Справа № 437/17808/13-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Антоненко М.В.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року справа №437/17808/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Васильєвої І.А., Яманко В.Г.,
Казначеєва Е.Г. , розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
м.Луганська на постанову Ленінського
районного суду м.Луганська від 12
грудня 2013 року у справі № 437/17808/13-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Луганська, третя особа -
Територіальне управління Державної
судової адміністрації в Запорізькій
області про визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання
здійснити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2013 року позивач звернувся
до суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Луганська, в якому просив
визнати неконституційними і
неправомірними дії УПФУ в Ленінському
районі м. Луганська щодо відмови ОСОБА_2
в перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді з 01 січня 2012
року, зобов'язати УПФУ в Ленінському
районі м. Луганська перерахувати та
виплатити позивачу щомісячне грошове
утримання як судді у відставці на
підставі ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» з 01 січня
2012 року з урахуванням різниці, яка
виплачена за період на день винесення
рішення, зобов'язати відповідача в
Ленінському районі м. Луганська в
подальшому здійснювати ОСОБА_2
перерахунок (нарахування) щомісячного
довічного грошового утримання у разі
зміни розміру заробітної плати
працюючого судді на відповідній посаді
(а.с. 2-5).

Постановою Ленінського районного суду
м.Луганська від 12 грудня 2013 року
адміністративний позов ОСОБА_2
задоволений частково, визнано
неконституційними і неправомірними
дії Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Луганська щодо відмови ОСОБА_2 в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання з 20 травня 2013 року
та зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Луганська перерахувати та виплатити
ОСОБА_2 щомісячне грошове утримання, як
судді у відставці на підставі ч. 3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» з 20 травня 2013 року з
урахуванням різниці, яка виплачена за
період на день винесення рішення (а.с.
41-44).

Відповідач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі (а.с. 48-49).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що органи Пенсійного
Фонду здійснюють призначення та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
на підставі ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», Порядку
подання документів для призначення і
виплати щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
органами Пенсійного Фонду України від
25 січня 2008 року № 3-1. Розмір щомісячного
довічного грошового утримання
управлінням обчислений відповідно до
норм чинного законодавства. Проведення
перерахунків щомісячного довічного
грошового утримання суддям, Законом та
Порядком не передбачений. Відповідно
до Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» перерахунок може бути
здійснено виключно суддям
Конституційного Суду України.

Частиною 8 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що апеляційні скарги у
справах, передбачених пунктами 1, 2
частини першої цієї статті,
розглядаються апеляційними судами в
порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що на теперішній час
позивач ОСОБА_2 є суддею у відставці,
звільнена з займаної посади - судді та
голови Ленінського районного суду м.
Запоріжжя.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська та
отримує щомісячне довічне грошове
утримання згідно зі ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів».

Як свідчить позовна заява та матеріали
справи, позивач звернулась до
Управління Пенсійного Фонду з заявою
про перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання 24 жовтня 2013 року,
до заяви були додані довідки видані ТУ
ДСА в Запорізькій області датовані 02
жовтня 2013 року про заробітну плату
працюючого на відповідній посаді судді
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя за січень 2010 року,
лютий-вересень 2010, жовтень-грудень 2010
року, січень-червень 2011 року, липень 2011
року, серпень-вересень 2011 року, жовтень
2011 року, листопад 2011 року, грудень 2011
року, січень 2012 року, квітень 2012 року,
липень 2012 року, жовтень 2012 року, грудень
2012 року, на 1 січня 2013 року (а.с. 14-28).

Відповідно до рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська від 06
листопада 2013 року №17515/02-1, ОСОБА_2
відмовлено в перерахунку довічного
грошового утримання, посилаючись на те,
що Порядком подання документів для
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці, затвердженим постановою
Правління ПФУ від 25 січня 2008 року№3-1 та
зареєстрованим в Мінюсті України від 12
березня 2008 року за №20/14891 не
врегульовано питання перерахунку
довічного грошового утримання. Також,
ст. 138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» передбачено проведення
перерахунків довічного грошового
утримання тільки у разі зміни розміру
грошового утримання суддів
Конституційного суду України (а.с. 29).

Отримавши відмову Пенсійного Фонду,
позивач був змушений звернутися до
суду з вказаним позовом.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Спірним питанням в даній справі є
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у зв'язку з підвищенням заробітної
плати судді, працюючого на відповідній
посаді відповідно до ст. 129, 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» та Рішення Конституційного
Суду України від 3 червня 2013 року №
3-рп/2013.

З цього приводу судова колегія
зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Правовий статус суддів та гарантії їх
незалежності визначені Конституцією
України та Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року № 2453 (далі - Закон № 2453), що
відповідає частині першій статті 126
Основного Закону України, згідно з якою
незалежність і недоторканність суддів
гарантуються Конституцією і законами
України.

Таким чином, конституційний статус
судді передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Такими гарантіями є надання їм за
рахунок держави матеріального
забезпечення (суддівська винагорода,
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо) та надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці.
Право судді у відставці на пенсійне або
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією належного здійснення
правосуддя і незалежності працюючих
суддів та дає підстави висувати до
суддів високі вимоги, зберігати довіру
до їх компетентності і
неупередженості. Щомісячне довічне
грошове утримання судді спрямоване на
забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня, оскільки суддя
обмежений у праві заробляти додаткові
матеріальні блага, зокрема обіймати
будь-які інші оплачувані посади,
виконувати іншу оплачувану роботу.

Частина третя статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» до
внесених Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року № 3668 (далі - Закон № 3668)
змін передбачала: «Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання».

Таким чином, визначений Законом № 2453
порядок нарахування щомісячного
довічного грошового утримання було
змінено Законом № 3668, внаслідок чого
зменшено розмір щомісячного довічного
грошового утримання суддів. Частиною
п'ятою статті 138 Закону № 2453 до внесення
Законом № 3668 змін передбачалося, що
«пенсія або щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку. Довічне грошове утримання
суддям загальної юрисдикції
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
державного бюджету, за винятком суддів
Конституційного Суду України,
Верховного Суду України та вищих
спеціалізованих судів, яким грошове
утримання виплачується цими судами».

У статті 2 Закону № 3668 закріплено, що
максимальний розмір пенсії (крім
пенсійних виплат, що здійснюються з
Накопичувального пенсійного фонду) або
щомісячного довічного грошового
утримання (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною), призначених
(перерахованих), зокрема, відповідно до
Закону № 2453, не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність.

Судова колегія звертає увагу на те, що
рішенням Конституційного суду України
у справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 2, абзацу другого пункту 2
розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» (справа
щодо зміну умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) № 3-рп/2013
від 03 червня 2013 року, визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними): частину третю,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року № 2453-VI у редакції Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI;
статтю 2 Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI в частині
поширення її дії на Закон України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року № 2453-VІ, абзац другий пункту 2
розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-IV та без проведення
інших перерахунків, передбачених
законодавством.

Крім того, вказаним рішенням зазначено
порядок його виконання, а саме:
підлягають застосуванню частини перша,
друга статті 138 Закону № 2453 у редакції
Закону № 3668 як такі, що не суперечать
Конституції України; частина третя
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
№ 3668, яка суперечить Конституції
України‚ не підлягає застосуванню як
така, що втратила чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення. Натомість
підлягає застосуванню частина третя
статті 138 Закону № 2453 в редакції до
змін, внесених Законом № 3668, а саме:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання»; перше, друге, трете речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини п'ятої статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме: «Пенсія
або щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку» ‚ та четверте речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 зі
змінами, внесеними Законом № 3668, а саме:
«Довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України»; дія
статті 2 Закону № 3668 не поширюється на
Закон № 2453; дія абзацу другого пункту 2
розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону № 3668 не поширюється
на правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання).

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення при
розгляді судами загальної юрисдикції
позовів у зв'язку з правовідносинами,
що виникли внаслідок дії положень
законів України, визнаних
неконституційними.

Доводи Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
м.Луганська щодо відсутності
нормативного документу, який би
встановлював механізм здійснення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці, та як наслідок відсутності
підстав для проведення такого
перерахунку є безпідставним. Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» встановлена гарантія
матеріального забезпечення судді у
відставці, яка не може бути
знівельована в зв'язку з тим, що органи
влади України не встановили порядку, за
яким зазначена гарантія повинна бути
дотримана.

Отже позовні вимоги в частині
здійснення перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці підлягають задоволенню.

Разом з тим позовні вимоги в частині
визнання неконституційними дії
Управління Пенсійного Фонду України в
Ленінському районі м. Луганська,
зобов'язання Управління Пенсійного
Фонду України в Ленінському районі м.
Луганська в подальшому здійснювати
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання у разі зміни
розміру заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, а також
здійснення перерахунку з 20 травня 2013
року, задоволенню не підлягають з
урахуванням наступного.

Як встановлено судом першої та
апеляційної інстанції та підтверджено
матеріалами справи, позивач з заявою
про перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання звернулась 24
жовтня 2013 року додавши до заяви довідки
ТУ ДСАП датовані 02 жовтня 2013 року.

Відповідно до вимог ст.45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» перерахунок
пенсії здійснюється у разі виникнення
права на підвищення пенсії - з першого
числа місяця, в якому пенсіонер
звернувся за перерахунком пенсії, якщо
відповідну заяву з усіма необхідними
документами подано ним до 15 числа
включно, і з першого числа наступного
місяця, якщо заяву з усіма необхідними
документами подано ним після 15 числа.
Отже з урахуванням поданої заяви
перерахунок повинен робитися з 01
листопада 2013 року. Крім того, судова
колегія звертає увагу на те, що в
адміністративному судочинстві захисту
підлягає порушене право, отже вимоги
позивача та висновок суду першої
інстанції про зобов'язання в
подальшому здійснювати перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання у разі зміни розміру
заробітної плати працюючого судді на
відповіді ній посаді є безпідставними
та неправомірними. На підставі
викладеного, судова колегія робить
висновок про те, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального права, що відповідно до
вимог ст. 202 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Луганська на постанову
Ленінського районного суду м.Луганська
від 12 грудня 2013 року у справі №
437/17808/13-а -задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного
суду м.Луганська від 12 грудня 2013 року
у справі № 437/17808/13-а -скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного Фонду України в
Ленінському районі м. Луганська від
06.11.2013 року № 17515/02-1 щодо перерахунку
ОСОБА_2 щомісячного довічного
грошового утримання.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Ленінському районі м.
Луганська здійснити перерахунок та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
на підставі ч.3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» з 01
листопада 2013 року з урахуванням
виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду апеляційної
інстанції є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв