Справа № 2а/756/45/13
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/756/45/13
Головуючий у 1-й інстанції: Шумейко О.І.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.,

суддів: Аліменка В.О.
та Кучми А.Ю.,

при секретарі: Проценко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва на
постанову Оболонського районного суду
м.Києва від 20 березня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2013 року позивач звернувся в
Оболонський районний суд м. Києва з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Оболонському районі м. Києва,
в якому просив визнати незаконним
рішення відповідача про відмову у
призначенні позивачу пенсії
відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
зобов'язати відповідача призначити та
виплатити позивачу з 20.06.2012 року
державну пенсію за віком із зменшенням
пенсійного віку на 10 років, відповідно
до с. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Оболонського районного
суду м.Києва від 20 березня 2013 року позов
задоволено: визнано протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва щодо
відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії зі
зменшенням пенсійного віку відповідно
до статті 55 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва
призначити ОСОБА_2 пенсію зі зменшенням
пенсійного віку на 10 років відповідно
до частини першої статті 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 20 червня 2012 року.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції, в задоволенні позову
відмовити повністю. В обґрунтування
вимог апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що

первинні документи, з яких вбачається
перебування в зоні відчуження та
населений пункт, на підставі яких
видана довідка про виконання позивачем
роботи по ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС відсутні.

Враховуючи, що в матеріалах
справи достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини та наданим доказам
дав правильну правову оцінку і дійшов
до обґрунтованого висновку про
задоволення позову, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у
1986 році, категорія 2.

20 червня 2012 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
Оболонському районі м. Києва із заявою
про призначення пенсії за віком
відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»

Листом від 28 серпня 2012 року відповідач
відмовив позивачу у призначенні пенсії
за віком зі зниженням пенсійного віку,
з огляду на те, що первинні документи, з
яких вбачається перебування в зоні
відчуження та населений пункт, на
підставі яких була видана довідка за
формою № 122, відсутні.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції обґрунтовано не погодився із
зазначеною відмовою відповідача,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» право на
зниження пенсійного віку на 10 років
надається особам, які працювали в зоні
відчуження з моменту аварії до 01 липня
1986 року незалежно від кількості
робочих днів, а з 01 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року не менше 5 календарних
днів.

Відповідно до підпункту «г» пункту 7
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 року № 22-1, до заяви
про призначення пенсії за віком
необхідно додати документи, які
засвідчують особливий статус особи, а
саме посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС та довідку про
період (періоди) участі в ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС за формою,
затвердженою постановою Держкомітету
СРСР по праці та соціальних питаннях
від 09.03.1988 р № 122 (при призначенні пенсії
із застосуванням норм ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Підставою для призначення пенсії є
періоди роботи у зоні відчуження із
зазначенням населених пунктів в
довідці форма № 122, що підтверджується
первинними документами, завіреними
організацією, в складі якої особа
виконувала роботи в зоні відчуження, а
саме накази про відрядження в зону
відчуження, особові рахунки з
розшифровкою кодів виплат, того часу,
табель обліку робочого часу, завірений
підписом та печаткою організації того
часу, подорожні листи.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_2 з 14 квітня
1986 року працював на теплоході
«Восход-14» на посаді моторист-

матрос, що підтверджується випискою з
наказу директора Київського
суднобудівного судноремонтного заводу
від 11 квітня 1986 року № 162.

Відповідно до табелів роботи екіпажу
теплоходу «Восход-14» за квітень,
травень, липень, серпень, вересень,
жовтень 1986 року ОСОБА_2 брав участь в
роботі екіпажу в 30-ти кілометровій зоні
Чорнобильської АЕС.

Згідно з довідкою ПАТ «Судноплавна
компанія «Укррічфлот» від 06 червня 2012
року ОСОБА_2 за роботу в населених
пунктах відчуження зони
Чорнобильської АЕС з 27 квітня 1986 року
по 30 квітня 1986 року на посаді
мороторист-матрос теплохода «Восход-14»
отримав заробітну плату у сумі 148,05
карбованців з урахуванням коефіцієнта
3 відповідно до відомості № 4951 від 11
вересня 1986 року.

За довідкою від 19 червня 2012 року №
13-02-40/288, виданою ПАТ «Судноплавна
компанія «Укррічфлот» маршрутні листи,
накази про відрядження та рейсові
накази про транспортування суден
Київського суднобудівного
судноремонтного заводу Головного
управління флоту при СМ УРСР за 1986-1987
роки до архіву АСК «Укррічфлот» не
передавались, оскільки термін
зберігання вказаних документів на той
час становив три роки.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що на момент звернення до органу
Пенсійного фонду України позивачу вже
виповнилось 50 років, а матеріалами
справи підтверджено, що позивач
працював в зоні відчуження у період з
квітня по жовтень 1986 року, суд першої
інстанції дійшов до висновку, що
позивач має право на призначення
пенсії зі зниженням пенсійного віку на
10 років відповідно до ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а тому відмова УПФУ в Оболонському
районі м. Києва у призначенні такої
пенсії є неправомірною.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційну скаргу потрібно залишити
без задоволення, а оскаржувану
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 212 та 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва -
залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду
м.Києва від 20 березня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 1
квітня 2014 року.

Головуючий суддя:
Н.В. Безименна

Судді:
В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя
Безименна Н.В.

Судді:
Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.