Справа № 500/4809/13-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 500/4809/13-а

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції:
Пащенко Т.П.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та
Лук'янчук О.В.

при секретарі Івановій-Черноус К.І.

за участю представника апелянта -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 06.08.2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Південної митниці Міндоходів
про скасування постанови в справі про
порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Південної митниці
Міндоходів про скасування постанови в
справі про порушення митних правил.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалося, що 28.04.2013 року він на
власному автомобілі марки «БАСІА»,
державний номер НОМЕР_1, в'їхав на
територію України через митний пункт
«Рені-Джурджюлешти», надавши паспорт
громадянина Румунії, оскільки на той
час він знаходився у нього. 09.05.2013 року
позивач повертався до Румунії на тому ж
автомобілі через зазначений митний
пункт та надав паспорт громадянина
України, який взяв дома, в с.Лощинівка.
Під час проходження митного контролю у
відношенні ОСОБА_2 був складений
протокол, на підставі якого винесена
постанова від 10.07.2013 року. Позивач
вважав, що його не правомірно
притягнули до адміністративної
відповідальності, передбаченої ст. 485
МК України, оскільки дана стаття
передбачає інший склад правопорушення,
а саме, переміщення через митний кордон
України товарів, тобто предметів,
призначених для продажу, а не для
особистого користування. Проте,
зазначений автомобіль є предметом
особистого користування. Тому позивач
просив скасувати постанову Південної
митниці Міндоходів № 0493/50000/13 від 10.07.2013
року про притягнення його до
адміністративної відповідальності та
стягнення штрафу.

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 06.08.2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі зазначає про
невідповідність висновків суду
обставинам справи. При цьому апелянт
вважає, що судом допущено порушення
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи по суті. У зв'язку з чим в
апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування постанови суду першої
інстанції і винесення нової постанови
із задоволенням позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Митного кодексу України,
Закону України №2235-111 «Про
громадянство України» від 18 січня 2001
року, Закону України від 21.01.1994 року
№3857-ХІІ І «Про порядок виїзду з України
і в'їзду в Україну громадян України»,
Порядком централізованого оформлення,
видачі, обміну, пересилання, вилучення,
повернення державі, знищення паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 13
березня 2013 року №185, а також Порядком
розгляду в дипломатичних
представництвах або консульських
установах України за кордоном
клопотань громадян України, які
виїхали за її межі тимчасово, про
залишення на постійне проживання за
кордон, затвердженого наказом
Міністерства закордонних справ
України від 22.11.1999 №201.

Згідно п.1 ст. 2 Закону України «Про
громадянство України», якщо громадянин
України набув громадянство
(підданство) іншої держави або держав,
то у правових відносинах з Україною він
визнається лише громадянином України.

Документом, що підтверджує постійне
проживання громадянина України за
кордоном, є паспорт громадянина
України для виїзду за кордон зі штампом
«Постійне проживання» або таким
написом (з відміткою про дату внесення
та із зазначенням посади і прізвища
особи, яка його внесла), який
скріплюється підписом посадової особи
та печаткою відповідного
територіального підрозділу
Міністерства закордонних справ
України або дипломатичного
представництва чи консульської
установи України за кордон.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 28.04.2013 року при в'їзді на
територію України через митний пункт
«Рені-Джурджюлешти» на автомобілі
марки «DАСІА» з румунської реєстрацією,
державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 надав
для митного оформлення паспорт
громадянина Румунії.

При виїзді з території України через
митний пункт «Рені-Джурджюлешти» на
цьому ж автомобілі 09.05.2013 року ОСОБА_2
пред'явив паспорт громадянина України.

10.07.2013 року заступником начальника
митниці - начальник Управління
боротьби з контрабандою та митними
правопорушеннями Південної митниці
Міндоходів Голомша Я.Я. було розглянуто
матеріали справи про порушення митних
правил ознаками вчинення ОСОБА_2
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 485 МК України та
визнано ОСОБА_2 винним у вчинені
порушення митних праві передбаченого
ст. 485 МК України та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 300 відсотків
несплаченої суми митних платежів, що на
день вчинення порушення становить
105565,95 грн. (а.с.6-7).

