Справа № 2-а-29/13
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-29/13
Головуючий у 1-й інстанції: Войнаренко
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Безименної
Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Вишгородського районного суду
Київської області від 19.04.2013 у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України у Київській області про
визнання дій неправомірними та
зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Вишгородського
районного суду Київської області від
19.04.2013 у задоволенні вищевказаного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову, якою задовольнити
позовні вимоги повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог, з чим погоджується колегія
суддів з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 з 02.03.2011 призначено пенсію
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

З розрахунку пенсії за вислугу років
пенсію позивача було обчислено з
посадового окладу за останньою штатною
посадою, займаною перед звільненням, та
з середнього розміру щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення за 24 останні календарні
місяці служби підряд перед
звільненням.

При визначенні розміру пенсії позивача
відповідач керувався постановою КМ
України «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393
(далі - Постанова).

У відповідності до п. 7 Постанови у
редакції, чинній на час виходу позивача
пенсію, пенсії обчислюються з таких
видів грошового забезпечення:

- відповідних окладів за посадою,
військовим (спеціальним) званням (для
осіб рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту щомісячної надбавки за
спеціальне звання) та відсоткової
надбавки за вислугу років у розмірах,
установлених за останньою штатною
посадою, займаною перед звільненням;

- щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення, крім щомісячних
надбавок (доплат), установлених особам,
які мають право на пенсію за вислугу
років згідно із законодавством і
залишені за їх згодою та в інтересах
справи на службі) та премії. Розмір
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається за
24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням. Середня сума
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається
шляхом ділення на 24 загальної суми цих
видів грошового забезпечення за 24
останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням.

Керуючись вказаною постановою
відповідач не врахував, що вона є
підзаконним нормативно-правовим актом,
прийнятим на підставі, зокрема, ч. 3 ст. 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

З 1998 року ч. 3 ст. 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» передбачала, що пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам їх
сімей обчислюються з грошового
забезпечення. Також вказана норма
передбачала, що порядок та розмір
грошового забезпечення встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, з 01 січня 2005 року було
внесено зміни до ч. 3 ст. 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» та визначено, що
пенсії особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
встановлених законодавством.

Таким чином, з 01 січня 2005 року розмір
грошового забезпечення та порядок його
врахування під час обчислення пенсії
був врегульований безпосередньо ч. 3 ст.
43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», а тому у вказаній нормі права
були відсутні посилання на можливість
додаткового регулювання даних
правовідносин актами Кабінету
Міністрів України.

У зв'язку з тим, що п. 7 Постанови
встановлював інший порядок врахування
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення під час обчислення
пенсії, ніж встановлений ч. 3 ст. 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», з 01 січня 2005 року при обчисленні
пенсій особам, звільненим з військової
служби, необхідно керуватися саме
вказаним Законом.

Судом встановлено, що Законом України
«Про державний бюджет на 2006 рік» дію ч. 3
ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» було зупинено на 2006 рік, а Законом
України «Про державний бюджет на 2007
рік» - на 2007 рік.

В подальшому пунктом 2 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
в частині третій ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» слова «за останньою
штатною посадою перед звільненням»
було виключено та доповнено її словами
«та у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 пункт 2
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
визнано таким, що не відповідає
Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Згідно п. 5 рішення Конституційного
Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008
року положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

Таким чином, зміни, внесені до ч. 3 ст. 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» втратили чинність 22
травня 2008 року.

Прийняття нормативно-правового акту
про відновлення дії норми закону, яка
існувала до внесення до неї змін, що в
подальшому були визнані
неконституційними, - не вимагається.

Таким чином, з 22 травня 2008 року
відновлено дію ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» у редакції від 01
січня 2005 року.

Подальші зміни до вказаної норми права,
які передбачали можливість
врегулювання актами Кабінету
Міністрів України порядку та розміру
грошового забезпечення з якого
обчислюється пенсія, були внесені
Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» лише 01
жовтня 2011 року.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку про те, що у
період з 01 січня по 31 грудня 2005 року та з
22 травня 2008 року по 30 вересня 2011 року
при обчисленні розміру пенсії слід
керуватися положеннями ч. 3 ст. 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Як раніше зазначалося, позивачу
призначено пенсію з березня 2011 року, а
тому він має право на обчислення її
розміру із грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, як це передбачено ч. 3 ст. 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції не
обґрунтовано відмовлено у задоволенні
позовних вимог.

Посилання суду першої інстанції на
Закон України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» є необґрунтованими.

Правові наслідки прийняття вказаного
закону в частині встановлення порядку
застосування ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» підлягали б
дослідженню, у разі виходу позивача на
пенсію після набуття ним чинності.
Внесення змін до порядку обчислення
розміру пенсії, згідно ст. 63 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», не є підставою
для перерахунку раніше призначених
пенсій.

Зважаючи на ту обставину, що позов було
подано 04.01.2013, суд першої інстанції
повинен був прийти до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
в межах строку звернення до суду, тобто
за період з 04.07.2012.

Отже, позовні вимоги за період з 01.03.2011
по 03.07.2012, слід залишити без розгляду у
відповідності до вимог ч. 2 ст. 99 та ч. 1
ст. 100 КАС України, так як пропуск строку
звернення до суду є підставою для
залишення позовних вимог без розгляду.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції невірно надана правова
оцінка обставинам справи, а тому
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 197, 198, 201, 205 та 207 КАС України,
колегія суддів,

П О С Т А Н
О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Вишгородського районного
суду Київської області від 19.04.2013
скасувати та постановити нову, якою
позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Київській області про визнання дій
неправомірними та зобов`язання вчинити
певні дії за період з 01.03.2011 по 03.07.2012
залишити без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Київській області про визнання дій
неправомірними та зобов`язання вчинити
певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України у
Київській області щодо нарахування
пенсії виходячи з середньомісячної
суми додаткових видів грошового
забезпечення за 24 місяці перед
звільненням та відмову здійснити
призначення та перерахунок пенсії.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України у Київській
області перерахувати та виплатити
ОСОБА_2 пенсію, виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством
відповідно до вимог ч. 3 ст. 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» з 04.07.2012 та
виплатити недоплачену різницю пенсії з
урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена в порядку та
строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя

Кучма А.Ю.

Судді:

Аліменко В.О.

Безименна Н.В.