Справа № 2а-2281/11
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року
м. Київ К/800/2168/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області на
постанову Олевського районного суду
Житомирської області від 01 березня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2012 року у справі № 2-а-2281/11
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області, про
визнання дій незаконними, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Олевського районного суду
Житомирської області від 01 березня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2012
року, позовні вимоги задоволено
частково.

Визнано дії Управління Пенсійного
Фонду України в Олевському районі
Житомирської області щодо виплати
ОСОБА_1 пенсії не у відповідності із
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - протиправними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Олевському районі
Житомирської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії
по інвалідності, відповідно до ч.4 ст.54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
встановивши її на рівні 10-ти
мінімальних пенсій за віком,
визначених ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», щомісячно, за період з
01.03.2011 року по 23.07.2011 року, з урахуванням
проведених виплат.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Олевському районі
Житомирської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст.50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
встановивши її на рівні 100 процентів
мінімальної пенсії за віком,
визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 01.03.2011 року по
23.07.2011 року, з урахуванням проведених
виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, відповідач звернувся з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, та прийняти нове рішення про
відмову в задоволені позову.

Перевіривши в межах доводів касаційної
скарги матеріали справи на предмет
повноти та всебічності дослідження їх
судами та обґрунтованості
застосування норм матеріального права
до спірних правовідносин, вивчивши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав до її
задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та матеріалами справи
підтверджено, що позивач віднесений до
першої категорії як особа, яка
потерпіла внаслідок Чорнобильської
катастрофи та є інвалідом 1 групи.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Нормами ст. 49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», визначені підстави та
умови призначення державних пенсій
особам, віднесеним до категорії 1 та у
зв'язку з втратою годувальника.
Зазначені норми розповсюджуються на
позивача як віднесеного до даної
категорії. Частина 4 ст. 54 цього Закону
передбачає, що в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по I
групі інвалідності - 10 мінімальних
пенсій за віком.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблему
пов'язану з реалізацією права на
соціальний захист, неприпустимістю
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень.

Зокрема, у рішенні Конституційного
Суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 р.
зазначалося, що пільги, компенсації,
гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень,
тому звуження змісту та обсягу цього
права шляхом прийняття нових законів
або внесення змін до чинних законів за
статтею 22 Конституції України не
допускається.

Суди попередніх інстанцій вірно
виходили з того, що конституційні
принципи, на яких базується здійснення
прав і свобод людини і громадянина в
Україні, включаючи і право на пенсійне
забезпечення, передбачені статтями 1, 3,
частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2
статті 19, статтями 22, 23, частиною 1
статті 24 Конституції України, набуте у
сфері пенсійного забезпечення, не може
бути скасоване чи звужене. Правовою
гарантією забезпечення державою
даного права є виконання прийнятих на
себе зобов'язань, виходячи з положень
принципу верховенства права,
закріпленого як статтею 8 Конституції
України, так і статтею 8 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України від 16 липня 2008 року №
654. Ця Постанова є чинною і її положення
стосовно критеріїв обчислення
розмірів пенсій відповідають
положенням статей 50, 54 Закону України №
796-ХІІ, однак всупереч положень статей
50, 54 Закону № 796-ХІІ Кабінет Міністрів
України установив розміри сум, з яких
проводиться розрахунок пенсій, при
тому що ці суми не відповідають
розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними актами при
вирішенні цього спору, колегія суддів
доходить висновку, що при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями, наведеними
вище, застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону №
1058-ІV не є перешкодою для застосування
даної величини (мінімального розміру
пенсії за віком) для обрахування інших
пенсій чи доплат пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого частиною 1
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Законом України Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року
№ 3491-VІ доповнений пункт 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік», яким
визначено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України знаходить обгрунтованим
висновок судів попередніх інстанцій
про неправомірність дій Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області щодо
відмови позивачу у здійсненні
перерахунку пенсії, оскільки він
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді усіх обставин
справи в їх сукупності. Судами вірно
встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено.
Твердження касаційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

За приписами ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі. Суд касаційної інстанції не
може розглядати позовні вимоги осіб,
які беруть участь у справі, що не були
заявлені у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області відхилити.

Постанову Олевського районного суду
Житомирської області від 01 березня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2012 року у справі № 2-а-2281/11
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: