Справа № 141/16/14-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 141/16/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Слісарчук
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

при секретарі: Сокольвак Ю.В.

за участю:

апелянта: ОСОБА_2

позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Куклич Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Оратівського районного суду
Вінницької області від 19 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Великоростівської
сільської ради Оратівського району
Вінницької області, третя особа ОСОБА_2
про визнання незаконним та скасування
розпорядження за №2 від 01.10.2013 року та
зобов'язання до вчинення дій , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Оратівського
районного суду Вінницької області з
позовом до Великоростівської
сільської ради Оратівського району
Вінницької області, третя особа ОСОБА_2
про визнання незаконним та скасування
розпорядження за №2 від 01.10.2013 року та
зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Оратівського районного
суду Вінницької області від 19 лютого 2014
року адміністративний позов
задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування судом обставин, які мають
значення для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Апелянт - ОСОБА_2 та представник
відповідача в судовому засіданні 01
квітня 2014 року апеляційну скаргу
підтримали у повному обсязі, просили
вимоги, що в ній викладені,
задовольнити.

Позивач з вимогами апеляційної скарги
не погодився, оскільки вважає, що
постанова суду, прийнята за наслідками
розгляду справи в суді першої
інстанції, є законною та обгрунтованою,
а тому просив Вінницький апеляційний
адміністративний суд апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
постанову Оратівського районного суду
від 19 лютого 2014 року - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін, з
наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 26
червня 2013 року позивач закінчив
навчання у Комунальному вищому
навчальному закладі «Тульчинське
училище культури» за спеціальністю
«Народна художня творчість» та здобув
кваліфікацію керівника аматорського
інструментального колективу (естрадні
інструменти), організатора
культурно-дозвільної діяльності. Після
закінчення навчання повернувся в с.
В.Ростівка Оратівського району
Вінницької області та почав шукати
місце роботи за здобутим фахом.
Наприкінці вересня 2013 року батько
позивача звернувся до голови
Великоростівської сільської ради
Оратівського району Вінницької
області, з метою отримати, для нього,
роботу директора Великоростівського
будинку культури, однак йому було
відмовлено, оскільки дана посада була
укомплектована.

10.10.2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про прийняття
його на посаду директора
Великоростівського будинку культуру,
на яку отримав відповідь, що
розпорядженням № 2 від 01.10.2013 року дана
посада укомплектована, і на посаду
призначено ОСОБА_2.

Непогоджуючись із вказаним рішенням
ОСОБА_3 звернувся до суду з
адміністративним позовом, щодо його
скасування та просив суд звільнити
ОСОБА_2 з посади директора будинку
культури.

Суд першої інстанції задовольняючи
частково позовні вимоги, виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 43 Конституції України
кожен має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується. Держава створює
умови для повного здійснення
громадянами права на працю, гарантує
рівні можливості у виборі професії та
роду трудової діяльності, реалізовує
програми професійно-технічного
навчання, підготовки і перепідготовки
кадрів відповідно до суспільних
потреб.

Згідно п. 6 кваліфікаційних вимог №168
від 14.04.2000 року затверджених наказом
Міністерства культури і мистецтв
України кваліфікаційні вимоги
директора клубного закладу, завідувача
закладу клубного типу: повна або базова
вища освіта відповідного напряму
підготовки (спеціаліст або бакалавр),
післядипломна освіта в галузі
управління, стаж роботи за професіями
керівників нижчого рівня: для
спеціаліста не менше 2 років, бакалавра
- не менше 3 років (у сільській
місцевості - без вимог до стажу).

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи
відповідачем при прийняті
оскаржуваного розпорядження про
призначення на посаду завідуючого
сільського клубу ОСОБА_2 не було
враховано що дана особа не відповідає
кваліфікаційним вимогам та не має
освіти відповідного напрямку, як це
передбачено наказом Міністерства
культури і мистецтв України №168 від
14.04.2000 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, враховуючи дані обставини,
суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що відповідач
при вирішенні питання про призначення
ОСОБА_2 на посаду завідувача сільським
клубом діяв не на підставі, не в межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги третьої
особи не ґрунтуються на вимогах
законодавства та не спростовують
висновків суду першої інстанці.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Оратівського районного суду
Вінницької області від 19 лютого 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
03 квітня 2014 року .

Головуючий
Гонтарук В. М.

Судді
Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.