Справа № 820/35/14
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№
Харківський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді - Мороко А.С.,
при секретарі судового засідання -
за участю представника позивача -
представника державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківський області -
Білецької К.В. за довіреностями,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківський області,
державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківський
області про визнання недійсними та
скасування рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просить суд скасувати рішення
державної податкової інспекції у
Дзержинському районі міста Харкова від
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
2877264,30 грн., а також рішення державної
податкової інспекції у Київському
районі міста Харкова від 13.05.2010 року
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
Представник відповідача - державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківський
області проти позовних вимог
заперечував, просив у задоволенні
позову відмовити в повному обсязі.
Представник державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківський області у
судове засідання не з'явився, хоча
належним чином повідомлений про дату,
час та місце розгляду справи.
13 березня 2014 року протокольною ухвалою
суду замінено первісних відповідачів -
державну податкову інспекцію у
Київському районі м. Харкова на його
правонаступника - державну податкову
інспекцію у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області, та
державну податкову інспекцію у
Дзержинському районі м. Харкова на
його правонаступника - державну
податкову інспекцію у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області.
Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд приходить до висновку
про часткове задоволення позовних
вимог, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи,
фізична особа-підприємець ОСОБА_3
пройшов передбачену законодавством
процедуру державної реєстрації, набув
правового статусу фізичної особи -
підприємця, знаходиться на обліку як
платник податків, зборів (обов'язкових
платежів) в ДПІ у Дзержинському районі
міста Харкова, на момент виникнення
спірних правовідносин був платником
єдиного податку згідно з свідоцтвом
від 01.01.2009 року.
Фахівцями Державної податкової
адміністрації у Харківській області
проведена планова перевірка
діяльності ФОП ОСОБА_3 з питання
дотримання Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", Закону України "Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності", Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів", Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті України.
За результатами перевірки складено акт
№ 2837/20/40/23/НОМЕР_3 від 08.04.2010 року, яким
встановлено порушення позивачем
пунктів 1, 2 статті 3, пункту 6 статті 9
Закону України від 06 липня 1995 року №
265/95-ВР "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 265/95-ВР) у зв'язку з проведенням
за період з 04 червня 2009 року по 09 квітня
2010 року розрахункових операцій при
реалізації моторних масел на загальну
суму в розмірі 575452,86 грн. без
застосування реєстратора
розрахункових операцій.
Також, контролюючий орган дійшов
висновку про порушення ФОП ОСОБА_3
статей 2, 3 Закону України від 23 березня
1996 року № 98/96-ВР "Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності" (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 98/96-ВР) з огляду на здійснення
торговельної діяльності в період з 04
червня 2009 року по 09 квітня 2010 року без
придбання відповідного торгового
13 травня 2010 року на підставі
зазначеного вище акту, ДПІ у Київському
районі міста Харкова було винесено
рішення № , яким на підставі
абзацу 4 пункту 1 статті 8 Закону України
"Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності"
нараховано штраф у сумі 2643,34 грн.

14 травня 2010 року ДПІ у Дзержинському
районі міста Харкова, на підставі
зазначеного вище акту, винесено
рішення № , яким на підставі
пункту 1 статті 17 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" нараховано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 2877264,30 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 30.09.2010 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18.11.2010
року, адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 задоволено,
скасовано в повному обсязі рішення №
від 14.05.2010 року та № від
13.05.2010 року про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26.11.2013 року касаційні
скарги державної податкової інспекції
у Дзержинському районі м. Харкова та
державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова
задоволено частково, скасовано
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 30.09.2010 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18.11.2010 року,
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Пунктом 1 статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачено, що постанова або
ухвала суду, яка набрала законної сили,
є обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Згідно статті 14 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Відповідно до частини 5 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України, висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення, є обов'язковими для
суду першої чи апеляційної інстанції
при розгляді справи.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість спірних рішень на
відповідність вимогам частини 3 статті
2 КАС України, з урахуванням висновків
та мотивів зазначених Вищим
адміністративним судом України, суд
виходить з наступного.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3
Закону № 265/95-ВР (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:

1) проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції.

Згідно пункту 6 статті 9 Закону № 265/95-ВР,
реєстратори розрахункових операцій та
розрахункові книжки не застосовуються
при продажу товарів (наданні послуг)
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється відповідно
до законодавства з питань
оподаткування суб'єктів малого
підприємництва (в тому числі шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного
податку), якщо такі суб'єкти не
здійснюють продаж підакцизних товарів
(крім пива на розлив), за умови ведення
такими особами книг обліку доходів і
витрат у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України за
поданням державного органу,
уповноваженого провадити державну
регуляторну політику.

Частиною 1 статті 2 Закону № 98/96-ВР (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), встановлено, що
торговий патент - це державне
свідоцтво, яке засвідчує право суб'єкта
підприємницької діяльності чи його
структурного (відокремленого)
підрозділу займатися зазначеними у
цьому Законі видами підприємницької
діяльності. Торговий патент не
засвідчує право суб'єкта
підприємницької діяльності на
інтелектуальну власність.

Приписами частини 2 статті 2 Закону №
98/96-ВР встановлено, що торговий патент
придбавається суб'єктами
підприємницької діяльності, предметом
діяльності яких є види, зазначені у
частині першій статті 1 цього Закону.
Підставою для придбання торгового
патенту є заявка, оформлена відповідно
до частини четвертої цієї статті.
Встановлення будь-яких додаткових умов
щодо придбання торгового патенту не
дозволяється.

Відповідно до статті 3 Закону № 98/96-ВР,
патентуванню підлягає торговельна
діяльність, що здійснюється суб'єктами
підприємницької діяльності або їх
структурними (відокремленими)
підрозділами у пунктах продажу
товарів.

