Справа № 344/19936/13-а, 2а-344/128/14
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року Справа № 876/1614/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 10 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області про зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

12.12.2013р. ОСОБА_1 звернулася з
адміністративним позовом в суд до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області
(далі-Управління), просить зобов'язати
Управління здійснити перерахунок та
виплату пенсії державного службовця, з
врахуванням сум виплаченої
матеріальної допомоги на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань з дня призначення пенсії -
17.05.2011р. та враховувати вказану суму при
чергових перерахунках пенсії.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 10 січня 2014 року прийнятою в
скороченому провадженні позов
задоволено: зобов'язано Управління
здійснити ОСОБА_1 перерахунок та
виплату пенсії державного службовця, з
врахуванням сум виплаченої
матеріальної допомоги на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань з дня призначення пенсії -
17.05.2011р. та враховувати вказану суму при
чергових перерахунках пенсії; стягнуто
з Державного бюджету на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 68,82 грн
(шістдесят вісім гривень вісімдесят
дві копійки).

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі апелянт просить постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 10 січня
2014 року скасувати і прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю. Апеляційну
скаргу обґрунтовує тим, що для
призначення пенсії позивачу враховано
всі складові заробітної плати
передбачені законодавством. Оскільки
матеріальна допомога на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань не являється складовою
заробітної плати, оскільки носить
разовий характер, тому зараховувати їх
в суму заробітної плати для обчислення
пенсії у відповідності до Закону
України «Про державну службу» немає
підстав. Окрім того, судом не враховано,
що позивачем пропущено строк звернення
до суду, передбачений ст.99 КАС України.

Враховуючи те, що постанова суду першої
інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги в їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Як вбачається з матеріалів справи -
ОСОБА_1 працювала в Державній
податковій інспекції в м.
Івано-Франківську.

Згідно Наказу ДПІ в м.
Івано-Франківську №255-0 від 16.05.2011р.
позивача звільнено з роботи у зв'язку з
виходом на пенсію за віком.

Розпорядженням Управління позивачу
17.05.2011р. призначено пенсію державного
службовця, однак, на переконання
позивача, при призначенні пенсії не
враховано до заробітку для обчислення
пенсії суми матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань.

Згідно довідки від 27.11.2013р. ДПІ про
виплачені суми матеріальної допомоги
ОСОБА_1, на які нараховані внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, позивачу виплачено
матеріальну допомогу в сумі 18 319,54 грн.
за період з 16.05.2009р. по 16.05.2011р.

Я вбачається з матеріалів справи, 02
грудня 2013 року позивач зверталась до
Управління з заявою про проведення
перерахунку пенсії з врахуванням сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань за 2009 - 2011 роки, проте листом
№212/А-8 від 02.12.2013р. Управління в такому
перерахунку відмовило.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату
праці» встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
колегії суддів для висновку, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань входить до системи оплати праці
державного службовця.

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій (частина
друга статті 2 Закону України «Про
оплату праці»).

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постанові від 14.05.2013 року в справі №
21-125а13, яка з врахуванням вимог ст.244-2
КАС України є обов'язковою для
врахування судами при розгляді справ у
подібних правовідносинах.

Слід зауважити, що задовольняючи
позовні вимоги з 17.05.2011р. суд першої
інстанції не з'ясував, чи на момент
призначення пенсії 17.05.2011р. позивач
подавала розширену довідку про
заробітну плату, з врахуванням
нарахованої матеріальної допомоги на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань за 2009-2011
роки.

Колегією суду встановлено, що 17.05.2011р.
при звернення до Управління з заявою
про призначення пенсії позивач не
подавала розширену довідку про
заробітну плату з врахуванням
нарахованої матеріальної допомоги за
2009-2011 роки.

Питання про такий перерахунок
ставилось лише 02 грудня 2013 року, в чому
позивачу було протиправно відмовлено.

Вирішуючи питання захисту прав
позивача колегія суддів приходить до
переконання, що суми матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
вирішення соціально-побутових питань є
складовою заробітної плати та повинні
бути враховані при перерахунку пенсії
проте з 02.12.2013р. - моменту звернення
позивача до Управління з заявою про
проведення такого перерахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.202 КАС України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції порушено норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
висновки суду першої інстанції
частково не відповідають обставинам
справи, що є підставою постанову суду
скасувати та прийняти нову постанову.

Щодо судових витрат, то у відповідності
до вимог ст.94 КАС України, слід стягнути
з Державного бюджету України на
користь позивача 68,82 грн. судового
збору.

Керуючись ст. ст. 94, 160, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205,
206, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 10 січня 2014 року у справі
№344/19936/13-а -скасувати та прийняти нову
постанову якою позов задовольнити
частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області провести з
02.12.2013р. перерахунок та виплату
призначеної ОСОБА_1 пенсії з
врахуванням в заробіток для обчислення
пенсії суми виплаченої матеріальної
допомоги 18 319,54 грн. та виплачених сум
пенсії та в подальшому виплачувати
ОСОБА_1 пенсію з врахуванням
проведеного перерахунку.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі
68,82 грн (шістдесят вісім гривень
вісімдесят дві копійки).

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді
Н.В. Ільчишин

М.А.Пліш