Справа № 2а-825/11
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2014 рокусправа № 2а-825/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Мартиненка О.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточого В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Великобілозерському районі
Запорізької області

на ухвалу Великобілозерського
районного суду Запорізької області від
18 грудня 2013 року у справі №2а-825/11 за
поданням старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Немної С.В. про зміну способу і
порядку виконання постанови
Великобілозерського районного суду
Запорізької області від 22.07.2011 року у
справі №2а-825/11 за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Великобілозерському районі
Запорізької області про зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Великобілозерського
районного суду Запорізької області від
22.07.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28.05.2013р.,
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено:
визнано неправомірною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Великобілозерському районі
Запорізької області щодо нездійснення
нарахування та виплати ОСОБА_2
підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 01.01.2011 року по 30.06.2011
року в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Великобілозерському районі
Запорізької області здійснити
нарахування та виплатити ОСОБА_2
підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 01.01.2011 року по 30.06.2011
року в розмірі 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком з урахуванням
виплачених сум.

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області від 31.07.2013 року відкрито
виконавче провадження та надано строк
для добровільного виконання рішення
суду.

10.10.2013р. за вих. №1573/07 управління
Пенсійного фонду України в
Великобілозерському районі
Запорізької області повідомило
Начальника відділу примусового
виконання рішень управління держаної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області, що рішення
Великобілозерського районного суду
Запорізької області від 22.07.2011 року по
виконавчому листу №2а-825/11 в частині
нарахування пенсії виконано у повному
обсязі. Щодо виконання рішення в
частині виплати, управління повідомило
про неможливість виконання рішення
суду, у зв'язку з відсутністю
відповідних асигнувань.

09.12.2013р. старший державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Немна С.В.
звернулась до суду з поданням про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення.

Ухвалою Великобілозерського районного
суду Запорізької області від 18 грудня
2013 року подання задоволено: змінено
спосіб та порядок виконання постанови
Великобілозерського районного суду
Запорізької області від 22.07.2011р., на
підставі якого видано виконавчий лист
№2а-825, в частині зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Великобілозерському районі
Запорізької області здійснити
нарахування та виплатити ОСОБА_2
підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 01.01.2011 року по 30.06.2011
року в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням виплачених сум. Стягнути
з управління

Пенсійного фонду України в
Великобілозерському районі
Запорізької області на користь ОСОБА_2
надбавку до пенсії, нараховану
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 01.01.2011 року по 30.06.2011 року в сумі
1063,80грн.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, управління Пенсійного фонду
України в Великобілозерському районі
Запорізької області подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
просить скасувати ухвалу та прийняти
нову ухвалу, якою відмовити у
задоволенні подання.

Сторони в судове засідання не
з'явились, у зв'язку з чим відповідно до
ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного
судочинства України фіксування
судового процесу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
Великобілозерський районний суд
Запорізької області постановою від
22.07.2011р задовольнив позовні вимоги
ОСОБА_2, у тому числі й стосовно
зобов'язання відповідача здійснити
позивачу нарахування підвищення до
пенсії як дитині війни в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням положень ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 01.01.2011р. по 30.06.2011р. та
провести відповідні виплати з
урахуванням фактично виплачених та
отриманих особою сум.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Великобілозерського районного суду
Запорізької області від 22.07.2011р. та
синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин старший державний
виконавець просив змінити не спосіб
виконання постанови суду, а судове
рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Більш того, вирішення питання про
стягнення коштів як заборгованості
невиплаченої пенсії, яка нарахована у
разі виконання рішення
адміністративного суду, відноситься до
юрисдикції цивільних судів.

З урахуванням того, що фактичні
обставини справи судом першої
інстанцій встановлено повно та
правильно, але неправильно застосовано
норми процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
питання, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне судове рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні подання про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду.

Керуючись ст.195, ст.196, п.6 ч.1 ст.199, ст.202,
ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Великобілозерському районі
Запорізької області задовольнити.

Ухвалу Великобілозерського районного
суду Запорізької області від 18 грудня
2013 року у справі №2а-825/11 скасувати та
прийняти нову.

У задоволенні подання старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Немної С.В. про
зміну способу і порядку виконання
постанови Великобілозерського
районного суду Запорізької області від
22.07.2011 року у справі №2а-825/11 - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.В. Мартиненко

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов