Справа № К/9991/48673/11-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/48673/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С. В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від 22 червня 2010
року та постанову Апеляційного суду
Рівненської області від 20 липня 2011 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області,
Головного управління Пенсійного фонду
України в Рівненській області про
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Рівненській області, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Рівненській області про зобов'язання
вчинити певні дії. З урахуванням
уточнень позовних вимог просив суд
зобов'язати включити в пенсійні
розрахункові документи щомісячну
доплату за нічний час несення служби,
передбачену доплату за службу понад
встановлений законодавством робочий
час, а також у дні щотижневого
відпочинку та святкові дні, здійснити
перерахунок розміру його пенсії і
зобов'язати виплатити щорічну грошову
допомогу на оздоровлення з 2005 року по
2008 року.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 22 червня 2010
року позов задоволено частково.
Зобов'язано Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Рівненській
області вчинити дії щодо нарахування
та виплатити позивачу матеріальну
допомогу на оздоровлення за 2008 рік із
урахуванням виплачених сум. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Апеляційного суду
Рівненської області від 20 липня 2011 року
скасовано постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
22 червня 2010 року в частині зобов'язання
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області
нарахувати та виплатити позивачу
матеріальну допомогу на оздоровлення
за 2008 рік, провадження в цій частині
закрито. В решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
і апеляційної інстанцій, а у справі
ухвалити нове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 проходив
службу в органах внутрішніх справ і
наказом начальника Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Рівненській області від 27.01.2009 року №
11о/с звільнений у запас Збройних Сил
України за пунктом «а» ст. 64 положення -
за віком. Загальна вислуга років на
день звільнення склала 15 років 08
місяців та 22 дні 22 роки 10 місяців і 22 дні
- пільгова.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині позовних вимог
щодо нарахування та виплати допомоги
на оздоровлення та закриваючи
провадження у справі в цій частині,
суду апеляційної інстанції правильно
виходив із положень пункту 4 частини 1
статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України, оскільки,
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2010
року Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Рівненській
області та Рівненський міський відділ
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області
вже зобов'язано нарахувати та
виплатити позивачу матеріальну
допомогу на оздоровлення за період з 2000
року по 2008 рік включно, з урахуванням
виплачених сум.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині зобов'язання включити в
пенсійні розрахункові документи
щомісячну доплату за нічний час
несення служби, доплату за службу понад
встановлений законодавством робочий
час, а також у дні щотижневого
відпочинку і святкові дні та
здійснення перерахунку розміру його
пенсії, суди попередніх інстанцій
виходили з того, що такі доплати мали
тимчасовий компенсаційний характер, а
тому не можуть вважатися такими, що
дають підстави для перерахунку
призначеної пенсії.

З таким висновком судів колегія суддів
не погоджується, оскільки він є
передчасним виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 3 статті 43 Закону
України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII),
в редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин, пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей обчислюються з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством.

Пунктом 7 постанову Кабінету Міністрів
України від 17 липня 1992 року № 393 «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» (далі -
постанова КМУ № 393), в редакції, що діяла
на час виникнення спірних
правовідносин, встановлено, що пенсії
обчислюються з таких видів грошового
забезпечення: відповідних окладів за
посадою, військовим (спеціальним)
званням (для осіб рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
щомісячної надбавки за спеціальне
звання), відсоткової надбавки за
вислугу років у розмірах, установлених
за останньою штатною посадою, займаною
перед звільненням та щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення, крім щомісячних надбавок
(доплат), установлених особам, які мають
право на пенсію за вислугу років згідно
із законодавством і залишені за їх
згодою та в інтересах справи на службі)
та премії.

Таким чином, зазначеною нормою
визначено, що при обчисленні розміру
пенсії враховуються доплати, що носять
постійний характер і відносяться до
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення.

Відповідно до пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України "Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб" від 07 листопада 2007 року №1294 (далі
- постанова КМУ №1294) грошове
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу
складається з посадового окладу,
окладу за військовим (спеціальним)
званням, щомісячних (підвищення
посадового окладу, надбавки, доплати,
винагороди, які мають постійний
характер, премії) та одноразових
додаткових видів грошового
забезпечення.

Цією ж постановою КМУ №1294 затверджено
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, в перелік яких
входить доплата за службу в нічний час
(додаток № 26).

Згідно з наказу МВС «Про заходи щодо
подальшого вдосконалення діяльності
чергової служби органів внутрішніх
справ України» від 18 серпня 1992 р. № 485,
позивач перебував в добових нарядах
(тобто по характеру служби мав постійно
нічний час служби), однак, судами першої
та апеляційної інстанцій не досліджено
а ні функціональних обов'язків
позивача, а ні табелів робочого часу,
які б могли підтвердити чи спростувати
факт постійності або тимчасовості
характеру доплати за нічний час
несення служби і доплати за службу
понад встановлений законодавством
робочий час, а також у дні щотижневого
відпочинку та святкові дні.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що рішення як суду першої, так і суду
апеляційної інстанції, прийняті по
недостатньо з'ясованим і перевіреним
обставинам справи, що мають значення
для її правильного вирішення.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Частиною другою статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Враховуючи наведене, рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від 22 червня 2010
року та постанову Апеляційного суду
Рівненської області від 20 липня 2011
року, а справу за позовом ОСОБА_2 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області,
Головного управління Пенсійного фонду
України в Рівненській області про
зобов'язання вчинити певні дії
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В.
Білуга

А.Ф. Загородній