Справа № 826/3929/14
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2014 року № 826/3929/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Пащенка К.С., при секретарі судового
засідання Іконніковій О.Ю., розглянувши
у порядку письмового провадження
адміністративну справуза
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Ашан Україна
Гіпермаркет»доІнспекції з питань
захисту прав споживачів у м.
Києвіпровизнання протиправною та
скасування постанови,ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить визнати протиправною та
скасувати постанову відповідача від
05.03.2014 № 000034 про накладення стягнень,
передбачених ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів».
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити позов у повному
Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.
07.04.2014 в судовому засіданні за згодою
представників сторін ухвалено
розглядати справу в порядку письмового
провадження на підставі ч. 4 ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін та
показання свідків, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.
05.03.2014 на підставі акту перевірки
дотримання законодавства про захист
прав споживачів від 27.02.2014 № 000094 за
відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
на партію продукції, отриманої для
реалізації, керуючись ст.ст. 23, 26 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та Положенням про порядок накладення
та стягнення штрафів, за порушення
законодавства про захист прав
споживачів, до позивача застосовано
штраф у розмірі 472,25 грн.
Як видно з вказаного акту перевірки від
27.02.2014 № 000094, копія якого наявна в
матеріалах справи, відповідачем
встановлено відсутність необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, а саме
реалізація ковбасних виробів в
маркуванні із зазначенням загальних
фраз «не менше», «не більше» (граничні
відхилення) замість чіткого як того
вимагають норми чинних
нормативно-правових актів зазначення
даних про харчову (поживну) цінність
продукту (кількість) білків, жирів,
вуглеводів в грамах на 100 грам продукту
харчування, перелічені у п.п. 1.3 додатку
7, що є порушенням вимог п. 5 ч. 1 ст. 38
Закону України «Про безпечність та
якість харчових продуктів», абз. 4.
пункт 29 Технічного регламенту щодо
правил маркування харчових продуктів,
ст. 15 Закону України «Про захист прав
споживачів», п.п. 17, 21 Порядку
провадження торговельної діяльності
та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів, п.п. 13, 15 Розділу І Правил
роздрібної торгівлі продовольчими
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
захист прав споживачів» споживачі під
час придбання, замовлення або
використання продукції, яка
реалізується на території України, для
задоволення своїх особистих потреб
мають право на необхідну, доступну,
достовірну та своєчасну інформацію про
продукцію, її кількість, якість,
асортимент, а також про її виробника
(виконавця, продавця).
Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про
захист прав споживачів» встановлено,
що продавець (виробник, виконавець)
зобов'язаний передати споживачеві
продукцію належної якості, а також
надати інформацію про цю продукцію.
За змістом ст. 15 названого Закону
споживач має право на одержання
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
що забезпечує можливість її свідомого
і компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію повинна містити, зокрема,
дані про основні властивості
продукції, а щодо продуктів харчування
- про склад (включаючи перелік
використаної у процесі їх виготовлення
сировини, в тому числі харчових
добавок), номінальну кількість (масу,
об'єм тощо), харчову та енергетичну
цінність, умови використання та
застереження щодо вживання їх окремими
категоріями споживачів, а також іншу
інформацію, що поширюється на
Відповідно до п. 13 Правил роздрібної
торгівлі продовольчими товарами,
затверджених наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України від 11.07.2003 № 185 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 23.07.2003 за № 628/7949, не
допускаються до продажу фасовані
вітчизняні та імпортні харчові
продукти, етикетування яких не
відповідає Законам України «Про
безпечність та якість харчових
продуктів» та «Про захист прав
споживачів» і відповідним нормативним
документам та/або технічним
регламентам на продукцію. Етикетування
нефасованих харчових продуктів
здійснюється державною мовою України в
порядку, встановленому нормативними
документами та/або технічними
регламентами для певних харчових
Згідно з п.п. 17, 21 Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 15.06.2006 № 833, забороняється продаж
товарів, що не мають відповідного
маркування, етикетування або
інструкції про їх застосування (в
установлених випадках), а також
належного товарного вигляду, на яких
строк придатності не зазначено або
зазначено з порушенням вимог
нормативних документів, строк
придатності яких минув, а також тих, що
надійшли без документів, передбачених
законодавством, зокрема які
засвідчують їх якість та безпеку.
Суб'єкт господарювання зобов'язаний,
зокрема, надавати споживачеві
(покупцеві) у доступній формі
необхідну, достовірну та своєчасну
інформацію про товари.
Водночас, за змістом п. 29 Технічного
регламенту щодо правил маркування
харчових продуктів, затвердженого
наказом Державного комітету України з
питань технічного регулювання та
споживчої політики від 28.10.2010 № 487 та
зареєстрованого в Міністерстві
інформацію про поживну (харчову)
цінність зазначають у маркуванні
харчового продукту як кількісні
відомості, призначені для інформування
споживача про поживні властивості
продукту та енергетичну цінність
(калорійність). Інформація про поживну
(харчову) цінність та енергетичну
цінність (калорійність) повинна
містити: інформацію про енергетичну
цінність (калорійність) в кілоджоулях
(кДж) та/або кілокалоріях (ккал) на 100
грамів або 100 мл продукту; інформацію
про поживну (харчову) цінність, а саме:
кількість білків, жирів, вуглеводів у
грамах (г) на 100 грамів або 100 мл
При цьому, відповідно до змісту ст. 38
Закону України «Про безпечність та
якість харчових продуктів»
забороняється обіг харчових продуктів,
етикетування яких не відповідає цьому
Закону та відповідним технічним
регламентам. Усі харчові продукти, що
знаходяться в обігу в Україні,
етикетуються державною мовою України
та містять у доступній для сприймання
споживачем формі інформацію про,
зокрема, калорійність та поживну
цінність із вказівкою на кількість
білка, вуглеводів та жирів у
встановлених одиницях виміру на 100
грамів харчового продукту.
З аналізу викладених норм чітко видно,
що законодавець передбачив єдиний
можливий спосіб етикетування харчових
продуктів щодо зазначення поживної
цінності, а саме зазначення інформації
про кількість білків, жирів, вуглеводів
у грамах (г) на 100 грамів харчового
Судом не приймається до уваги
посилання позивача на листи
Міністерства економічного розвитку і
вимог щодо вказування точної кількості
білків, жирів та вуглеводів чи
вказування їх гранично допустимого
рівня та лист ДП «УкрНДНЦ» від 30.01.2014 №
2-10/2.4-13-564 щодо відсутності заборони
зазначати відхилення для білка - у бік
збільшення і для жиру - у бік зменшення,
з огляду на те, що, по-перше, вказані
листи не належать до
нормативно-правових актів, якими слід
керуватись суду при вирішенні
адміністративної справи відповідно до
принципу законності, закріпленого у ч. 1
ст. 9 КАС України, по-друге, відсутність
заборони зазначати такі відхилення не
дає підстави не вказувати точну
кількість білків, жирів та вуглеводів
на 100 грамів харчового продукту.
Також судом не приймається до уваги
посилання позивача на зазначення на
товарах інформації про поживну
цінність відповідно до вимог ДСТУ 4436:2005
«Ковбаси варені, сосиски, сардельки,
хліби м'ясні. Загальні технічні умови»
та ДСТУ 4427:2005 «Ковбаси сирокопчені та
сиров'ялені. Загальні технічні умови»,
у додатках до яких зазначено, що масова
частка білку має позначку «не менше»,
масова частка жиру - має позначку «не
більше», оскільки зі змісту таких ДСТУ
видно, що останні визначають вимоги до
процесу виробництва відповідної
продукції, в той час як вимоги до
маркування харчової продукції,
зокрема, ковбасних виробів визначені в
Технічному регламенті щодо правил
маркування харчових продуктів, який
розроблений відповідно до вимог
Законів України «Про безпечність та
якість харчових продуктів», «Про
захист прав споживачів», а також
положень Директиви Європейського
Парламенту та Ради від 20 березня 2000
року N 2000/13/ЄС про наближення
законодавства держав-членів про
етикетування, оформлення та
рекламування продуктів харчування і
Директиви Комісії від 30 січня 2008 року N
2008/5/ЄС щодо обов'язкового зазначення на
етикетці певних продуктів харчування
деякої докладної інформації, окрім
тієї, що передбачена у Директиві 2000/13/ЄС
Європейського Парламенту та Ради,
визначає загальні вимоги до маркування
(етикетування) розфасованих харчових
продуктів, які вводяться в обіг в
Україні (п. 1 вказаного Технічного
Крім того, положеннями ДСТУ 4436:2005
«Ковбаси варені, сосиски, сардельки,
хліби м'ясні. Загальні технічні умови»
та ДСТУ 4427:2005 «Ковбаси сирокопчені та
сиров'ялені. Загальні технічні умови»
не встановлена вимога щодо зазначення
інформації про кількість вуглеводів у
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України
«Про захист прав споживачів» у разі
порушення законодавства про захист
прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність за
відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію - у розмірі тридцяти
відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.
Зважаючи на викладене, а також
враховуючи, що відповідач прийняв
спірну постанову від 05.03.2014 № 000034 в
межах повноважень та з дотриманням
вимог чинного законодавства, суд
прийшов до висновку про відсутність
належних правових підстав для визнання
протиправною та скасування вказаної
постанови Інспекції з питань захисту
прав споживачів у м. Києві.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Позивач достатніх беззаперечних
доказів в обґрунтування обставин, на
яких ґрунтуються його позовні вимоги,
суду не надав.
Натомість відповідач довів суду
відсутність протиправних дій зі свого
За таких обставин позовні вимоги
визнаються судом необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94, 97, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ашан
Україна Гіпермаркет» відмовити
Постанова відповідно до ч.ч. 1, 3, 4
ст. 254 КАС України набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення, а у
разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС
України або прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч. 4
ст. 167 КАС України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

СуддяПащенко К.С.