Справа № 826/2365/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11 квітня 2014 року 14 год. 15
хв. № 826/2365/14

Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Данилишин В.М.
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Мега Лоджистікс" до
державного реєстратора відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців Дарницького
району реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві
Савченко Олени Анатоліївни та
державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання незаконною дії та
скасування запису і рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 24 лютого 2014 року надійшов
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Мега Лоджистікс"
(далі - позивач) до державного
реєстратора відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Дарницького району
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві
Савченко Олени Анатоліївни (далі -
відповідач-1) та державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві (далі - відповідач-2) про:

- визнання незаконною реєстраційної
дії, вчиненої 21 серпня 2013 року
відповідачем-1;

- скасування запису у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР)
щодо відсутності позивача за адресою,
внесеного 21 серпня 2013 року
відповідачем-1 за № 4015886 (далі -
оскаржуваний запис);

- скасування рішення № 2513 про
анулювання реєстрації позивача як
платника податку на додану вартість
(далі - ПДВ), прийнятого 23 серпня 2013 року
відповідачем-2 (далі - оскаржуване
рішення).

Ухвалою суду від 26 лютого 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні.

В обґрунтування позову представник
позивача зазначив, що на момент
прийняття оскаржуваних рішень та
вчинення дій, які є предметом розгляду
у межах даної справи, фактичне
місцезнаходження позивача було
незмінним та відповідало відомостям,
зазначеним у ЄДР, а тому у відповідачів
були відсутні правові підстави для
прийняття оскаржуваного рішення та
вчинення дій, направлених на внесення
до ЄДР відомостей про відсутність
позивача за місцезнаходженням.

У ході судового розгляду справи
представник позивача підтримав позов
та просив задовольнити його повністю.

Відповідач-1 не визнала позов та
просила відмовити у його задоволенні
повністю з підстав, зазначених у
письмових запереченнях проти позову,
поданих до суду через канцелярію 17
березня 2014 року. У судове засідання 31
березня 2014 року відповідач-1 не прибула,
хоча про дату, час та місце судового
розгляду справи повідомлена належним
чином. Поряд з цим, 31 березня 2014 року до
суду через канцелярію надійшло
письмове клопотання про розгляд справи
за відсутності відповідача-1.

Представник відповідача-2 також не
визнав позов та просив відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову, поданих до суду через
канцелярію 17 березня 2014 року.

Враховуючи викладене та зважаючи на
достатність наявних у матеріалах
справи доказів для розгляду та
вирішення справи по суті, у судовому
засіданні 31 березня 2014 року судом,
відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), прийнято рішення
про подальший розгляд та вирішення
справи у порядку письмового
провадження.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 25 квітня 2012 року
зареєстрований Дарницькою районною у
місті Києві державною адміністрацією
як юридична особа та із 27 квітня 2012 року
взятий відповідачем-2 на облік як
платник податків, а платником ПДВ
зареєстрований із 01 вересня 2012 року
згідно з відповідним свідоцтвом №
200060686.

Працівниками Державної податкової
служби у місті Києві (далі - ДПС у м.
Києві) 31 травня 2013 року складено
акт обстеження податкової адреси
позивача (місто Київ, вулиця Миколи
Бажана, 10-А), яким засвідчено факт
незнаходження його за вказаною
адресою.

Копію вказаного акту разом з іншими
документами листом ДПС у м. Києві від
10 червня 2013 року № 1349/7/07-5315
направлено відповідачу-2 із
зазначенням того, що управлінням
податкової міліції ДПС у м. Києві в
рамках операції "Держкордон-2013"
здійснюється перевірка
зовнішньоекономічної діяльності
окремих суб'єктів господарювання, у
тому числі позивача. У ході перевірки
виявлено, що позивач має ознаки
фіктивності, є ризиковим
підприємством-імпортером та задіяне у
схемах мінімізації податкових
зобов'язань. Під час обстеження адреси
реєстрації (податкової адреси)
виявлено відсутність позивача, його
службових осіб,
фінансово-господарської діяльності і
бухгалтерської документації, про що
складено відповідний акт.

За результатами проведених заходів
щодо встановлення місцезнаходження
позивача, відповідачем-2 складено
відповідну довідку від 01 липня 2013 року
№ 1737, згідно з якою, місцезнаходження
позивача не виявлено, а 04 липня 2013 року -
повідомлення № 388/9/18-286 про відсутність
юридичної особи за місцезнаходженням
(Форма № 18-ОПП), яку направлено
державному реєстратору та ним отримано
10 липня 2013 року.

