Справа № 804/858/14
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 р. Справа № 804/858/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Павловського Д. П.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства
"Дніпровагонмаш" до Дніпропетровської
митниці Міндонходів, третя особа
Головне Управління Державної
Казначейської служби України у
Дніпропетровській області про
скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2014 р. до суду надійшов даний
адміністративний позов, у якому
позивач просить визнати протиправним
та скасувати рішення
Дніпропетровської митниці Державної
митної служби України про коригування
митної вартості товарів № 110010000/2013/600536/1
від 10.12.2013 року; визнати протиправним та
скасувати картку відмови
Дніпропетровської митниці Державної
митної служби України в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №110010000/2013/00527.

Позовні вимоги обґрунтовано
адміністративним позовом від 13.01.2014 р.

Представник позивача в судовому
засіданні проти розгляду справи у
порядку письмового провадження не
заперечував.

Відповідач в судове засідання не
прибув, надав суду клопотання про
зупинення (фактично перенесення)
розгляду справи до 28.02.2014 р.

Третя особа також в судове засідання не
з'явилася, надала клопотання про
розгляд справи без участі
представника Головного управління
Державної казначейської служби у
Дніпропетровській області та свої
пояснення стосовно позову.

У письмових поясненнях представник
третьої особи повідомив, що відповідно
до ст. 45 Бюджетного кодексу України,
Державне казначейство України веде
бухгалтерський облік всіх надходжень,
що належать Державному бюджету
України, та за поданням органів
стягнення здійснює повернення коштів,
що були помилково або надмірно
зараховані до бюджету.

В свою чергу органи стягнення, а саме
митні, податкові та інші органи
державної влади, забезпечують
своєчасне та в повному обсязі
надходження до державного бюджету
податків, зборів (обов'язкових
платежів), та інших доходів відповідно
до законодавства.

Згідно Порядку взаємодії митних
органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надміру
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи
затвердженого спільним наказом
Державної митної служби України та
Державного казначейства України від
20.07.2007р. за №611/147, повернення надміру
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів Державним казначейством
здійснюється на підставі висновку
митного органу, що займався
оформленням митної декларації.

На сьогодні до Головного управління не
надходили висновки від
Дніпропетровської митниці, на підставі
яких перераховуються спірні кошти з
рахунку обліку доходів державного
бюджету на рахунок, зазначений у
висновку і саме з цього приводу,
повернення позивачу з бюджету надміру
сплачених обов'язкових платежів є
неможливим.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи вищевказане, суд ухвалив
розглянути справу у письмовому
провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні обставини.

Згідно контракту купівлі-продажу
№13/888Д від 13.11.2012 р. продавець - ЗАТ
«Трансмашекспорт» продав а покупець
ПАТ «Дніпровагонмаш» придбав
гальмівне устаткування для
залізничного транспорту. За кодом
- повітророзподільник 483А-03 у
комплекті з кріпленням (штуцери),
пристрій призначений для керування
зміною тиску стисненого повітря у
тормозному циліндрі в залежності від
тиску в тормозній магістралі та
встановленого режиму дії,
використовується на залізничному
транспорті; ТУ 3184-021- у кількості
190 штук; виробник ОАО МТЗ «ТРАНСМАШ».

За кодом позивач придбав
крани (клапани) запірні з ливарного
чавуну, литі, для пневматичних систем
гальм, рухомого залізничного
транспорту: кран кінцевий 271. ТУ
3184-088-05756760, у кількості 380 шт.; кран 122-03 ТУ
24.05.10.105-94 у кількості 190 шт.

На підставі вказаного
зовнішньоекономічного контракту
позивач звернувся до
Дніпропетровської митниці для митного
оформлення товару шляхом подання
митної декларації. При цьому, митна
вартість товару була заявлена
позивачем шляхом подання декларації
митної вартості форми МД-2 за методом 1 -
ціною договору.

Для підтвердження відомостей про митну
вартість товару, заявлену у
вищевказаній вантажній митній
декларації, відповідно до ст.53 Митного
кодексу України, позивач одночасно з
митною декларацією подав відповідачу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість і обраний метод її
визначення, а саме: ВМД №110010000/2013/008726
від 09.12.2013 р.; рішення про визначення
коду товару КТ-110-0285-2011 від 16.02.2012 р.;
картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами № 110/2012/0000548 від
03.12.2013р.; міжнародна автомобільна
накладна(СМК) 010328 від 05.12.2013 р.;
некласифікований комерційний документ
- довідка 2/1-358 від 05.12.2013 р.;
некласифікований комерційний документ
- лист 2/1-2113 від 05.12.2013 р.; рахунок -
фактура (інвойс) № 643 від 05.12.2013 р;
пакувальний лист № 166 від 05.12.2013 р.;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) №13/888Д від 13.11.2012р. та
доповнення до нього додаткова угода №2
від 13.06.2013р., додаткова угода № 3 від
09.07.2013р.; доповнення до договору додаток
1 від 13.11.2012р.; доповнення до договору
додаток 2 від 13.11.2012р.; доповнення до
договору протокол розбіжностей від
13.11.2012 р.; доповнення до договору
протокол узгодження розбіжностей від
13.11.2012 р.; договір про перевезення №
01/01/2013 від 01.01.2010 р.; довідку про
проведення декларування валютних
цінностей, доходів та майна СДПІ м.
Дніпропетровськ від 10.10.2013 р.;
інформацію про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару (для товарів і транспортних
засобів, що не підлягають екологічному
контролю № 2730 від 05.12.2013 р.; резервна
позиція № 915 від 26.07.2001р. ; сертифікат
про походження товару СТ-1 RUUA від
05.12.2013 р.; інші некласифіковані
документи - акт-сертифікат № 3278 від
05.12.2013 р.; інші некласифіковані
документи - лист №1653/53 від 05.12.2013; інші
некласифіковані документи - лист №414/480
від 08.07.2013; інші некласифіковані
документи-лист №475/53 від 17.04.2013; копія
митної декларації країни відправлення
№ 10130060/051213/0032159 від 05.12.2013 р.

Відповідно до ст. 58 Митного кодексу
України позивачем (декларантом),
враховуючи наявні документи: лист №
2/1-2113 від 05.12.2013р., рахунок-фактура № 643
від 05.12.2013р. що підтверджують складові
митної вартості товарів, митна
вартість товару дорівнюється
фактурній вартості.

З огляду на вказане, заявлена позивачем
митна вартість базувалась на
документально підтверджених
відомостях, що піддавались обчисленню.

По першому товару митна та фактурна
вартість товару дорівнювала 1 172 209,82
грн. та ПДВ 234 441,96 грн.

По другому товару митна та фактурна
вартість товару становила 252 103,00 грн. та
ПДВ 50 420,60 грн. Разом 1 424 312,82 грн.

Заявлена позивачем митна вартість
обчислювалась по курсу 0,24257 станом на
09.12.2013р.

Відповідач видав картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 110010000/2013/00527 та прийняв
рішення про коригування митної
вартості товару №110010000/2013/600536/1 від
10.12.2013 року.

При цьому, відповідач зазначив, що
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції) у зв'язку з тим, що
відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу
України документи не містять всіх
даних відповідно до обраного
декларантом методу визначення митної
вартості. У картці відмови відповідач
вказав, що додатково позивачу
необхідно було надати договір (угоду,
контракт) з третіми особами, пов'язаний
з договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість, яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом);
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; виписку
з бухгалтерської документації;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товару, підготовленими
спеціалізованими експертними
організаціями та інформація біржових
організацій про вартість товару або
сировини.

Митну вартість товару було скориговано
із застосуванням другорядного методу
визначення митної вартості 2-б а саме -
за ціною договору щодо подібних
товарів, з урахуванням наявної у
митного органу інформації за МД від
03.10.2013 р. № 700100000/2013/11065 та МД від 17.10.2013 р.
№ 700100000/2013/11598, ціна становить 409,500952 рос.
руб/кг.

За результатами коригувань митна
вартість першого товару склала 1 178 153,75
грн., другого - 253 381,34 грн.

Таким чином, сплачений ПДВ по
відношенню з декларацією, що подана
09.12.2013 р. складає: по 1-ому товару 240 865,10 -
234 441,96 = 6 423,14 грн.; по 2-ому товару 50 676,27 - 50
420,60 = 255,67 грн. Разом по декларації 6 678,81
грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України (далі МК України) митний орган
має право вимагати додаткові документи
лише за умови, якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Крім того, відповідно до статті 55 МК
України рішення про коригування
заявленої декларантом митної вартості
товарів має містити: 1) обґрунтування
причин, через які заявлену декларантом
митну вартість не може бути визнано; 2)
наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
митним органом; 4) обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування; 5) інформацію про: а) право
декларанта або уповноваженої ним особи
на випуск у вільний обіг товарів, що
декларуються: у разі згоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

З викладеного вбачається, що право
митного органу на витребування від
декларанта додаткових документів
виникає лише у разі наявності
обгрунтованого сумніву у повноті
та/або достовірності відомостей про
митну вартість товарів, однією з
підстав виникнення якого є виявлення
розбіжностей у поданих декларантом
документах і такі розбіжності мають
впливати саме на числове значення
складових митної вартості товарів.

