Справа № 2а-18508/11/2670
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

03 квітня 2014 року м.
Київ В/800/977/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски
Т.О., Кобилянського М.Г.,

Олендера І.Я., Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого адміністративного суду України
від 5 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м.
Києва, Головного управління Державного
казначейства України у м. Києві про
визнання дій протиправними,
зобов'язання повернути кошти,-

в с т а н о в и в :

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
лютого 2012 року, яку залишено без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 червня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 5 грудня 2013 року
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасовано та прийнято нове
рішення, яким позов задоволено.
Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва щодо
відмови в поверненні помилково
сплачених позивачем коштів і стягнуто
з Головного управління Державного
казначейства України у м. Києві на
користь позивача суму сплаченого збору
на загальнообов'язкове пенсійне
страхування в розмірі 3% від вартості
автомобіля 5000,00 грн. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
адміністративного суду України від 5
грудня 2013 року ОСОБА_6 просить
скасувати це рішення, посилаючись не
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
стосовно розподілу судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копії інших ухвал Вищого
адміністративного суду України: від 13
березня 2013 року у справі №К/9991/79938/12;
від 30 травня 2013 року у справі
№К/9991/77172/12; від 18 квітня 2013 року у
справі №К/80045/12. На думку заявника, у
цих справах зазначені норми закону
судом касаційної інстанції
застосовано інакше ніж у даній справі.

Відповідно до положень ст.2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом ст.ст.2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно ст. 237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана виключно з
мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Перевіривши доводи даної заяви та
надані матеріали, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
передбачених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для перегляду судових рішень з
огляду на наступне.

Приймаючи рішення у даній справі, Вищий
адміністративний суд України
розглядав вимоги позивача стосовно
помилково сплаченого збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування з операції при купівлі
легкового автомобіля, задовольнивши
при цьому вимоги щодо повернення
коштів у сумі 5000,00 грн. і стягнувши їх з
Державного казначейства України у м.
Києві, а також відмовивши у задоволенні
позову в частині визнання
протиправними дій Управління
Пенсійного фонду України щодо надання
недостовірної інформації та
невиконання заяви про повернення збору
на загальнообов'язкове пенсійне
страхування. Питання ж стосовно
розподілу судових витрат в даному
випадку не було предметом розгляду у
суді касаційної інстанції.

У справах, на які посилається заявник,
як на приклади неоднакового
застосування норм матеріального права,
судами касаційної інстанції також
розглядались вимоги стосовно
помилково сплаченого збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування з операції при купівлі
легкового автомобіля, але при цьому
було здійснено розподіл судових
витрат.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 року № 2 «Про судову практику
застосування статей 235- 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України» передбачено, що ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

При вирішенні питання стосовно допуску
справи до провадження Верховного Суду
України враховується сукупність всіх
наявних складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Водночас із доданих до даної заяви
копій ухвал Вищого адміністративного
суду України колегія суддів не вбачає
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, що, в свою чергу,
виключає можливість перегляду
Верховним Судом України постанови
Вищого адміністративного суду України
від 5 грудня 2013 року з підстав,
визначених пунктом 1 частини 1 статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

При цьому суд касаційної інстанції
зауважує, що відповідно до частин 1,2 ст.
168 Кодексу адміністративного
судочинства України суд, що ухвалив
судове рішення, може за заявою особи,
яка брала участь у справі, чи з власної
ініціативи прийняти додаткову
постанову чи постановити додаткову
ухвалу у випадках, якщо: щодо однієї із
позовних вимог, з приводу якої
досліджувалися докази, чи одного з
клопотань не ухвалено рішення; суд,
вирішивши питання про право, не
визначив способу виконання судового
рішення; судом не вирішено питання про
судові витрати. Питання про ухвалення
додаткового судового рішення може бути
заявлено до закінчення строку на
виконання судового рішення.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

у х в а л и в :

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_6 до Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва,
Головного управління Державного
казначейства України у м. Києві про
визнання дій протиправними,
зобов'язання повернути кошти.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І.
Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер

М.Г. Кобилянський

Ю.Й. Рецебуринський