Справа № 2а-15741/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 р.
Справа № 87501/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Тернопільської
районної державної адміністрації на
постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 25 жовтня 2011 року по
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Тернопільської районної державної
адміністрації про визнання дій
протиправними, стягнення недоплаченої
грошової допомоги до Дня Перемоги за 2011
рік, стягнення щорічної разової
допомоги на оздоровлення, як
громадянину, що постраждав внаслідок
Чорнобильської катастрофи,-

В С Т А Н О В
И Л А:

13.07.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
протиправними, стягнення недоплаченої
грошової допомоги до Дня Перемоги за 2011
рік, стягнення щорічної разової
допомоги на оздоровлення, як
громадянину, що постраждав внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Покликання маються на те, що він є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1-категорії та інвалідом 2-групи,
а тому відповідно ч.4 ст..48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має право на одержання щорічної
грошової допомоги на оздоровлення, як
громадянин, що постраждав внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі 5
мінімальних заробітних плат, а також
відповідно до абз.3 ч.6 ст.13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» має
право на одержання щорічної разової
грошової допомоги до Дня Перемоги у
розмірі 8 мінімальних пенсій. Дана
допомога відповідачем була виплачена
однак в значно меншому розмірі ніж це
передбачено Законом, а тому згідно
цього просить визнати такі дії
відповідача протиправними та стягнути
з відповідача недоплачені суми за 2011
рік.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 25 жовтня 2011 року позов
задоволено частково. Визнано
протиправними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Тернопільської районної державної
адміністрації щодо недоплати щорічної
разової допомоги до Дня Перемоги за 2011
рік та не донарахування та недоплати
щорічної разової допомоги на
оздоровлення, як громадянину, що
постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи 2011 року. Зобов`язано
Управління праці та соціального
захисту населення Тернопільської
районної державної адміністрації
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну
разову грошову допомогу Дня Перемоги
за 2011 рік відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та щорічну
разову допомоги на оздоровлення як
громадянину, що постраждав внаслідок
Чорнобильської катастрофи за 2011 рік,
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Відповідач дану постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм матеріально
та процесуального права, просять
скасувати постанову, та прийняти нову,
якою у задоволенні позову відмовити.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
при вирішенні даного спору підлягає
застосуванню ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та ч.4 ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
інвалідом війни 2 групи та учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії, що підтверджується
відповідними копіями посвідчення.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов`язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України
зазначено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» ст.13 Закону Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
викладено в новій редакції, відповідно
до якої інвалідам війни І групи щорічно
до 5 травня виплачується разова грошова
допомога у розмірах, які визначаються
Кабінетом Міністрів України в межах
бюджетних призначень, встановлених
законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію
статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», відповідно до
якої розмір грошової допомоги інваліду
війни 2 групи має становити 8
мінімальних пенсій за віком.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

У 2011 році Закон України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» не зупинявся та
не змінювався, тому позивач має право
на отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у відповідності до
ст. 13 цього Закону.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору щодо виплати допомоги до 5
травня у 2011 році необхідно керуватися
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», а не постановою Кабінету
Міністрів України.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
до 5 травня за 2011 рік для інвалідів
війни 2 групи повинна становити 8
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», що правильно встановлено
судом першої інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що
основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров`я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Позивач у 2011 році отримав щорічну
допомогу на оздоровлення передбачену
ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі, передбаченому 120
грн., оскільки Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
надано право Кабінету Міністрів
України встановлювати розміри
соціальних виплат.

Відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», щорічна
допомога інвалідам ІІ групи
виплачуються у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Так, позивач має право на одержання
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірах визначеними ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Всупереч ст.48 Закону, позивачу щорічна
допомога на оздоровлення
виплачувалась відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №
562.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівнянні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 № 562,
позивачу неправомірно виплачувалась
щорічна допомога на оздоровлення в
меншому розмірі, ніж це передбачено
ст.48 зазначеного Закону.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку, відтак подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1 ч.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Тернопільської районної державної
адміністрації залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 25 жовтня 2011
року по адміністративній справі
№2-а-15741/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І.Запотічний