Договір з третіми особами, пов'язаний з
договором поставки відсутній, оскільки
товар поставляється за прямим
договором поставки. Відсутні рахунки
третім особам про сплату на користь
продавця, оскільки це не передбачено
умовами договору поставки. Щодо
висновків спеціалізованих експертних
організацій, то, як зазначено у листі
Департаменту митної вартості
Державної митної служби України №
16/2-2/2356 від 17.11.2009р., такі висновки носять
виключно інформаційний характер і не
можуть бути визначальними при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості. Відносно
надання каталогів, специфікацій,
прейскурантів (прайс-листів) виробника
товару - каталоги виробником товару не
випускаються, специфікацію на товар
надано під час заявлення товару до
митного оформлення а прайс-лист від
10.12.2013р. та лист продавця № 300 від
10.12.2013р. було надано відповідачу
10.12.2013р. Також були надані виписки з
бухгалтерської документації (довідка
№ 2/4-654 від 10.12.2013р.) та сертифікат СТ-1 RUUA
від 05.12.2013р.

У зв'язку з коригуванням відповідачем
митної вартості за МД від 03.10.2013 №
700100000/2013/11065 та МД від 17.10.2013р. №
700100000/2013/11598. ціна становить 409,500952 рос.
руб/кг.

Суд має зазначити, що в автоматизованій
системі аналізу та управління ризиками
є інформація про те, що подібний товар у
попередні періоди розмитнювався за
вартістю більшою, ніж задекларована
декларантом, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
органом доходів і зборів контролю
митної вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
другорядним методом, адже торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок тощо). Автоматизована
система аналізу та управління ризиками
з об'єктивних причин не може містити
усієї інформації, що стосується
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності, товарів і умов їх продажу,
тому такі дані не можуть мати більше
значення, ніж надані декларантом
первинні документи про товар.

Сама по собі різниця між вартістю
товару, задекларованого особою та
вартістю подібних (аналогічних)
товарів, що розмитнювались цією ж чи
іншими особами у попередніх періодах,
ще не свідчить про наявність порушень з
боку декларанта і не є підставою для
автоматичного збільшення митної
вартості товарів до показників
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками.

Згідно ч. 1 ст. 58 МК України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару.

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України.
Так, відповідно до вищевказаної норми
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірно та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Необхідно зазначити, що ненадання
декларантом запитуваних митним
органом документів, за відсутності
обгрунтування неможливості визначення
митної вартості товару за першим
методом, не є достатнім для висновку
про наявність підстав для застосування
митним органом іншого методу
визначення митної вартості».

Таким чином, метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортовані позивачу за
Контрактом у даному випадку є основним
і застосовано позивачем правомірно.

Отже, застосування відповідачем
другорядного методу визначення митної
вартості товарів є необґрунтованим.

Крім того, відповідно до статті 55 МК
України рішення про коригування
заявленої декларантом митної вартості
товарів має містити обгрунтування
причин, через які заявлену декларантом
митну вартість не може бути визнано, а
також наявну в митного органу
інформацію щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів.

Оскаржуване рішення відповідача не
містило передбачених законодавством
відомостей про підстави невизнання
заявленої митної вартості.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення.

Таким чином, у зв'язку з вищевикладеним,
суд приходить до висновку, що
відповідачем було необгрунтовано
відмовлено позивачу в застосуванні
основного методу визначення митної
вартості, за ціною договору та
застосовано другорядний метод
визначення митної вартості - за ціною
подібних товарів.

На підставі вищезазначеного суд
приходить до висновку про задоволення
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Дніпропетровської митниці
Державної митної служби України про
коригування митної вартості товарів №
110010000/2013/600536/1 від 10.12.2013 року.

Визнати протиправним та скасувати
картку відмови Дніпропетровської
митниці Державної митної служби
України в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №110010000/2013/00527.

Присудити на користь публічного
акціонерного товариства
"Дніпровагонмаш" з Державного бюджету
України судові витрати у розмірі 1 789,32
грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя Д.П.
Павловський