Справа № 817/378/14
Суддя: Зозуля Д. П.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/378/14

09 квітня 2014 року 13год. 08хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Зозулі Д. П. за участю
секретаря судового засідання Минько
Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представник Гуль Наталія
Віталіївна,

відповідача: представник Ярошик Тарас
Васильович,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Волинська фабрика
гофротари" до Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Волинська фабрика
гофротари» (далі - ТОВ «Волинська
фабрика гофротари») звернулося до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (далі - Нововолинська ОДПІ) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
12.12. 2013 року № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 98 993 грн.
основного платежу та 49 496,50 грн.
штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
спірне податкове повідомлення-рішення
№ від 12.12.2013 винесене на підставі
акта документальної невиїзної
перевірки №815/192/2200/33211253 від 27.11.2013.
Зазначає, що постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від
10.12.2013, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 30.01.2014 у
справі №817/4061/13-а за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Волинська фабрика гофротари» до
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування наказу від 06.11.2013 №280
позовні вимоги задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано
наказ на проведення документальної
невиїзної перевірки ТОВ «Волинська
фабрика гофротари» №280 від 06.11.2013.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 14.02.2014 - відмовлено у
відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою Нововолинської
ОДПІ на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
10.12.2013 та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 30.01.2014.

Таким чином, позивач зазначає, що
оскільки наказ на проведення невиїзної
перевірки скасований, то і сама
перевірка проводилася незаконно. А
тому, акт перевірки №815/192/2200/33211253 від
27.11.2013 не може бути взятий до уваги,
оскільки отриманий незаконним шляхом
та відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
є не допустимим доказом. Вказує, що
нелегітимність перевірки має
наслідком нелегітимність прийняття
податкового повідомлення-рішення від
12.12.2013 №.

Також зазначає, що всі господарські
операції з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Трейдзахід»
належним чином відображені в
податковому та бухгалтерському обліку
позивача, підтверджені всіма належними
первинними документами, які
відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні». Документами на
реалізацію підтверджується
використання придбаних будівельних
матеріалів у ТОВ «Трейдзахід» у
власній господарській діяльності для
здійснення поточного ремонту об'єкта
незавершеного будівництва - приміщення
колишнього КВЦ ремонтно-будівельної
дільниці під фабрику гофрованої тари в
м. Нововолинську.

Враховуючи вищевикладене, позивач
вважає податкове повідомлення-рішення
від 12.12.2013 № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 98 993 грн.
основного платежу та 49 496,50 грн.
штрафних санкцій протиправним та
таким, що підлягає до скасування.
Просить позов задовольнити в повному
обсязі.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, надала суду додаткові
пояснення. Просила суд
адміністративний позов задовольнити
повністю.

Відповідач адміністративний позов не
визнав про що подав письмові
заперечення. В обґрунтування
заперечень вказує, що до перевірки ТОВ
«Волинська фабрика гофротари» не
надано регістрів бухгалтерського
обліку щодо відображення операцій по
оприбуткуванню, руху, зберігання та
списання ТМЦ, придбаних у ТОВ
«Трейдзахід», технічну документацію на
будівництво чи реконструкцію
приміщень підприємства, акти виконаних
робіт (будівельних чи ремонтних) з
визначенням об'ємів робіт, затрачених
матеріальних та трудових ресурсів,
документів, які засвідчують
навантажувально-розвантажувальні
роботи, банківські виписки, які
підтверджують проведення розрахунків
за ремонтні роботи.

Окрім того, відповідач зазначає, що
згідно акта ДПІ у Печерському районі м.
Києва від 27.11.2013 №2545/26-55-22-07/38704821 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трейдзахід» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 24.04.2013
по 30.10.2013» встановлено, що засновником
ТОВ «Трейдзахід» є ОСОБА_1, громадянин
Польщі. Відповідно до матеріалів,
отриманих від СУ ФР ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві, а саме
службової записки №1409/26-55-07-02 від 11.11.2013,
щодо перетину державного кордону
засновника ТОВ «Трейдзахід» ОСОБА_1.
Так встановлено, що громадянин Польщі
не перетинав державний кордон України
у період з 01.01.2010 по 11.10.2013, відповідно не
міг бути засновником вказаного
товариства, що є ознакою фіктивності
даного суб'єкта господарської
діяльності.