Того ж 10 липня 2013 року відповідачем-1
складено повідомлення № 21 щодо
необхідності подання державному
реєстратору реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу, яким, відповідно до ч. 12 ст. 19
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", позивача
повідомлено про те, що протягом місяця,
до 10 серпня 2013 року, він зобов'язаний
підтвердити свої реєстраційні дані.
Факт направлення позивачу 11 липня 2013
року вказаного повідомлення
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією квитанції поштового
відділення.

Однак, вказане повідомлення
повернулось відповідачу-1 без вручення
адресату із довідкою поштового
відділення про причини повернення - "за
закінченням терміну зберігання", що
підтверджується наявними у матеріалах
справи копіями поштового конверту та
вказаної довідки.

У зв'язку із внесенням 21 серпня 2013 року
відповідачем-1 до ЄДР оскаржуваного
запису № 4015886 щодо відсутності
позивача за вказаною адресою, 28 серпня
2013 року відповідачем-2, згідно з пп. "ж" п.
184.1 ст.184 Податкового кодексу України
(далі - ПК України), прийнято
оскаржуване рішення № 25-13 про
анулювання реєстрації позивача як
платника ПДВ.

Суд не погоджується з доводами
представника позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів та аналізу наступних
положень і обставин.

Так, відповідно до ч.ч. 12, 14 ст. 19 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", у разі надходження
державному реєстратору від органу
доходів і зборів повідомлення
встановленого зразка про відсутність
юридичної особи за її
місцезнаходженням державний
реєстратор зобов'язаний надіслати
поштовим відправленням протягом п'яти
робочих днів з дати надходження
зазначеного повідомлення юридичній
особі повідомлення щодо необхідності
подання державному реєстратору
реєстраційної картки.

Якщо державному реєстратору повернуто
поштового відправлення, державний
реєстратор повинен внести до Єдиного
державного реєстру запис про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням.

Суд зазначає, що викладеними
положенням не конкретизовано підстави
повернення поштового відправлення
державному реєстратору, а тому
необхідно вважати, що факт такого
повернення з будь-яких підстав
породжує обов'язок державного
реєстратора внести до ЄДР запис про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням, у зв'язку з чим, за
переконанням суду, помилковою є
позиція представника позивача про те,
що лише повернення поштового
відправлення з підстави "за зазначеною
адресою не проживає" може бути приводом
для застосування наслідків,
передбачених абзацом 2 ч. 14 ст. 19 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", оскільки таке
тлумачення викладеного положення є
звуженим.

Отже, враховуючи, що до відповідача-1
повернулось поштове відправлення з
відміткою поштового відділення про
його повернення, суд прийшов до
висновку про правомірність дій
відповідача-1 щодо внесення до ЄДР
оскаржуваного запису.

При цьому, надані представником
позивача документи (копії контрактів,
полісів обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, свідоцтв про реєстрацію
транспортних засобів) суд не вважає
належними доказами факту
місцезнаходження позивача за
податковою адресою (місто Київ, вулиця
Миколи Бажана, 10-А) на момент вчинення
оскаржуваних дій та прийняття
оскаржуваного рішення, оскільки вони
не підтверджують існування такої
обставини.

Згідно з пп. "ж" п. 184.1, п. 184.2 ст. 184 ПК
України, реєстрація діє до дати
анулювання реєстрації платника
податку, яка проводиться шляхом
виключення з реєстру платників податку
і відбувається у разі якщо в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців наявний
запис про відсутність юридичної особи
або фізичної особи за її
місцезнаходженням (місцем проживання)
або запис про відсутність
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

Анулювання реєстрації на підставі,
визначеній у пп. "а" п. 184.1 цієї статті,
здійснюється за заявою платника
податку, а на підставах, визначених у
пп. "б" - "з" п. 184.1 цієї статті, може
здійснюватися за заявою платника
податку або за самостійним рішенням
відповідного контролюючого органу.

Таким чином, приймаючи до уваги
викладені положення та обставини,
враховуючи, що судом з'ясовано
правомірність факту внесення
відповідачем-1 до ЄДР оскаржуваного
запису, тому прийняття оскаржуваного
рішення, за переконанням суду,
відповідає положенням ПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Із системного аналізу викладених
положень та обставин суд прийшов до
висновку, що позов товариства з
обмеженою відповідальністю "Мега
Лоджистікс" до державного реєстратора
відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Дарницького району
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві
Савченко Олени Анатоліївни та
державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання незаконною дії та
скасування запису і рішення є
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. У зв'язку з
ухваленням судового рішення на користь
суб'єктів владних повноважень та
відсутністю з їх сторони судових
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні
позову товариства з обмеженою
відповідальністю "Мега Лоджистікс".

Копії постанови направити сторонам
(вручити їх уповноваженим
представникам) у порядку та строки,
встановлені статтею 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин