Справа № 569/17172/13-а
Суддя: Діонісьєва Н.М. Н. М.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року

м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду
Діонісьєва Н.М. розглянувши в порядку
письмового провадження в місті Рівне
справу за заявою ОСОБА_1 доУправління
Пенсійного фонду в м. Рівне про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду
Рівненської області із заявою в
порядку ч. 9 ст. 267 Кодексу
адміністративного судочинства України
звернулась ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду в м. Рівне. У заяві
вказує, що постановою Рівненського
міського суду Рівненської області по
справі № 2-8492/11 зобов'язано Управління
Пенсійного фонду в м. Рівне здійснити
їй перерахунок та виплатити 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткову щомісячну пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням вимог ч.3 ст.67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 16.03.2011 року до зміни статусу позивача
або ж до зміни у законодавстві, що
регулює спірні правовідносини з
урахуванням проведених раніше виплат.

Рішення суду по справі № 2-8492/11 щодо
перерахунку та виплати 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової
щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком, з урахуванням вимог ч.3
ст.67 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» досі не виконано.

27.02.2013 року та 18.06.2013 року державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області Велесик Т.М. винесено
постанови про закінчення виконавчого
провадження на підставі ч.3 ст.75 та п. 11
ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» (постанови державного
виконавця за реєстраційними номерами
ВП № 35817166 від 18.06.2013 року та ВП № 35817397
від 27.02.2013 року).

На адресу ОСОБА_1 такі постанови
державного виконавця не надходили, про
закінчення виконавчого провадження
дізналась лише 12.09.2013 року.

За наведених обставин, вважає дії
Управління Пенсійного фонду в м. Рівне
протиправними та просить визнати
дії/бездіяльність Управління
Пенсійного фонду в м. Рівне щодо
невиплати коштів за рішенням
Рівненського міського суду по справі №
2-8492/11 протиправними та зобов'язати
вчинити дії - виконати рішення суду,
виплативши нараховані згідно із
судовим рішенням кошти.

В судове засідання Позивач не
з'явилася, подала заяву про розгляд
справи за її відсутності. Відповідач
подав письмові заперечення та
пояснення проти заяви та просив справу
слухати у їх відсутність.

В поданих до суду запереченнях та
поясненнях, відповідач вказує, що
відповідно до ст. 63 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону здійснюється
за рахунок Державного бюджету, а тому
рішення суду по справі № 2-8492/11 не
виконано Управлінням Пенсійного фонду
в м. Рівне з незалежних від нього
причин.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до Закону України про
Державний бюджет України на 2011 рік» від
14.06.2011 № 14.06.2011 року № 3491-VI, який набрав
чинності 19.06.2011 року, внесено зміни у
прикінцеві положення зазначеного
закону, якими встановлено, що у 2011 році
норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, визначених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог вищезазначеного
Закону Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову від 06.07.2011 року № 745
«Про встановлення деяких розмірів
виплат ,що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», яка
набрала чинності 23.07.2011 року.

На підставі рішення Конституційного
Суду України від 25.01.2012 року № 1-11/2012
виникає юридично обґрунтоване
твердження, що при вирішенні справ за
адміністративними позовами
чорнобильців повинні бути застосувати
постанови Кабінету Міністрів України,
які на час виникнення спірних
правовідносин встановлювали розміри
пенсійних виплат зазначеним
категоріям громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції
України виключно Законом України «Про
Державний бюджет України»
визначаються будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.

Згідно ст. 23 Бюджетного кодексу України
будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету здійснюються лише за
наявності відповідного бюджетного
призначення.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» кошти Пенсійного фонду
використовуються на виплату пенсій,
надання соціальних послуг,
передбачених цим Законом, а відтак
наявні два закони - Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Закон України «Про
внесення змін до Закону України про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
які мають однакову юридичну силу, але
по-різному встановлюють розмір пенсій
особам, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Конституція не встановлює пріоритету
застосування того чи іншого закону, в
тому числі залежно від предмета
правового регулювання. За змістом с. 3
ст. 150 Конституції України рішення
Конституційного суду є обов'язковими
до виконання на території України, а
отже, за наявності декількох законів,
норми яких по-різному регулюють
конкретну сферу суспільних відносин,
під час вирішення спорів у цих
відносинах суди повинні застосовувати
положення закону з урахуванням дії
закону в часі за принципом пріоритету
тієї норми, яка прийнята пізніше.

Просять у задоволенні вимог ОСОБА_1
відмовити у повному обсязі.

Враховуючи те, що сторони заявили
клопотання про слухання справи у їх
відсутності, суд в порядку ч. 4 ст. 122 КАС
України здійснює судовий розгляд у
порядку письмового провадження.

Дослідивши подані суду заяву, подану в
порядку ч. 9 ст. 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, заперечення, письмові докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що заяву ОСОБА_1 слід
задовольнити за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
потерпілою від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, та згідно ст. 14
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» віднесена до 1 категорії
(посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
серії НОМЕР_1 від 26.01.2010 року), являється
інвалідом 2-ї групи, захворювання
пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, у
зв'язку із чим їй призначена пенсія.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області по справі № 2-8492/11
від 20.02.2012 року Управління Пенсійного
фонду в м. Рівне зобов'язано здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплатити 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткову щомісячну пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням вимог ч.3 ст.67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 16.03.2011 року до зміни статусу позивача
або ж до зміни у законодавстві, що
регулює спірні правовідносини з
урахуванням проведених раніше виплат.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 10.09.2012 року
по справі № 2-8492/11 апеляційна скарга
Управління Пенсійного фонду в м. Рівне
залишена без задоволення, а постанова
Рівненського міського суду від 20.02.2012
року - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

25.12.2012 року державним виконавцем
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області Велесик Т.М.
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження.

27.02.2013 року та 18.06.2013 року державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області Велесик Т.М. винесено постанови
про закінчення виконавчого
провадження на підставі ч.3 ст.75 та п. 11
ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» (постанови державного
виконавця за реєстраційними номерами
ВП № 35817166 від 18.06.2013 року та ВП № 35817397
від 27.02.2013 року).

Як вбачається зі змісту постанов про
закінчення виконавчого провадження
від 18.06.2013 та 27.02.2013 року підставою
закінчення виконавчого провадження
було відсутність відповідного
фінансування із Державного бюджету
України.

Жодних грошових коштів з моменту
набрання рішення суду по справі № 2-8492/11
законної сили та відкриття виконавчого
провадження від Управлінням
Пенсійного фонду в м. Рівне ОСОБА_1 не
виплачувались, рішення суду щодо
перерахунку та виплати 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової
щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком, з урахуванням вимог ч.3
ст.67 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» досі не виконано.

В силу вимог ст. 255 КАС України та
Конституції України судові рішення
являються обов'язковими для осіб, які
приймали участь у справі, для їх
правонаступників, а також для усіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб та підлягають
виконанню на усій території України. А
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність присудженого майна в
натурі тощо) та за поданням державного
виконавця чи заявою сторони у
виконавчому провадженні - суд може
змінити спосіб та порядок виконання
судового рішення.

З метою належного виконання рішення
суду, державним виконавцем не
проведена перевірка факту належного
виконання постанови суду, зокрема щодо
прийняття боржником Управлінням
пенсійного фонду в м. Рівне заходів
реагування - звернення в Державне
казначейство щодо наявності
відповідної суми за рішеннями суду та
необхідності внесення її у Державний
бюджет наступного року.

У свою чергу, Управлінням Пенсійного
фонду в м. Рівне не вжито відповідних
заходів, спрямованих на виплату
заборгованості по пенсії ОСОБА_1
Зокрема, Управління не зверталося до
органів Державного казначейства щодо
наявності відповідної суми за
рішеннями суду та необхідності
внесення її у Державний бюджет
наступного року. Доказом
протиправності дій/бездіяльності
відповідача є факт наявності
нарахованої, але не погашеної суми
заборгованості.

Разом з тим, відсутність відповідного
фінансування з Державного бюджету
України не може бути підставою для
відмови у виконанні рішення суду,
щосвідчить про порушення Управлянням
пенсійного фонду в м. Рівне приписів ст.
124 Конституції України, ст. 255 КАС
України, п. 1 статті 6 Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод, прийнятою Радою Європи
04.11.1950року, статті 1 Протоколу 1 до
вказаної Конвенції, законних прав і
охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Із цим
конституційним правом громадян
кореспондується обов'язок держави щодо
його забезпечення.

Враховуючи ті обставини, що на день
подання заяви до суду та постановлення
судового рішення, рішення суду від
20.02.2012 року по справі № 2-8492/11
Управлінням пенсійного фонду в м. Рівне
не виконано, такі дії Управління
безумовно є протиправними.

Згідно приписів ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 2, 5-11, 17-18, 69-72, 94, 99, 122, 158-163, 267
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1, подану в порядку ч. 9 ст. 267
КАС України, задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
щодо невиконання рішення Рівненського
міського суду по справі № 2-8492/11 від
20.02.2012 року протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне виконати
рішення Рівненського міського суду по
справі № 2-8492/11 від 20.02.2012 року,
здійснивши ОСОБА_1 перерахунок пенсії
та виплатити 8 мінімальних пенсій за
віком та додаткову щомісячну пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням вимог ч.3 ст.67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 16.03.2011 року до зміни статусу позивача
або ж до зміни у законодавстві, що
регулює спірні правовідносини з
урахуванням проведених раніше виплат.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Рівненський міський суд
Рівненської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Рівненського міського
суду
Діонісьєва Н.М.