Під торговельною діяльністю у цьому
Законі слід розуміти роздрібну та
оптову торгівлю, діяльність у
торговельно-виробничій (громадське
харчування) сфері за готівкові кошти,
інші готівкові платіжні засоби та з
використанням кредитних карток.

Згідно ухвали Вищого
адміністративного суду України від
26.11.2013 року колегією суддів зроблено
висновок, що реалізація права суб'єкта
малого підприємництва на застосування
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності, яка за певних умов
звільняє його від обов'язку
застосовувати реєстратор
розрахункових операцій та придбавати
торговий патент, залежить від
виконання цим суб'єктом, вимог
установлених Указом № 727/98 (Указ
Президента України від 03.07.1998 року №
727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва").

Преамбулою Указу № 727/98 в редакції
Закону України від 25.03.2005 року № 2505-IV
"Про Державний бюджет України на 2005 рік
та деякі інші законодавчі акти України"
установлено, що з 01.07.2005 року до
прийняття Закону України "Про спрощену
систему оподаткування" даний Указ
застосовується з урахуванням того, що
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва не поширюється,
зокрема, на суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють
господарську діяльність, пов'язану з
оптовим та роздрібним продажем
підакцизних пально-мастильних
матеріалів.

Крім того, відповідно до статті 7 Указу
№ 727/98 його дія не поширюється на
фізичних осіб-суб'єктів
підприємницької діяльності, які
займаються підприємницькою діяльністю
без створення юридичної особи і
здійснюють торгівлю
пально-мастильними матеріалами.

Визначення терміну "масла та мастила"
наведено у додатку № 1 до Інструкції
про порядок складання звітного
загального енергетичного балансу за 1995
рік по формі № 1-ЗЕБ, затвердженої
наказом Міністерства статистики
України від 17.08.1995 року № 213, за змістом
якого - це в'язкі вуглеводні, що мають
великий вміст парафіну і дистилюються
при температурі від 380° С до 500° С при
вакуумній перегонці нафтових залишків
після атмосферної перегонки нафти.
Сюди включаються всі сорти масел, в
тому числі консистентні мастила,
мастила немінерального походження,
регенеровані масла відновлені на
нафтопереробних підприємствах.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України,
зазначила, що доходи позивача,
отримані від продажу моторних масел, не
підпадають під режим оподаткування за
спрощеною системою, у зв'язку з чим
пункт 6 статті 9 Закону № 265/95-ВР та
статтю 6 Указу № 727/98 помилково
застосовано судами першої та
апеляційної інстанцій до спірних
правовідносин.

З посиланням на пункт 1 статті 17 Закону
№ 265/95-ВР, яка передбачає застосування
фінансових санкцій у п'ятикратному
розмірі вартості проданих товарів
(наданих послуг), на які виявлено
невідповідність, у разі непроведення
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій, у
разі нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду дійшла до
висновку, що ретельній перевірці в
розглядуваній ситуації підлягають
доводи позивача про реалізацію ним
моторних масел за період з 04.06.2009 року
по 09.06.2010 року на суму в розмірі 10305,91
грн., а не на суму в розмірі 575452,86 грн., як
вказано податковим органом в акті
перевірки № 2837/20/40/23/НОМЕР_3
від 08 квітня 2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, факт
реалізації ФОП ОСОБА_3 моторних масел
за період з 04.06.2009 року по 09.04.2010 року за
готівку підтверджується наявними у
матеріалах справи заказами-нарядами.

Судом встановлено, що згідно
заказів-нарядів ФОП ОСОБА_3 за спірний
період реалізовано моторних масел на
загальну суму 9950,17 грн. (т. 1 а.с. 108-195)

Отже, суд приходить до висновку, що при
складанні акту перевірки податковий
орган дійшов правильного висновку про
порушення ФОП ОСОБА_3 пунктів 1, 2 статті
3, пункту 6 статті 9 Закону № 265/95-ВР (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), проте при
розгляді даної адміністративної
справи судом встановлено, що загальна
сума на яку позивачем за період з 04
червня 2009 року по 09 квітня 2010 року
реалізовано моторних масел складає
9950,17 грн., а не 575452,86 грн., як вказано
податковим органом в акті перевірки №
2837/20/40/23/НОМЕР_3 від 08 квітня 2010 року.

З урахуванням пункту 1 статті 17 Закону
№ 265/95-ВР, загальна сума фінансових
санкцій за порушення ФОП ОСОБА_3
пунктів 1, 2 статті 3, пункту 6 статті 9
Закону № 265/95-ВР складає 49750,85 грн., а
отже і рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, винесене
державною податковою інспекцією у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківський області за № від
14.05.2010 року, в частині нарахування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
2827513,45 грн. є незаконним та
необґрунтованим.

Також, зважаючи на висновок колегії
суддів Вищого адміністративного суду
України щодо звільнення суб'єкта
малого підприємництва від обов'язку
придбавати торговий патент, лише за
умови дотримання ним вимог
установлених Указом № 727/98, суд вважає
рішення державної податкової
інспекції у Київському районі міста
Харкова від 13.05.2010 року №
про нарахування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 2643,34 грн.
обґрунтованим, правомірним та таким, що
не підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи, що державною податковою
інспекцією у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківський області
вказаного процесуального обов'язку
стосовно спірного рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 14.05.2010 року в
частині нарахування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 2827513,45 грн.
не виконано, суд приходить до висновку
про часткове задоволення позовних
вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється
відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 159-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Скасувати рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, винесене
державною податковою інспекцією у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківський області за № від
14.05.2010 року в частині нарахування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
2827513 (два мільйона вісімсот двадцять
сім тисяч п'ятсот тринадцять) грн. 45 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено
31.03.2014 року.

Суддя
А.С. Мороко