Статтею 485 МК України передбачено
адміністративну відповідальність у
випадку заявлення в митній декларації
з метою неправомірного звільнення від
сплати митних платежів чи зменшення їх
розміру неправдивих відомостей щодо
істотних умов зовнішньоекономічного
договору (контракту), ваги (з
урахуванням допустимих втрат за
належних умов зберігання і
транспортування) або кількості, країни
походження, відправника та/або
одержувача товару, неправдивих
відомостей, необхідних для визначення
коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його
митної вартості, та/або надання з цією ж
метою митному органу документів, що
містять такі відомості, або несплата
митних платежів у строк, встановлений
законом, або інші протиправні дії,
спрямовані на ухилення від сплати
митних платежів, а так само
використання товарів, стосовно яких
надано пільги щодо сплати митних
платежів, в інших цілях, ніж ті, у
зв'язку з якими було надано такі пільги.

Відповідно до ч.3 ст. 380 МК України
тимчасове ввезення
громадянами-резидентами транспортних
засобів особистого користування, що
класифікуються за товарними позиціями
8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни),
8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них
товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД
дозволяється на строк до одного року
під письмове зобов'язання про їх
зворотне вивезення за умови письмового
декларування в порядку, передбаченому
законодавством України для громадян,
після сплати всіх митних платежів, які
відповідно до закону підлягають сплаті
при імпорті таких транспортних
засобів.

Таким чином, позивач при тимчасовому
ввезені на територію України
транспортного засобу іноземної
реєстрації надаючи паспорт
громадянина Румунії вчинив зазначені
дії з метою ухилення від сплати митних
платежів, які підлягають сплаті при
імпорті таких транспортних засобів.

Судом апеляційної інстанції не
приймаються доводи апелянта, оскільки
як вбачається з пояснень позивача до
протоколу про порушення митних правил
№0493/50000/13 від 09.05.2013 року, позивач
пояснив що він ввіз на територію
України з Румунії власний автомобіль,
при цьому він знав про те, що його не
пропустять через митний кордон на
вказаному автомобілі по паспорту
громадянина України , який в нього
також був на момент перетину кордону
України.

Таким чином правопорушення, за яке
митною службою України складено
09.05.2013 року відносно ОСОБА_2 протокол
про порушення митних правил, полягає не
в тому, що позивач як фізична особа
перетинав кордон України на в'їзді по
паспорту Румунії, а на виїзді по
паспорту України, а в тому що маючи
статус громадянина-резидента,
громадянин позивач при тимчасовому
ввезенні на митну територію України
автомобілю іноземної реєстрації
заявив митному органу України, що він є
громадянином Румунії та нерезидентом,
чим вчинив протиправні дії, спрямовані
на ухилення від сплати митних платежів.
Сума несплачених митних платежів, які
підлягали б сплаті при ввезенні
зазначеного транспортного засобу
громадянином-резидентом складала суму
35188,55 грн.

З огляду на викладене, судова колегія
суду апеляційної інстанції вважає
обґрунтованими та вірними висновки
суду першої інстанції стосовно того, що
позивач навмисно надав при перетині
кордону на власному автомобілі с
румунською реєстрацією надав паспорт
громадянина України для ухилення від
сплати митних платежів, він
усвідомлював протиправний характер
своїх дій та бажав настання шкідливих
наслідків.

З огляду на викладене апеляційний суд
не приймає до уваги доводи апелянта,
оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків, зазначених у
рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову місцевого
суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 06.08.2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів після складання
повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та
підписано 14.04.2014 року

Головуючий: суддя
Зуєва Л.Є.

суддя
Шевчук О.А.

суддя
Лук'янчук О.В.