Крім того, перевіркою ТОВ «Трейдзахід»
встановлено відсутність
адміністративно-господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань по укладенню
угод та відсутність фактичних дій,
спрямованих на виконання взятих на
себе зобов'язань, а значить і
відсутність наміру реального
створення правових наслідків, які
обумовлюються правочинами. Перевіркою
не підтверджується реальність
проведення господарських операцій між
платниками податків та ТОВ
«Трейдзахід». Отже,
фінансово-господарська діяльність ТОВ
«Трейдзахід» здійснювалася поза
межами правового поля.

З огляду на вказане, відповідач вважає,
що господарські операції між ТОВ
«Волинська фабрика гофротари» та ТОВ
«Трейдзахід» не підтверджуються з
урахуванням реального часу,
місцезнаходження майна, відсутністю
необхідних умов для досягнення
економічних результатів, а тому сума
податкового кредиту в розмірі 98 993 грн.
по декларації з податку на додану
вартість за липень 2013 сформована
позивачем є неправомірно
задекларованою. Вважає податкове
повідомлення-рішення прийнятим з
дотриманням норм чинного
законодавства. Просить у задоволенні
позову відмовити.

У судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги заперечив з
підстав, викладених у письмових
запереченнях. Додатково зазначив, що
відповідно до п.44.6 ст.44 Податкового
кодексу України - у разі, якщо до
закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не надає
посадовим особам контролюючого органу,
які проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності. Оскільки документи, на
підтвердження використання
будівельних матеріалів у власній
господарській діяльності не були
надані до перевірки, то такі документи
відповідно до п.44.6 ст.44 Податкового
кодексу України були відсутні на час
складення такої звітності, а тому не
можуть бут взяті до уваги судом.

Просив суд у задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю за безпідставністю позовних
вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши подані
документи і матеріали, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити повністю з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач - ТОВ
«Волинська фабрика гофротари» 19.10.2004
року зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності та
займається виробництвом паперу та
картону (КВЕД: 17.12).

27.11. 2013 року Нововолинською ОДПІ
складено акт № 815/192/2200/33211353 про
результати позапланової
документальної невиїзної перевірки
ТОВ "Волинська фабрика гофротари" код
за з питань взаємовідносин
та взаєморозрахунків з ТОВ "Трейдзахід"
за період з 01.07. 2013 року
по 31.07. 2013 року.

З висновків акта перевірки №
815/192/2200/33211353 від 27.11. 2013 року вбачається,
що за результатами її проведення
встановлено порушення п. 185.1 ст. 185, п.
198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 98 993 грн. в т.ч. за липень
2013 в сумі 98 993 грн.

На підставі результатів перевірки
Нововолинською ОДПІ винесено
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 12.12. 2013 року № , яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 98 993 грн. основного
платежу та 49 496,50 грн. штрафних санкцій.

Судом встановлено, що позивач
скористався правом на адміністративне
оскарження даного податкового
повідомлення-рішення.

За результатами розгляду скарги у
адміністративному порядку податкове
повідомлення-рішення Нововолинської
ОДПІ форми «Р» від 12.12.2013 №
залишено без змін.

Не погоджуючись із податковим
повідомленням-рішенням позивач
оскаржив його до суду.

Суд погоджується із твердженнями
позивача про протиправність винесення
податкового повідомлення-рішення
форми «Р» від 12.12. 2013 року №, яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 98 993 грн. основного
платежу та 49 496,50 грн. штрафних санкцій
виходячи з наступного.

Висновки податкового органу про
неправомірне формування позивачем
податкового кредиту в сумі 98 993 грн. по
господарських операціях з ТОВ
«Трейдзахід» ґрунтуються на
результатах документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Волинська фабрика гофротари» з питань
взаємовідносин та взаєморозрахунків з
ТОВ "Трейдзахід" за
період з 01.07.2013 по 31.07.2013, яка була
проведена 27.11.2013 в приміщенні
податкового органу.

Так судом встановлено, що постановою
Рівненського окружного
адміністративного суду від 10.12.2013,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 30.01.2014 у
справі №817/4061/13-а за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Волинська фабрика гофротари» до
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування наказу від 06.11.2013 №280
позовні вимоги задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано
наказ на проведення документальної
невиїзної перевірки ТОВ «Волинська
фабрика гофротари» №280 від 06.11.2013.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 14.02.2014 - відмовлено у
відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою Нововолинської
ОДПІ на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
10.12.2013 та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 30.01.2014.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України -
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Відповідно до п.79.1 ст. 79 Податкового
кодексу України - документальна
невиїзна перевірка здійснюється у разі
прийняття керівником контролюючого
органу рішення про її проведення та за
наявності обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.

Порядок організації та проведення
перевірок платників податків органами
державної податкової служби
визначений Методичними рекомендаціями
щодо порядку організації та проведення
перевірок платників податків,
затвердженими Наказом ДПА України №213
від 14.04.2011 року.

Згідно з вимогами п.2.3 Методичних
рекомендацій, при організації
документальних планових та
позапланових невиїзних перевірок
необхідно враховувати особливості,
визначені статтею 79 Податкового
кодексу України, які полягають в тому,
що документальна планова та
позапланова невиїзна перевірка
здійснюється на підставі наказу про
проведення, оформленого з дотриманням
вимог, передбачених розділом I цих
Методичних рекомендацій, а саме: із
зазначенням підстав для проведення
перевірки, дати її початку і
тривалості, та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
ПК України.

Із системного аналізу вказаних норм
вбачається, що обов'язковою умовою
здійснення документальної
позапланової перевірки є прийняття
керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення за наявності обставин для
проведення такої перевірки, визначених
статтею 78 ПК України, в якому
зазначаються підстави для проведення
перевірки, дата її початку та її
тривалість. У разі продовження
термінів перевірки у новому наказі
зазначаються причини зміни термінів
проведення перевірки.

Оскільки судом встановлено, що наказ на
проведення позапланової невиїзної
перевірки визнаний судом протиправним
та скасований, то і сама перевірка
проводилася незаконно.

Суд виходить з того, що діяльність
органів державної влади регулюють
закони та підзаконні акти, які дають
суб'єктам владних повноважень
можливість користування певною
свободою розсуду при вирішенні питань
і встановлюють межі такої свободи,
тобто наділяють їх дискреційними
повноваженнями.

Тобто, для органів державної влади та
їх службових осіб діє
спеціально-дозвільний принцип
конституційного права, який, поширюючи
свій нормативний вплив на органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадових та
службових осіб, суттєво обмежує цих
суб'єктів у виборі варіантів чи моделі
своєї поведінки. Адже вони зобов'язані
діяти лише таким чином та у такий
спосіб, як це прямо передбачено
конституційно-правовими нормами,
законами України і лише в межах
закріпленої за ними компетенції.

Вчинення ж державним органом чи його
посадовою особою дій у межах
компетенції, але непередбаченим
способом, у непередбаченій законом
формі або з виходом за межі компетенції
є підставою для визнання таких дій та
правових актів, прийнятих у процесі їх
здійснення, неправомірними та
незаконними.

Згідно ч.1 ст. 70 КАС України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмету доказування.

Належністю доказу є об'єктивна
можливість цього доказу
підтверджувати обставину, факт, що має
значення для вирішення справи та
стосується її предмету. Допустимістю
доказу є його можливість містити у собі
доказову інформацію, тобто його
зовнішнє вираження, форма.

Так відповідачем документальну
позапланову невиїзну перевірку було
проведено всупереч вимог закону,
оскільки наказ на проведення перевірки
визнаний судом як протиправний.

Згідно ч.3 ст. 70 КАС України - докази,
одержані з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.

А тому, зафіксована інформація у акті
перевірки від 27.11.2013 №815/192/2200/33211353 не
може бути взята до уваги судом у
відповідності до ч. 3 ст.70 КАС України,
оскільки така інформація одержана з
порушенням закону.

З приводу господарських операцій ТОВ
«Волинська фабрика гофротари» та ТОВ
«Трейдзахід» судом встановлено та
враховано наступне.

Господарські відносини позивача з ТОВ
«Трейдзахід» відбувалися в межах
договору поставки від 01.07. 2013 року №
01/07-01 (надалі Договір). Відповідно до
специфікації до договору №01, ТОВ
«Трейдзахід» зобов'язується поставити
позивачу товар: універсальна
штукатурка Knauf HP (упак. 30 кг), штукатурка
Knauf Сатенгіпс (упак. 25 кг.), цемент М400
(фасов. по 25 кг), гіпс будівельний Г-4
(упак. 20 кг), цемент М500 (фасов. по 25 кг),
цегла керамічна порожниста, арматура 12
(А400С) L=12 м, арматура 8 (А400С) L=12 м на
загальну вартість 598 910,88 грн., у т.ч. ПДВ
99 992,53 грн.

На виконання умов Договору ТОВ
«Трейдзахід» виписало наступні
видаткові накладні:

№01/07-01 від 01.07.2013 на поставку цегли
керамічної порожнистої загальною
вартістю 55 442,88 грн., у т.ч. ПДВ 9240,48 грн.;

№04/07-01 від 04.07.2013 на поставку арматури 12
(А400С) L=12 м загальною вартістю 59 844,10 грн.,
у т.ч. ПДВ 9974,02 грн.;

№04/07-01 від 04.07.2013 на поставку арматури 8
(А400С) L=12 м загальною вартістю 59 724,00 грн.,
у т.ч. ПДВ 9954,00 грн.;

№05/07-01 від 05.07.2013 на поставку арматури 12
(А400С) L=12 м загальною вартістю 59 844,10 грн.,
у т.ч. ПДВ 9974,02 грн.;

№05/07-01 від 05.07.2013 на поставку арматури 8
(А400С) L=12 м загальною вартістю 59 724,00 грн.,
у т.ч. ПДВ 9954,00 грн.;

№06/07-01 від 06.07.2013 на поставку цементу М400
(фасов. по 25 кг) загальною вартістю 52 200,00
грн., у т.ч. ПДВ 8700,00 грн.;

№08/07-01 від 08.07.2013 на поставку цементу М500
(фасов. по 25 кг) загальною вартістю 48 000,00
грн., у т.ч. ПДВ 8000,00 грн.;

№09/07-01 від 09.07.2013 на поставку
універсальної штукатурки Knauf HP (упак. 30
кг), штукатурки Knauf Сатенгіпс (упак. 25
кг.) гіпсу будівельного Г-4 (упак. 20 кг)
загальною вартістю 55 608,00 грн., у т.ч. ПДВ
9268,00 грн.;

№10/07-01 від 10.07.2013 на поставку арматури 12
(А400С) L=12 м загальною вартістю 59 844,10 грн.,
у т.ч. ПДВ 9974,02 грн.;

№11/07-01 від 11.07.2013 на поставку арматури 8
(А400С) L=12 м загальною вартістю 59 724,00 грн.,
у т.ч. ПДВ 9954,00 грн.;

№11/07-01 від 11.07.2013 на поставку цементу М500
(фасов. по 25 кг) загальною вартістю 24 000,00
грн., у т.ч. ПДВ 4000,00 грн.

На відпущені ТМЦ ТОВ «Трейдзахід» було
виписано наступні наявні у матеріалах
справи податкові накладні:

№1 від 01.07.2013 на загальну суму 55 442,88 грн.,
у т.ч. ПДВ 9240,48 грн.;

№2 від 04.07.2013 на загальну суму 59 844,10 грн.,
у т.ч. ПДВ 9974,02 грн.;

№3 від 04.07.2013 на загальну суму 59 724,00 грн.,
у т.ч. ПДВ 9954,00 грн.;

№4 від 05.07.2013 на загальну суму 59 724,00 грн.,
у т.ч. ПДВ 9954,00 грн.;

№5 від 05.07.2013 на загальну суму 59 844,10 грн.,
у т.ч. ПДВ 9974,02 грн.;

№6 від 06.07.2013 на загальну суму 52 200,00 грн.,
у т.ч. ПДВ 8700,00 грн.;

№7 від 08.07.2013 на загальну суму 48 000,00 грн.,
у т.ч. ПДВ 8000,00 грн.;

№8 від 09.07.2013 на загальну суму 55 608,00 грн.,
у т.ч. ПДВ 9268,00 грн.;

№9 від 10.07.2013 на загальну суму 59 844,10 грн.,
у т.ч. ПДВ 9974,02 грн.;

№10 від 11.07.2013 на загальну суму 59 724,00
грн., у т.ч. ПДВ 9954,00 грн.;

№11 від 11.07.2013 на загальну суму 24 000,00
грн., у т.ч. ПДВ 4000,00 грн.

Вказану суму податку на додану
вартість в розмірі 98 992,53 грн. позивачем
було віднесено до податкового кредиту
липня 2013 року, що підтверджується
податковою декларацією з податку на
додану вартість за липень 2013.

Згідно наявних у матеріалах справи
банківських виписок по АТ «УкрСиббанк»
МФО 351005 ТОВ «Волинська фабрика
гофротари» перераховано коштів за
отримані ТМЦ ТОВ «Трейдзахід»:

- платіжне доручення від 21.08.2013 №804
на суму 5000,00 грн.;

- платіжне доручення від 30.08.2013 №815
на суму 20 000,00 грн.;

- платіжне доручення від 02.09.2013 №816
на суму 40 000,00 грн.

Згідно наявних банківських виписок по
Волинське ОУ Ощадбанк МФО 303398
позивачем перераховано коштів за
отримані ТМЦ ТОВ «Трейдзахід» на суму 50
000,00 грн. у відповідності до платіжного
доручення від 10.09. 2013 року № 515.

З матеріалів справи вбачається, що
транспортування ТМЦ здійснювалося
перевізником ТОВ «Вівад» відповідно до
укладеного договору транспортного
перевезення №0107/2013-01 від 01.07.2013 між ТОВ
«Трейдзахід» та ТОВ «Вівад».

Підтвердженням транспортування товару
є наступні товарно-транспортні
накладні:

- товарно-транспортна накладна
№01/07/2013-01 від 01.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№01/07/2013-02 від 01.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№02/07/2013-01 від 02.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№02/07/2013-02 від 02.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№03/07/2013-01 від 03.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№03/07/2013-02 від 03.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№04/07/2013-01 від 04.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№04/07/2013-02 від 04.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№05/07/2013-01 від 05.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№05/07/2013-02 від 05.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№06/07/2013-01 від 06.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№06/07/2013-02 від 06.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№08/07/2013-01 від 08.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№08/07/2013-02 від 02.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№09/07/2013-01 від 09.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№09/07/2013-02 від 09.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№10/07/2013-01 від 10.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№10/07/2013-02 від 10.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№11/07/2013-01 від 11.07.2013;

- товарно-транспортна накладна
№11/07/2013-02 від 11.07.2013.

Таким чином, переліченими первинними
документами підтверджується факт
придбання будівельних матеріалів
позивачем у ТОВ «Трейдзахід».

Судом встановлено, що вказані
будівельні матеріали позивачем
використовувалися у власній
господарській діяльності, а саме для
поточного ремонту об'єкта
незавершеного будівництва - приміщення
колишнього КВЦ ремонтно-будівельної
дільниці під фабрику гофрованої тари в
м. Нововолинську, технічний план якої
позивачем долучено до матеріалів
справи.

Позивачем також був укладений акт
надання послуг № 7 від 30.09. 2013 року з ТОВ
«Рівнетрансбуд» на виконання
ремонтно-будівельних робіт. Загальна
вартість послуг складає 10 000,00 грн.

30.09. 2013 року сторонами було підписано
довідку про вартість виконаних
будівельних робіт за вересень 2013 року
форми №КБ-3, а також ТОВ
«Рівнетрансбуд» було виписано
податкову накладну №4 від 30.09.2013 на
загальну суму 10 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 1 666,67
грн.

20.08. 2013 року між ТОВ «Волинська фабрика
гофротари» було укладено договір
підряду №01/08-13 з ПП «Буд-Сектор» на
виконання ремонтно-будівельних робіт.

В підтвердження виконання умов даного
договору сторонами 30.09. 2013 року було
підписано акт виконання будівельних
робіт за формою №КБ-2в та довідку про
вартість виконаних будівельних робіт
за формою №КБ-3.

Актами списання № СпТ-000258 та № СпТ-000259
від 30.09.2013 підтверджується списання
вказаних будівельних матеріалів з
рахунку позивача №151 «Капітальне
будівництво».

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового
кодексу України - податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України - право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

При цьому у відповідності до п. 198.2 ст. 198
Податкового кодексу України - датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України - податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

При цьому відповідно до п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України - не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи
сформований ТОВ "Волинська фабрика
гофротари" податковий кредит з ТОВ
"Трейдзахід" повністю підтверджується
податковими накладними та первинними
документами.

Відповідно до ст. 61 Конституції України
- юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.

З приводу висновків податкового органу
з приводу того, що ТОВ "Трейдзахід" має
ознаки фіктивності та не має
адміністративно-господарських
можливостей для виконання
господарських операцій, судом
встановлено наступне.

Як вбачається з копії паспорта
громадянина Польщі ОСОБА_1 в ньому
наявні відмітки митниці на державному
кордоні, які свідчать що він перетинав
кордон України та перебував на її
території у період з лютого по
березень 2013 року. А відповідно до копії
виписки з ЄДР датою державної
реєстрації ТОВ «Трейдзахід» є 23.04.2013
року, тобто під час перебування гр.
Польщі ОСОБА_1 на території України.

Поряд з тим, податковий орган на стр.10
акта перевірки зазначає, що перевіркою
не підтверджується реальність
проведення господарських операцій між
платниками та ТОВ «Трейдзахід».

Суд спростовує вказане твердження,
оскільки 24.10.2013 року ДПІ у Печерському
районі м. Києва проведено зустрічну
звірку ТОВ «Трейдзахід» з питань
звірки відомостей, отриманих від особи,
яка мала правові відносини з платником
податків ТОВ «Волинська фабрика
гофротари» за липень 2013 року, за
результатами якої складено довідку
№503/26-55-22-07/38704821 від 24.10.2013. Згідно
висновків зустрічної звірки,
перевіркою суб'єкта господарювання не
встановлено розбіжності з відомостями,
отриманими від ТОВ «Трейдзахід», з
питань звірки відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
ТОВ «Волинська фабрика гофротари» за
липень 2013 року. Так у розділі 3 даної
довідки ДПІ у Печерському районі м.
Києва зазначає, що для проведення
зустрічної звірки ТОВ «Трейдзахід»
було надано копії податкових та
видаткових накладних, реєстри
отриманих та виданих податкових
накладних, договори, платіжні
доручення, копії договорів. Перевіркою
суб'єкта господарювання встановлено
відображення в податковому обліку
результатів господарських відносин
відповідно до відомостей, отриманих
від ТОВ «Трейдзахід», яке мало правові
відносини з ТОВ «Волинська фабрика
гофротари» у липні 2013 року. Також
податковий орган зазначає, що ним було
використано висновок оперативного
підрозділу ГУ Міндоходів у м. Києві
щодо відсутності товариства за
місцезнаходженням, проте ТОВ
«Трейдзахід» було подано до ДПІ у
Печерському районі м. Києва податкову
декларацію з ПДВ за липень 2013 року,
показники якої не мають розбіжностей з
показниками, відображеними ТОВ
«Волинська фабрика гофротари».

Таким чином, господарські операції між
позивачем та ТОВ «Трейдзахід» в
повному обсязі підтверджуються
матеріалами справи, належними та
допустимими доказами, первинними
документами, а доводи податкового
органу суперечать фактичним
обставинам справи та нормам чинного
законодавства.

Згідно зі статтею 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.

Частиною 1 статті 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

З урахуванням встановлених у судовому
засіданні обставин справи, суд прийшов
до висновку, що податкове
повідомлення-рішення Нововолинської
ОДПІ від 12.12. 2013 року № 000261200, яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 98 993 грн. основного
платежу та 49 496,50 грн. штрафних санкцій
являється протиправним, а тому
підлягає до скасування в повному
обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Враховуючи
викладене та те, що позов задоволено
повністю на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень,
позивачу слід присудити з Державного
бюджету України 296 грн. 98 коп. судового
збору, сплаченого згідно квитанції № 352
від 18.02. 2014 р.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області форми "Р" № від 12.12. 2013
року.

Присудити на користь позивача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Волинська фабрика
гофротари" із Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 296
(двісті дев'яносто шість) грн. 98 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Зозуля Д.
П.