Справа № 2-а-68068/11
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді Федотова
І.В.,

суддів: Епель О.В.,
Ісаєнко Ю.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України у
Білоцерківському районі Київської
області на постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 06.06.2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду України у
Білоцерківському районі Київської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 06.06.2011 року позов задоволено.
Зобов'язано відповідача провести
перерахунок пенсії позивача,
відповідно до ст.ст.40,42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
апеляційну інстанцію скасувати
незаконне, на його думку, рішення суду
першої інстанції та постановити нове
про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів знаходить, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню
виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, позивач
перебуває на обліку у відповідача,
одержуючи пенсію за віком.

При цьому, після призначення пенсії
позивач продовжував працювати.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач має право на
перерахунок пенсії за віком згідно ст.
ст. 40, 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування»із застосування показника
середньої заробітної плати
працівників в галузях національної
економіки за 2010 рік.

Колегія суддів не погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він не відповідає
вимогам закону.

Так, Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України»було внесено зміни до ст.
ст. 40, 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування»та змінено порядок
здійснення перерахунку пенсії.

Згідно внесених змін, ч. 4 ст. 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування»передбачала, що у
разі якщо застрахована особа після
призначення пенсії продовжувала
працювати, провадиться перерахунок
пенсії з урахуванням не менше ніж 24
місяців страхового стажу після
призначення (попереднього перерахунку)
пенсії незалежно від перерв у роботі.
Перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія. За бажанням
пенсіонера перерахунок пенсії
провадиться із заробітної плати за
періоди страхового стажу, зазначені в
частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії. При
цьому з періоду, за який враховується
заробітна плата (дохід) для перерахунку
пенсії, період після призначення
пенсії не підлягає виключенню згідно
із абзацом третім частини першої
статті 40 цього Закону.

Відповідно до абз.3 ч. 1 ст. 40 вказаного
Закону у редакції від 28 грудня 2007 року,
за вибором особи, яка звернулася за
пенсією, з періоду, за який
враховується заробітна плата (дохід)
для обчислення пенсії, виключається
період до 60 календарних місяців
страхового стажу підряд за умови, що
зазначений період становить не більше
ніж 10 відсотків тривалості страхового
стажу, врахованого в одинарному
розмірі. У всіх випадках, крім випадку,
передбаченого абзацом другим частини
першої цієї статті, період, за який
враховується заробітна плата, після
виключення 10 відсотків тривалості
страхового стажу, не може бути меншим
ніж 60 календарних місяців.

Згідно п.п.3 п. 11 постанови КМ України
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян»№ 530 від 28
травня 2008 року (далі -постанова КМ
України № 530 від 28 травня 2008 року) у разі
коли застрахована особа після
призначення пенсії відповідно до
Закону продовжувала працювати,
проводиться перерахунок пенсії з
урахуванням не менш як 24 місяців
страхового стажу після призначення
(попереднього перерахунку) пенсії
незалежно від перерв у роботі.
Перерахунок пенсії проводиться із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія. За бажанням
пенсіонера перерахунок пенсії
проводиться із заробітної плати за
періоди страхового стажу, зазначені в
частині першій статті 40 Закону, із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників у
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
Закону враховується для обчислення
пенсії, за календарний рік, що передує
року перерахунку пенсії. При цьому з
періоду, за який враховується
заробітна плата (дохід) для перерахунку
пенсії, період, що настає після
призначення пенсії, не підлягає
виключенню згідно з абзацом третім
частини першої статті 40 Закону.

Таким чином, Закон України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування»у редакції від 28 грудня 2007
року та постанова КМ України № 530 від 28
травня 2008 року передбачали, що при
перерахунку пенсії враховувалися
наступні показники:

- 24 місяці страхового стажу після
призначення (попереднього перерахунку)
пенсії незалежно від перерв у роботі;

- заробітна плата (доход), з якого була
обчислена пенсія або за бажанням
пенсіонера заробітна плата за періоди
страхового стажу, зазначені в частині
першій статті 40 Закону (зокрема абз.3 ч. 1
ст. 40);

- показник середньої заробітної плати
працівників у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року зміни,
внесені Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» зміни, були визнані
такими, що не відповідають Конституції
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Згідно п. 5 рішення Конституційного
Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008
року положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

Таким чином, зміни, внесені до ст. ст. 40,
42 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування»Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» втратили
чинність 22 травня 2008 року.

Відповідно, з 22 травня 2008 року
відновлено дію ст. ст. 40, 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування»у редакції, що
існувала до прийняття Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Прийняття нормативно-правового акту
про відновлення дії норми закону, яка
існувала до внесення до неї змін, що в
подальшому були визнані
неконституційними, -не вимагається.

Положення ч. 4 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування»у редакції, що були
відновлені з 22 травня 2008 року,
передбачають, що у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через два роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Отже, згідно чинного на даний час
пенсійного законодавства при
перерахунку пенсії враховується
наступне:

- перебування на роботі протягом 2 років
після призначення (попереднього
перерахунку) пенсії;

- заробітна плата (доход), з якого була
обчислена пенсія або за періоди
страхового стажу, зазначені в частині
першій статті 40 цього Закону (зокрема
абз. 3 ч. 1 ст. 40 вже не існує).

Разом із тим, у ч. 4 ст. 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування»у відновленій редакції не
передбачено застосування під час
перерахунку пенсії ні показника
середньої заробітної плати
працівників у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії
(який був передбачений Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування»у редакції від 28 грудня 2007
року та постанова КМ України № 530 від 28
травня 2008 року), ні показника середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії (який
враховується при визначенні
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії згідно ч. 2 ст. 40
вищевказаного Закону).

Також слід звернути увагу на те, що в ч. 2
ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування»у відновленій редакції у
формулі визначення заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії
зазначено, що показник Зс - це середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії.

На вказаний показник є посилання лише у
формулі, передбаченій для визначення
заробітної плати (доходу) для
призначення пенсії. Посилання на нього
у статті, яка передбачає порядок та
підстави перерахунку пенсії, -відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
24.04.2012 року по справі №21-11а12, яка
відповідно до ст.244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
є обов'язковою для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно -
правовий акт, що містить зазначені
норми права, та для всіх судів України.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку про те, що
показник «середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії» застосовується
виключно при призначенні пенсії та
залишається незмінним під час
здійснення перерахунку пенсії на
підставі ч. 4 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування».

Судом першої інстанції наведене до
уваги взято не було, а тому він
помилково дійшов висновку про
необхідність задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що порушення норм
матеріального права призвели до
неправильного вирішення питання, тому
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволенні
позовних вимог. Керуючись ст.ст. 160,
197, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд
апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України у
Білоцерківському районі Київської
області задовольнити.

Постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 06.06.2011 року скасувати та ухвалити
нову постанову, якою у задоволенні
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту ухвалення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Федотов І.В.

Судді:

Епель О.В.

Ісаєнко Ю.А.