Справа № 2а-8659/10/1370
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р.
Справа № 139/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

при секретарі судового засідання
Щербі С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
29.11.2010 року у справі за позовом
Львівського міського центру
зайнятості, Львівського обласного
центру зайнятості до ОСОБА_1 про
стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА :

Львівський міський центр зайнятості
28.09.2010 р. звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просить постановити рішення про
стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 1157 грн.
67 коп.

Позивач збільшив позовні вимоги та
просив суд визнати другим позивачем
Львівський обласний центр зайнятості у
звязку з тим, що відповідачка під час
перебування на обліку у центрі
зайнятості була скерована на навчання
у МВПУЗ за професією
«Підприємець-початківець»з 25.05.2007 року
по 14.06.2007 року, на що були затрачені
державні кошти в сумі 110,66 грн. В позові
Львівський міський центр зайнятості
покликається на те, що з 22.05.2006 року
ОСОБА_1 була зареєстрована, як фізична
особа-підприємець. На момент подання
зави про надання статусу безробітного,
тобто станом на 20.07.2006 року,
підприємницьку діяльність відповідача
не було припинено, а отже відповідач не
мала права на отримання статусу
безробітної особи.

Оскаржуваною постановою Львівського
окружного адміністративного суду від
29.11.2010 року позовну заяву Львівського
міського центру зайнятості,
Львівського обласного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
коштів - задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що на момент звернення
до ЛМЦЗ відповідачка згідно чинного
законодавства, подала до Управління
державної реєстрації Львівської
міської ради заяву про припинення
підприємницької діяльності, зібрала
всі необхідні документи та здала їх для
зняття з реєстру фізичних
осіб-підприємців. Також суд формально
віднісся до розгляду справи. А саме: в
рішенні стверджується, що вона була
зареєстрована, як фізична
особа-підприємець 22.05.2006 р., хоча
остання разом із запереченням на
позовну заяву подала копію Свідоцтва
про державну реєстрацію, де чітко
зазначена дата реєстрації 04.09.2003 р; не
враховано, що з 2004 р. до моменту зняття з
реєстру фізичних осіб - підприємців,
відповідач не вела підприємницьку
діяльність і не отримувала доходів; не
взялося до уваги те, що грошова
допомога була призначена відповідачу з
18.10.2006р, а зняття з реєстру фізичних
осіб - підприємців відбулося 11.10.2006 р.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позов Львівського
міського центру зайнятості,
Львівського обласного центру
зайнятості суд першої інстанції
виходив з того, що на момент подання
зави про надання статусу безробітного,
тобто станом на 20.07.2006 року,
підприємницьку діяльність відповідача
не було припинено, а отже відповідач не
мала права на отримання статусу
безробітної особи.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

13.07.2006 року ОСОБА_1 звернулась до
Львівського міського центру
зайнятості в пошуках роботи. Статус
безробітної їй було надано 20.07.2006 року
на підставі заяви. У такій заяві
відповідачка підтвердила той факт, що
не зареєстрована, як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається та пенсійних
виплат не отримує. За час перебування
на обліку у Львівському міському
центрі зайнятості відповідач отримав
матеріальне забезпечення у вигляді
допомоги по безробіттю за період з
20.07.2006 року по 06.07.2007 року у сумі 1157,67 грн.
Крім того, під час перебування на
обліку у Львівському міському центрі
зайнятості ОСОБА_1 була скерована на
навчання у МВПУЗ за професією
«Підприємець-початківець»з 25.05.2007 року
по 14.06.2007 року, на що були затрачені
державні кошти в сумі 110,66 грн. Загальна
сума коштів витрачених позивачем на
перенавчання та утримання відповідача
становить 1268 грн. 33 коп.

Відповідно до листа управління
державної реєстрації Львівської
міської ради від 18.08.2010 року
№1.4-3202/03/01-1872 вих., 11.10.2006 року проведено
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

Згідно Довідки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців 22.05.2006 року внесено
запис про включення відомостей про
фізичну особу-підприємця ОСОБА_1
(реєстраційний номер фізичної
особи-підприємця Єдиного державного
реєстру 7); 26.05.2010 року зроблено
запис про внесення рішення фізичної
особи-підприємця про припинення
підприємницької діяльності; 11.10.2006 року
внесено запис про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця за її рішенням.
Відносини у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття врегульовані
загальнообов'язкове (надалі Закону
України № 1533-ІІІ).

Львівський міський та Львівський
обласний центри зайнятості є робочими
органами виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття та діють відповідно
до законів України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», «;Про зайнятість
населення», «Про державну службу».

Як вбачається з ст.2 Закону України «Про
зайнятість населення»безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно до ст.7 Закону України №
1533-ІІІ видами забезпечення безробітних
є допомога по безробіттю, у тому числі
одноразова її виплата для організації
безробітним підприємницької
діяльності; допомога по частковому
безробіттю; матеріальна допомога у
період професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації безробітного; допомога на
поховання у разі смерті безробітного
або особи, яка перебувала на його
утриманні. Одним із видів соціальних
послуг за цим Законом та Законом
України «Про зайнятість населення»є
професійна підготовка або
перепідготовка, підвищення
кваліфікації у професійно-технічних та
вищих навчальних закладах, у тому числі
в навчальних закладах державної служби
зайнятості, на підприємствах, в
установах, організаціях (ч.2 ст. 7 Закону
України № 1533-ІІІ).

Згідно з ч.2 ст.36 Закону України №1533-ІІІ
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до п.3 ст.1 Закону України
«Про зайнятість населення»в Україні до
зайнятого населення належать
громадяни, що проживають на території
держави на законних підставах, які
самостійно забезпечують себе роботою,
включаючи підприємців.

Відповідно до ст.46 Господарського
кодексу України підприємництво це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Суд встановив, що з 04.09.2003 року ОСОБА_1
була зареєстрована, як фізична
особа-підприємець. На момент подання
зави про надання статусу безробітного,
тобто станом на 20.07.2006 року,
підприємницьку діяльність відповідача
не було припинено, а отже ОСОБА_1 не мала
права на отримання статусу безробітної
особи, відповідних соціальних послуг
та матеріального забезпечення.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 29.11.2010 року
у справі № 2а-8659/10/1370 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар