Справа № 9101/185014/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2013 р.
справа № 2а-1722/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу управілння праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у
м.Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області

на постанову Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 24.10.2011 р.
по справі № 2а-1722/2011

за позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м.Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,-

встановив:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до суду першої інстанції з
позовом до управілння праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у
м.Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області (далі -
відповідач), в якому просив:

- визнати дії відповідача при
визначенні розміру щомісячної
грошової допомоги на оздоровлення
особам, віднесеним до 2 категорії
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі меншому ніж
визначено вимогами ст.48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в період з
2008 по 2011 роки - протиправними;

- зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок розміру
щомісячної грошової допомоги на
оздоровлення особам, віднесеним до 2
категорії громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи в
розмірі визначеному вимогами ст.48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат за період з 2008 по 2011 рік
з урахуванням проведених виплат;

- стягнути з відповідача
недоотриману щорічну грошову допомогу
на оздоровлення за 2008-2011 роки
відповідно до вимог ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 19 серпня
2011 року позовні вимоги позивача в
частині за період з 2007-2009 роки -
залишено без розгляду.

Постановою Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 24.10.2011 р.
позовні вимоги позивача задоволено
частково:

- визнано протиправною бездіяльність
відповідача щодо невиконання
законодавчо визначеного обов'язку
здійснити перерахунок та виплату
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірах нижчих ніж
передбачено ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2010 - 2011
роки;

- зобов'язано відповідача виконати
перерахунок та виплатити позивачу, як
особі, евакуйованій у 1986 році з зони
відчуження, щорічної одноразової
допомоги на оздоровлення відповідно до
ст.48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі трьох
мінімальних заробітних плат за 2010-2011
роки з урахуванням раніше отриманих
сум допомоги.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову позивачу у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та знайшло своє
підтвердження під час розгляду в суді
першої інстанції, що позивач перебуває
на обліку у відповідача як особа,
евакуйована із зони відчуження у 1986
році, 2 категорія, та має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі трьох
мінімальних заробітних відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Щодо вимог позивача за 2010 рік, суд
зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З огляду на ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Закон України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та зміни до нього офіційно
публікуються в періодичних виданнях
після їх прийняття. Отже, положення
цього правового акту є
загальнодоступними.

Таким чином позовні вимоги
позивача заявлені за 2010 рік підлягають
залишенню без розгляду у зв'язку із
пропуском строку звернення до суду,
встановленого ст. 99,100 КАС України.

Щодо вимог позивача за 2011 рік, суд
зазначає наступне.

Згідно відповіді відповідача від 04.04.2011
року позивачу нараховано щорічну
допомогу на оздоровлення за 2010-2011 роки
в сумі 75 гривень за кожен рік,
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року.

В 2011 роках дія статті 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
зупинялася та не змінювалася.

Таким чином, в 2011 році відповідач
повинен виплачувати позивачу допомогу
на оздоровлення в розмірі,
встановленому статті 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", тобто в
розмірі трьох мінімальних заробітних
плат.

Відповідачем за 2011 роки щорічну
допомогу на оздоровлення позивачу
нараховано, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 562 від 12
липня 2005 року "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", у сумі 75 гривень.

Відповідно до ст. 113 Конституції
України Кабінет Міністрів України у
своїй діяльності керується
Конституцією та законами України, а
також указами Президента України та
постановами Верховної Ради України,
прийнятими відповідно до Конституції
та законів України.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Кабінету Міністрів України не надано
право встановлювати розмір щорічної
допомоги на оздоровлення, передбаченої
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, постанова Кабінету Міністрів
України № 562 від 12 липня 2005 року, яка
істотно звужує обсяг встановлених
Конституцією та Законами України прав,
застосуванню не підлягає.

Відповідно до статті 202 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального права і підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.205,
ст.207 КАС України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у
м.Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області -
задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 24.10.2011 р.
у справі № 2а-1722/2011 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м.Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області щодо
нездійснення перерахунку та виплати
ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік відповідно ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у
м.Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2011 рік в
розмірі трьох мінімальних заробітних
плат як громадянину, евакуйованому із
зони відчуження у 1986 році, відповідно
до ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням раніше
здійснених виплат.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у
м.Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення у
відповідності до ст.48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік -
залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун