Справа № 826/18214/13-а
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 лютого 2014 року № 826/18214/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого - судді
Мазур А.С., суддів: Головань О.В., Кротюка
О.В., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «ЄНАКІЇВСЬКЕ
БЛАГО»до Державної реєстраційної
служби України про визнання
неправомірними дій, зобов'язання
вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ЄНАКІЇВСЬКЕ БЛАГО» звернулося до
суду з позовом про визнання
неправомірними дії державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Дурицької Марії Євгеніївни Державної
реєстраційної служби України щодо
винесення рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень за №6388572 від 03.10.2013 року та
скасування рішення про відмову у
державній реєстрації, зобов'язання
провести державну реєстрацію права
власності на будівлю складу насіння, що
розташована за адресою: Донецька обл..,
Шахтарський р-н, с. Малоорлівка, вул.
Широка, 21. В обґрунтування позовних
вимог покликається на те, що 31.08.2013 року
представник позивача подав заяву про
реєстрацію права приватної власності
на будівлю складу насіння,
розташованої за адресою: Донецька обл..,
Шахтарський район, с.Малоорлівка, вул.
Широка, 21 за ТОВ «ЄНАКІЇВСЬКЕ БЛАГО»,
яке набуло право власності на
зазначену будівлю на підставі договору
купівлі-продажу нерухомого майна від
20.12.2005 року, укладеного між СТОВ
Єнакіївське та рішення Господарського
суду Донецької області від 26.05.2008 року
про визнання дійсним договору в
частині продажу будівлі складу
насіння, загальною площею 578,8 кв.м. за
згаданою вище адресою. Однак державний
реєстратор відмовила у реєстрації,
оскільки рішенням господарського суду
Донецької області не визнається право
власності на майно. Вважають такі дії
неправомірними, оскільки порушується
право власності товариства.

Відповідач у поданих запереченнях
позову не визнав та пояснив, що
рішенням Господарського суду
Донецької області право власності за
позивачем не визнається, а тому воно не
може бути підставою для проведення
державної реєстрації права власності,
а тому вважає, що рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 03.10.2013 №6388572 прийняте на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Крім того вимога
позивача про зобов'язання
Укрдержреєстру здійснити державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно є дискреційним повноваженням
реєстратора та не належить до
компетенції суду. Просила у
задоволенні позову відмовити.

У судове засідання 16.01.2014 року
відповідач не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про час та
місце слухання справи про що свідчить
зворотнє повідомлення про отримання
рекомендованої кореспонденції, яке
наявне в матеріалах справи.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Суд, встановивши відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта,
керуючись ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалив розглядати справу у
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, всебічно
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

03.10.2013 року державний реєстратор прав
на нерухоме майно Дурицька Марія
Євгеніївна прийняла рішення №6388572 про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень будівлі складу насіння, що
розташована у Донецькій області,
Шахтарський район, с. Малоорлівка, вул.
Широка, 21 за суб'єктом: Товариством з
обмеженою відповідальністю
«ЄНАКІЇВСЬКЕ БЛАГО». Підставою для
відмови в реєстрації права власності
державний реєстратор вказала те, що
рішенням Господарського суду
Донецької області у справі №12/40пн від
26.05.2008 право власності за Товариством з
обмеженою відповідальністю
«ЄНАКІЇВСЬКЕ БЛАГО» не визнається, а
тому зазначений документ не може бути
підставою для проведення державної
реєстрації права власності.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.12.2005 року між Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю «Єнакіївське» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЄНАКІЇВСЬКЕ БЛАГО»
підписано договір купівлі-продажу
нерухомого майна. Предметом договору
стали: будівля контори, загальною
площею 197,3 кв.м., вартістю 4071 грн., яка
розташована за адресою: Донецька
область, Шахтарський район, с.
Малоорлівка, вул. Широка, 21; будівля
складу насіння загальною площею 578,8
кв.м., вартістю 10024 грн., яка розташована
за адресою: Донецька область,
Шахтарський район с.Малоорлівка, вул.
Широка, 21; будівля ангару, загальною
площею 440,4 кв.м., вартістю 10800 грн.., яка
розташована за адресою: Донецька
область Шахтарський район,
с.Малоорлівка, вул. Широка.

Рішенням Господарського суду
Донецької області від 26.05.2008 року у
справі №12/40пн за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ЄНАКІЇВСЬКЕ БЛАГО» до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Єнакіївське» про визнання договору
дійсним та визнання права власності на
нерухоме майно визнано дійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна від
20.12.2005 року, підписаний між
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю
«Єнакієвське» та позивачем в частині
продажу будівлі складу насіння
загальною площею 578,8 кв.м. вартістю 10024
грн., яке розташоване за адресою:
Донецька область, Шахтарський район, с.
Малоорлівка, вул. Широка, 21 та будівлі
ангару, загальною площею 440,4 кв.м.,
вартістю 10800 грн., яке розташоване за
адресою: Донецька область, Шахтарський
район, с .Малоорлівка, вул. Широка. Дане
рішення у встановленому порядку не
оскаржене, не скасоване та набрало
законної сили 06.06.2008 року, що
підтверджується довідкою наданою
Господарським судом Донецької області
від 05.02.2014 року та отриманою судом 10.02.2014
року.

Законом України № 1952-IV від 01.07.2004 "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, визначено
правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямовано на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до статті 4 Закону
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Систему органів державної реєстрації
прав становлять: Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку (стаття 6 Закону
№ 1952).

Згідно Указу Президента України від 6
квітня 2011 року N 401/2011 "Про
затвердження Положення про Державну
реєстраційну службу України" Державна
реєстраційна служба України
(Укрдержреєстр) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра юстиції України та входить до
системи органів виконавчої влади.
Укрдержреєстр є головним органом у
системі центральних органів
виконавчої влади з питань реалізації
державної політики у сферах державної
реєстрації актів цивільного стану,
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, реєстрації (легалізації)
об'єднань громадян, інших громадських
формувань, статутів фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, якщо їх
реєстрація передбачена законами,
статуту територіальної громади міста
Києва, друкованих засобів масової
інформації та інформаційних агентств
як суб'єктів інформаційної діяльності.

В підпункті 10 пункту 4 вказаного
Положення прямо передбачено, що
Укрдержреєстр здійснює державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація прав проводиться на
підставі:

1) договорів, укладених у порядку,
встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих
органами приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної
сили;

6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Суд також зазначає, що згідно статті 9
Закону "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" державний реєстратор
самостійно приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації. Втручання будь-яких
органів, посадових і службових осіб,
громадян та їх об'єднань у діяльність
державного реєстратора, пов'язану з
проведенням державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

При цьому слід звернути увагу, що
статтею 15 Закону передбачено, в якому
порядку проводиться державна
реєстрація прав та їх обтяжень, а саме:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Зазначений порядок дій також
встановлено статтею 9 наведеного
Закону ("Державний реєстратор прав на
нерухоме майно"), що при системному
аналізі норм дає підстави
стверджувати, що дії з приводу
реєстрації прав та їх обтяжень
вчиняються саме державним
реєстратором прав на нерухоме майно.

Статтею 24 Закону встановлено виключний
перелік підстав для відмови у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, а саме:

1) заявлене право, обтяження не підлягає
державній реєстрації відповідно до
цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень звернулася
неналежна особа;

4) подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону;

5- 1) заяву про державну реєстрацію
обтяжень речових прав на нерухоме
майно щодо попереднього правонабувача
подано після державної реєстрації
права власності на таке майно за новим
правонабувачем;

5- 2) заяву про державну реєстрацію
речових прав, похідних від права
власності, подано за відсутності
державної реєстрації права власності,
крім випадків, установлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну
реєстрацію права власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду (їх окремі частини), що виникло
на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного
строку з дня отримання заявником
письмового повідомлення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав не усунено обставин, що були
підставою для прийняття такого
рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень під час вчинення
нотаріальної дії з нерухомим майном,
об'єктом незавершеного будівництва
подано не до нотаріуса, який вчинив
таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень в електронній формі
подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Відмова в державній реєстрації прав та
їх обтяжень з підстав, не передбачених
цим Законом, заборонена.

Судом встановлено, що позивач набув
право власності на майно: будівлю
складу насіння, яка розташована за
адресою: Донецька обл.., Шахтарський
район, с. Малоорлівка, вул. Широка, 21
згідно договору купівлі-продажу від
20.12.2005 року, укладеного між
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю
«Єнакіївське» та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«ЄНАКІЇВСЬКЕ БЛАГО», який визнано
дійсним рішенням Господарського суду
Донецької області від 26.05.2008 року, яке
набрало законної сили.

Таким чином, суд приходить до висновку
про порушення державним реєстратором
прав на нерухоме майно Дурицькою М.Є.
Державної реєстраційної служби
України прав та охоронюваних законом
інтересів позивача.

Згідно з частиною першою статті 182
Цивільного кодексу України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Відмовляючи у державній реєстрації
права, державний реєстратор прав на
нерухоме майно виходить за межі
наданих Законом повноважень та вчиняє
перешкоду у володінні, користуванні та
розпорядженні майном особі.

Щодо заперечень Державної
реєстраційної служби України щодо
наявності дискреційних повноважень
державного реєстратора прав, суд
зазначає про наступне.

Згідно Рекомендації № R (80) 2 Комітету
Міністрів державам-членам стосовно
реалізації адміністративними органами
влади дискреційних повноважень від 11
березня 1980 року (надалі - також
"Рекомендація R (80)2"), під дискреційним
повноваженням слід розуміти
повноваження, яке адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду -
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин (Рекомендація Комітету
Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно
здійснення адміністративними органами
влади дискреційних повноважень,
прийнята Комітетом Міністрів 11 березня
1980 року на 316-й нараді заступників
міністрів).

Враховуючи, що єдиною підставою для
відмови у реєстрації права на нерухоме
майно державним реєстратором прав
визначено факт відсутності рішення
суду про визнання права власності на
майно за позивачем, та встановлення
судом незаконності такої відмови, то
суд має право зобов'язати суб'єкта
владних повноважень прийняте законне
рішення, що в даному випадку є
прийняття рішення про реєстрацію права
особи та його фактичне здійснення.

Отже, у суб'єкта владних повноважень в
даному випадку відсутнє право на
розсуд після встановлення судом факту
порушення права особи.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України, правосуддя в Україні
здійснюється виключно судами.
Делегування функцій судів, а також
привласнення цих функцій іншими
органами чи посадовими особами не
допускаються.

Юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що достатнім
способом захисту порушеного права
позивача є скасування рішення
відповідача про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
03.10.2013 року №6388572 та зобов'язання
провести державну реєстрацію права
власності на будівлю складу насіння за
адресою: Донецька обл.., Шахтарський р-н,
с.Малоорлівка, вул Широка, будинок 21 за
позивачем. А тому в задоволенні
позовних вимог про визнання
неправомірними дії державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Дурицької Марії Євгеніївни Державної
реєстраційної служби України щодо
винесення рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень за №6388572 від 03.10.2013 року слід
відмовити.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 90, 94, 98, 158-163,
254, Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЄНАКІЇВСЬКЕ БЛАГО»
задовольнити частково.

2. Скасувати рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 6388572 від 03.10.2013 року.

3. Зобов'язати Державну
реєстраційну службу України здійснити
державну реєстрацію прав із внесенням
запису до Державного реєстру речових
прав за Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЄНАКІЇВСЬКЕ БЛАГО»
будівлю складу насіння, за адресою:
Донецька обл., Шахтарський район,
с.Малоорлівка, вул. Широка, 21.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий
А.С.Мазур

Судді
О.В. Головань

О.В.Кротюк