Справа № 2а-1864/11
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
Справа №
155744/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.

суддів -
Глушка І.В. Большакової О.О.

за участю секретаря судового засідання
- Ливак М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 27.02.2012р. у справі №2а-1915/1864/12
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
про зобов'язання призначити пенсію за
віком, -

В С Т А Н О В
И В:

02 лютого 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
у якому просив зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
призначити пенсію за віком згідно
поданої 13 січня 2012 року заяви.
Допустити негайне виконання судового
рішення.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 27.02.2012 року у задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, позивач ОСОБА_1
оскаржив її в апеляційному порядку та
просить скасувати постанову
Тернопільського міськрайонного суду
від 27.02.2012 року у справі № 1915/1864/2012 і
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги та
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Тернополі призначити
пенсії за віком.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що
відмова в задоволенні позову про
зобов"язання УПФУ призначити пенсію за
віком, згідно поданої заяви на
призначення пенсії та відповідних
документів (подача яких підтверджена
документально), не може бути
обґрунтована неподанням зовсім іншої
заяви на перехід та призначення
(переведення).

Подання заяви на переведення з пенсії
за вислугу років на пенсію за віком є
обмеженням права саме на призначення
пенсії за віком. За захистом саме цього
права на призначення пенсії позивач
звернувся до суду, натомість суд
відмовив в задоволенні позову,
мотивуючи це тим, що позивач не
звертався до УПФУ із заявою
встановленого взірця та документами на
перехід та призначення пенсії за віком,
а УПФУ самостійно з власної ініціативи
не може переводити особу із одного виду
пенсії на інший.

При цьому суд не посилається на
будь-які конкретні правові норми чи
статті чинного законодавства, які б
підтверджували висновок про
безпідставність моїх вимог, чим
допустив порушення приписів п.3 ч. 1 ст.
163 КАС України, згідно з вимогами якої,
судове рішення обов'язково повинно
містити мотивувальну частину із
зазначенням положень закону якими суд
керувався приймаючи рішення. Дане
порушення свідчить про незаконність
постанови суду, неповноту дослідження
судом обставин справи та особливостей
правового регулювання предмета
спірного правовідношення.

Натомість, судом не розглянуто
наведені в позові і в судовому
засіданні документальні докази та
посилання на конкретні статті Законів
України, які свідчать про наявність
права на призначення пенсії за віком і
про його порушення з боку УПФУ в м.
Тернополі, не оцінено їх у сукупності і
не зроблено належного висновку про їх
правомірність.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

В матеріалах справи міститься довідка
УПФ України в м. Тернополі від 27.01.2012р.
№482 (а.с. 10), яка засвідчує те, що ОСОБА_1
отримує пенсію за вислугу років в
розмірі 1321,34 грн. довічно із 02.01.2007р.

13 січня 2012 року позивачем було подано
до управління Пенсійного фонду України
в м. Тернополі заяву про призначення
пенсії за віком.

Відповідачем (управлінням Пенсійного
фонду України в м. Тернополі) було дано
відповідь листом позивачу на подану
його заяву, що у відповідності до ст. 6
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» особам, які мають
одночасно право на різні державні
пенсії, призначається одна пенсія за їх
вибором. Для переведення на пенсію за
віком необхідно звернутися в
громадську прийманню управління для
заповнення заяви згідно з Додатком №4
«Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до «Порядок подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» затвердженого постановою
правління Пенсійного Фонду України від
25.11.2005р. №22-1 заява про переведення з
одного виду пенсій на інший, про
перерахунок пенсії подається до
органу, що призначає пенсію, заявником
за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до пункту 37 вищенаведеного
Порядку орган, що призначає пенсію
розглядає питання про призначення
пенсії, відстрочку часу її призначення,
перерахунок та відновлення виплати
раніше призначеної пенсії, а також про
переведення з одного виду пенсії на
інший при звернення особи з
відповідною заявою, форма якої
встановлена Додатком №4 до даного
Порядку, і яка приймається органом, що
призначає пенсію при наявності в особи
всіх необхідних документів. Заяви осіб
про призначення, перерахунок,
поновлення, переведення з одного виду
пенсії на інший реєструються в журналі
реєстрації рішень органу, що призначає
пенсію. Особі або посадовій особі
органу, що призначає пенсію, видається
розписка із зазначенням дати приймання
заяви, яка зберігається в пенсійній
справі.

Судом першої інстанції було
встановлено та матеріалами справи не
підтверджується, що позивач із
встановленої форми (Додаток №4 до
Порядку №22-1) ОСОБА_1 і з необхідними
документами щодо переходу та
призначення йому пенсії за віком на
загальних умовах не звертався,
будь-якої відмови органом Пенсійного
фонду з цього приводу не надавалося.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновками суду першої інстанції, а
саме що УПФ України в м. Тернополі
своїми діями не порушив прав та
інтересів позивача по справі, орган
Пенсійного фонду самостійно із власної
ініціативи, як зазначав представник
позивача, не може переводити особу із
одного виду пенсії на інший, а суд в
свою чергу не може зобов'язати суб'єкта
владних повноважень до вчинення тих
дій, які він зобов'язаний вчинити
згідно із Законом за наявності
необхідних на те правових підстав, які
при зверненні ОСОБА_1 13.01.2012р. про
призначення пенсій за віком у
відповідача були відсутні.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, на підставі
правильно встановлених обставин
справи та визначених їм правовідносин,
прийшов до обґрунтованих і законних
висновків. Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 195, ст. 198, ст. 200, ст.
205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
від 27.02.2012р. у справі №2а-1915/1864/12 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
В.Я. Макарик

Судді:
І.В. Глушко

О.О. Большакова

Повний текст ухвали складений 08 квітня
2014 року.