Позивач вважає висновки
податкового органу неправомірними, а
тому просив оскаржуване рішення
скасувати.

Відповідач проти позову заперечував з
мотивів, викладених у письмових
запереченнях. Просив суд у задоволенні
позову відмовити.

У судове засідання представник
відповідача не з'явився, надіслав до
суду клопотання про розгляд справи за
його відсутності.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Приватне підприємство «Елара» є
юридичною особою, що зареєстрована
Вишгородською районною державною
адміністрацією 08.05.2001.

Відповідно до Ліцензії Серії АЕ № 245071
від 04.07.2013 позивач має право роздрібної
торгівлі алкогольними напоями.

17 грудня 2013 року посадовими особами
відповідача проведено фактичну
перевірку з питань дотримання вимог
законодавства, обов'язкових до
виконання при здійсненні оптової та
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями в магазині позивача за адресою
Вишгородський район, вул. Набережна 4-в,
за результатами якої складено Акт від
17.12.2013 № 428/10-36-21/31392799.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог статті 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» в частині
зберігання та реалізації алкогольних
напоїв без марок акцизного податку
встановленого зразка.

Як убачається з Акта перевірки, під час
перевірки посадовими особами
відповідача встановлено факт
зберігання і реалізації позивачем
алкогольних напоїв без марок акцизного
збору загальною вартістю 10850,00 грн.
Вказаний факт зафіксовано в Акті
зняття залишків продукції від 17.12.2013
(а.с.18).

За результатами перевірки
відповідачем було прийнято рішення від
11.01.2014 № 00004/10-08-21-00/31392799, яким
позивачу нараховані штрафні санкції у
розмірі 21700,00 грн.

Штрафні санкції нараховані у
відповідності до положень частини
другої статті 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», а саме: 200 відсотків
вартості товару, що продавався з
порушенням законодавства.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Спірні правовідносини регулюються
Податковим кодексом України та Законом
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995
№ 485/95 ВР.

Відповідно до частини четвертої статті
11 Закону України № 485/95 ВР Алкогольні
напої та тютюнові вироби, які
виробляються в Україні, а також такі, що
імпортуються в Україну, позначаються
марками акцизного податку в порядку,
визначеному законодавством.

Згідно із частиною другою статті 17
Закону України № 485/95 ВР за зберігання
та реалізацію алкогольних напоїв без
марок акцизного податку встановленого
зразка встановлюється до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу у
розмірі 200 відсотків вартості товару,
але не менше 8500 гривень.

Як убачається з Акта перевірки від
17.12.2013 № 428/10-36-21/31392799, під час перевірки
перевіряючими особами було виявлено
зберігання та реалізацію позивачем
алкогольних напоїв (усього 19 пляшок,
відповідно до Акта зняття залишків
продукції від 17.12.2013) без марок
акцизного податку.

Як пояснив під час судового розгляду
представник позивача, посадові особи
відповідача дійшли хибних висновків
про відсутність на певних пляшках
алкоголю акцизних марок. Зазначив, що
акцизні марки на таких пляшках були
лише надірвані, оскільки алкоголь
продавався «на розлив», а відтак, з
об'єктивних причин, акцизні марки на
таких пляшках не могли бути цілими.
Додав, що посадовими особами
відповідача були пораховані лише
відкорковані пляшки найдорожчого з
наявного в магазині алкоголю.

На підтвердження вказаного, надав
зроблені в день перевірки фотографії
товарів, з яких убачається, що акцизні
марки наявні (вони лише надірвані,
оскільки товар відпускається на
розлив) на всіх пляшках, зафіксованих у
Акті зняття залишків продукції від
17.12.2013 (а.с.82-106).

З метою з'ясування всіх фактичних
обставин справи, судом викликано для
надання пояснень продавця магазину
позивача Кравчук Т.В., яка будучи
допитаною підтвердила, що акцизні
марки були на всіх товарах, які
перебували на вітрині та оглядались
перевіряючими.

На запитання суду чому до Акту
перевірки нею не було надано будь-яких
пояснень чи заперечень пояснила, що
перед початком перевірки перевіряючі
дали їй розписатись у направленнях на
проведення перевірки та запитали, чи
має вона заперечення з при поводу
проведення перевірки (її законності).
Отримавши відповідь, що не має,
перевірячі дали їх для підпису Акт
перевірки, де в графі «заперечення»
вона зазначила «не маю». Вважала, що у
вказаному пункті мова йде про
заперечення саме щодо правомірності
проведення перевірки та її оформлення.

На підтвердження вказаного,
представником позивача надано
відеозапис з камер спостереження,
встановлених в магазині позивача.

У судовому засіданні 18.03.2014 за участі
представників позивача та відповідача
судом було переглянуто наданий
позивачем відеозапис.

Так, на вказаному відео убачається, що
посадові особи відповідача зайшли до
приміщення магазину позивача та
попрямували до барної стойки магазину.
Після короткої бесіди з продавцем,
перевіряючі дали їй для підпису акт
перевірки, після чого почали, власне,
проведення перевірки. Також, з
вказаного відео убачається, що після
завершення перевірки перевіряючі
просто поклали примірник акту
перевірки на барну стойку в магазині
позивача та пішли, при цьому не
відбираючи пояснення у посадових осіб
позивача. Тобто, після завершення
перевірки продавець була позбавлена
можливості внести свої заперечення до
Акту перевірки.

З метою з'ясування всіх фактичних
обставин перевірки, судом неодноразово
викликались для надання пояснень
посадові особи відповідача, які
проводили перевірку.

Проте, перевіряючі двічі у судове
засідання не з'явились.

За таких обставин, беручи до уваги
пояснення свідка, представника
позивача та наявні у справі матеріали
фото та відео фіксації перевірки
магазину позивача, суд дійшов висновку
про безпідставність тверджень
податкового органу про зберігання та
реалізацію позивачем алкогольних
напоїв без акцизних марок.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 цього Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, враховуючи той факт,
що відповідачем не надано доказів на
спростування доводів позивача, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір, таким чином,
судові витрати підлягають стягненню з
Державного бюджету на користь
позивача.

Керуючись вимогами статтями 11, 14, 70, 71, 72,
86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про застосування фінансових
санкцій Вишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Київській області від
11.01.2014 № 00004/10-08-21-00/31392799.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного підприємства
«Елара» сплачений судовий збір у
розмірі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70
копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 07 квітня 2014 р.