Справа № 2а/1270/5072/12
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/64142/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Мироненка О.В.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
попереднього розгляду касаційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 25 вересня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Луганській області про визнання
протиправною постанови №42 від 14 червня
2012 року та рішення №15 від 14 червня 2012
року, -в с т а н о в и л а:ОСОБА_4
звернулась до суду з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Луганській області про визнання
протиправною постанови №42 від 14 червня
2012 року та рішення №15 від 14 червня 2012
року.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 24 липня 2012
року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано
постанову Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
Луганській області №42 від 14 червня 2012
року про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудування.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
Луганській області №15 від 14 червня 2012
року про заборону експлуатації
закінченого будівництвом об'єкта не
прийнятого в експлуатацію.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_4 судові витрати зі
сплати судового збору в сумі 984,60 грн.
(дев'ятсот вісімдесят чотири гривні
шістдесят копійок).

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 24
липня 2012 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позов
задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Луганській області №15 від 14 червня 2012
року про заборону експлуатації
закінченого будівництвом об'єкта не
прийнятого в експлуатацію.

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням суду апеляційної
інстанції, ОСОБА_4 звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду апеляційної
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4
зареєстрована як фізична
особа-підприємець виконавчим
комітетом Лисичанської міської ради
Луганської області 24 січня 2002 року.

Позивач 10 січня 2005 року подала до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Луганській області декларацію про
початок виконання будівельних робіт.

На підставі наказу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Луганській області від 18
квітня 2012 року № 75 ППБ/1 та направлення

від 18 квітня 2012 року № 75 ППБн/1 головним
державним інспектором Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Луганській області 07 травня
2012 року проведена позапланова
перевірка та складено акт перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
на об'єкти будівництва: реконструкція
нежитлового вбудованого приміщення з
будівництвом двох окремих входів під
магазин змішаної торгівлі,
розташованого за адресою АДРЕСА_1, яке
належить позивачу на праві приватної
власності, та в якому позивач здійснює
підприємницьку діяльність.

В ході перевірки встановлено, що у
зазначеному приміщенні не виконані всі
передбачені проектом реконструкції
будівельні роботи, проте приміщення
експлуатується як магазин без
реєстрації декларації про готовність
об'єкта до експлуатації.

Інспектором Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Луганській області складено протокол
від 11 червня 2012 року № 75ППБ пр-1/1, згідно
з яким розгляд справи про виявлені
порушення призначений на 14 червня 2012
року.

За результатами розгляду справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Луганській області винесена постанова
№42 від 14 червня 2012 року якою позивача
як приватного підприємця, притягнуто
до відповідальності за порушення у
сфері містобудівної діяльності та
накладено штраф у розмірі 98460,00 грн., а
саме за експлуатацію нежитлового
приміщення під магазин змішаної
торгівлі без отримання відповідного
документу, який дає право на
експлуатацію, тобто без реєстрації
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Також відповідачем винесено рішення
№15 від 14 червня 2012 року про заборону
експлуатації закінченого будівництвом
об'єкта не прийнятого в експлуатацію.

Не погоджуючись із винесеними
відповідачем постановою №42

від 14 червня 2012 року про накладення
штрафу та рішенням №15 від 14 червня 2012
року про заборону експлуатації
закінченого будівництвом об'єкта,
позивач оскаржила їх до суду.

Задовольняючи позов частково, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що дії відповідача при винесенні
оскаржуваного рішення про заборону
експлуатації закінченого будівництвом
об'єкта є протиправними, та суперечать
вимогам чинного законодавства, разом з
тим, дійшов висновку про правомірність
оскаржуваної постанови про накладення
штрафу, як такої, що відповідає вимогам
чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком апеляційного суду з огляду
на таке.

Положеннями статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною 5 статті 39 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) датою прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта є дата реєстрації декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
або видачі сертифіката.

Частиною 8 вищезазначеної статті
передбачено, що експлуатація
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих в експлуатацію,
забороняється.

Відповідно до пункту 2 Загальних
положень Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року №461 (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) прийняття в
експлуатацію об'єктів, що належать до I -
III категорії складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснено на підставі
будівельного паспорта, проводиться
шляхом реєстрації Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами (далі -
Інспекція) поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації (далі - декларація).

Відповідно до пункту 12 зазначеного
Порядку експлуатація об'єктів, не
прийнятих в експлуатацію,
забороняється.

Згідно з пунктом 11 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 року №553 (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) посадові особи
інспекцій під час здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю мають право, зокрема, складати
протоколи про вчинення правопорушень
та акти перевірок, і накладати штрафи у
межах повноважень, передбачених
законом.

Статтею 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачена
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності

Суб'єкти містобудування, які є
замовниками будівництва об'єктів (у
разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу, зокрема, за такі
правопорушення: експлуатація або
використання об'єктів будівництва, не
прийнятих в експлуатацію, а також
наведення недостовірних даних у
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації чи акті готовності
об'єкта до експлуатації:об'єктів I
категорії складності - у розмірі
вісімнадцяти мінімальних заробітних
плат; об'єктів II категорії складності -
у розмірі сорока п'яти мінімальних
заробітних плат; об'єктів III категорії
складності - у розмірі дев'яноста
мінімальних заробітних плат; об'єктів IV
категорії складності - у розмірі
трьохсот сімдесяти мінімальних
заробітних плат; об'єктів V категорії
складності - у розмірі дев'ятисот
мінімальних заробітних плат.

Як встановлено судами, позивач
експлуатувала закінчений будівництвом
об'єкт, що на момент проведення
перевірки не був прийнятий в
експлуатацію у встановленому законом
порядку, тому відповідачем правомірно
та в межах компетенції винесена
постанова №42 від 14 червня 2012 року, якою
позивача притягнуто до
відповідальності за порушення у сфері
містобудівної діяльності та накладено
штраф у розмірі 98460,00 грн.

Також судом встановлено, що
відповідачем 01 червня 2012 року
зареєстрована декларація про
готовність об'єкта - магазину змішаної
торгівлі АДРЕСА_1 - до експлуатації.

Отже, на момент винесення
оскаржуваного рішення №15

від 14 червня 2012 року про заборону
експлуатації закінченого будівництвом
об'єкта не прийнятого в експлуатацію,
даний об'єкт вже був прийнятий в
експлуатацію.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов правомірного висновку про
скасування рішення №15 від 14 червня 2012
року про заборону експлуатації
закінченого будівництвом об'єкта не
прийнятого в експлуатацію.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що вирішуючи даний спір, суд
апеляційної інстанції дав правильну
правову оцінку обставинам у справі.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішенні суду апеляційної інстанції.

Постановлене у справі рішення суду
апеляційної інстанції є законним і
обґрунтованим, а тому підстави для його
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Луганській області про визнання
протиправною постанови №42 від 14 червня
2012 року та рішення №15 від 14 червня 2012
року - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: