Справа № 816/911/14
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/911/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Мандрика Х.С.

представників позивача - Бородін Ю.М.,
Піщаний Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Козельщинської селищної ради
до Відділу державної виконавчої служби
Козельщинського районного управління
юстиції, треті особи: Кременчуцька
ОДПІ, Козельщинське житлово-комунальне
підприємство, про скасування
постанови про арешт та зняття арешту з
майна,-

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2014 року Козельщинська
селищна рада звернулась до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Козельщинського районного управління
юстиції, треті особи: Кременчуцька
ОДПІ, Козельщинське житлово-комунальне
підприємство, про визнання
протиправною та скасування постанови
Відділу державної виконавчої служби
Козельщинського районного управління
юстиції про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 13.12.2013 року ВП №38741370 та звільнення
з -під арешту трактор колісний ЮМЗ -6,2003
року випуску, державний номерний знак
21927 НО, ГАЗ - 3307 КО -503 В, 2003 року випуску,
державний номерний знак 13871 СК .

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на протиправність та
необґрунтованість оскаржуваної
постанови та накладення арешту на
вищевказані транспортні засоби. Такі
свої твердження мотивував тим, що
арештовані відповідачем транспортні
засоби були придбані за рахунок коштів,
виділених відповідним рішенням
Полтавської обласної ради від 24.01.2003
року та розпорядженням голови обласної
державної адміністрації від 28.05.2003 року
№165, а також за рахунок дотацій
районного бюджету. Тому вважав
арештовані трактор колісний ЮМЗ -6,2003
року випуску, державний номерний знак
21927 НО, автомобіль ГАЗ - 3307 КО -503 В, 2003
року випуску, державний номерний знак
13871 СК, комунальною власністю
територіальної громади Козельщинської
селищної ради. Козельщинське житлово -
комунальне підприємство, відповідно до
п.15 Статуту, несе відповідальність за
своїми зобов'язаннями в межах власних
коштів. Територіальна громада
Козельщинської сільської ради не має
грошових зобов'язань перед
відповідачем. За таких обставин,
позбавлення майна останньої в рахунок
погашення грошових зобов'язань третіх
осіб є протиправним позбавленням права
власності, яке згідно ст..41 Конституції
України є непорушним.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили їх задовольнити у повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, будучи при цьому повідомленим
належним чином про час та місце
розгляду справи. Причини неявки суду не
повідомив, клопотань про відкладення,
чи розгляду справи за відсутності його
уповноваженого представника не надав.
Заперечень проти позову також не надав.

Треті особи в судове засідання також не
з'явились, хоча були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, причини неявки суду не
повідомили, клопотань про відкладення,
чи розгляду справи за відсутності їх
уповноважених представників не
надали. Ставлення до позову не
висловили.

Відповідно до ч.4. ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин, розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Таким чином, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутність
відповідача та третіх осіб на підставі
наявних в ній доказів, оскільки вони
повно та всебічно висвітлюють
обставини спірних правовідносин.

Суд, заслухавши пояснення
представників позивача, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, встановив
наступне.

Судом встановлено, що 13 грудня 2013 року
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Козельщинського районного управління
юстиції Скребковою А.О. винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
ВП № 38741370, згідно якої накладено арешт
на транспортні засоби : трактор
колісний ЮМЗ-6, 2003 року випуску,
державний номерний знак 21927 НО,
балансовою та залишковою вартістю 15 840
грн. та 2 440 грн. відповідно, та
автомобіль ГАЗ-3307 КО-503В, 2003 року
випуску, державний номерний знак 13871 СК
балансовою та залишковою вартістю 48 950
грн. та 17 152,65 грн. відповідно.

З наявної у матеріалах справи копії
вказаної постанови вбачається, що вона
винесена у межах виконавчого
провадження ВП № 38741370 щодо виконання
виконавчого листа №2а-1670/118, виданого
Полтавський окружним адміністративним
судом 01 червня 2012 року на виконання
постанови про стягнення з
Козельщинського житлово - комунального
підприємства на користь Кременчуцької
ОДПІ податкового боргу в сумі 44 727,94
грн.

Позивач вважає вищевказану постанову
та накладення арешту протиправними,
оскільки арештовані трактор колісний
ЮМЗ -6,2003 року випуску, державний
номерний знак 21927 НО, ГАЗ - 3307 КО -503 В, 2003
року випуску, державний номерний знак
13871 СК є комунальною власністю
територіальної громади Козельщинської
селищної ради, а не безпосередньо
власністю Козельщинського житлово -
комунального підприємства. Тому
Козельщинська селищна рада не може
нести відповідальність своїм майном
за несплачені зобов'язання
підприємства, яке лише користується
вищевказаними транспортними засобами.
Як на думку позивача, має місце
порушення прав територіальної громади,
представником якої є Козельщинська
селищна рада, яка на даний час
позбавлена можливості повноцінно
проводити роботи по вивезенню рідких
нечистот, що може призвести до
екологічної небезпеки.

З огляду на викладені обставини,
позивач звернувся до суду про визнання
протиправною та скасування постанови
Відділу державної виконавчої служби
Козельщинського районного управління
юстиції про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 13.12.2013 року ВП №38741370 та звільнення
з -під арешту трактора колісний ЮМЗ -6,2003
року випуску, державний номерний знак
21927 НО, автомобіля ГАЗ - 3307 КО -503 В, 2003
року випуску, державний номерний знак
13871 СК.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Суд приходить до наступних висновків.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, встановлено Законом України
"Про виконавче провадження".

Відповідно до ст..82 вказаного Закону,
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені
стягувачем та іншими учасниками
виконавчого провадження (крім
боржника) до начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Згідно зі статтею 104 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до адміністративного суду має
право звернутися з адміністративним
позовом особа, яка вважає, що порушено
її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Відповідно до Рішення
Конституційного Суду України від 25
листопада 1997 року №6-зп "Щодо
офіційного тлумачення частини другої
статті 55 Конституції України та статті
248-2 Цивільного процесуального кодексу
України", частину другу статті 55
Конституції України необхідно
розуміти так, що кожен громадянин
України, іноземець, особа без
громадянства має гарантоване державою
право оскаржити в суді загальної
юрисдикції рішення, дії чи
бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія
чи бездіяльність порушують їхні права
і свободи або перешкоджають здійсненню
цих прав і свобод, а тому потребують
правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції
Конституційного Суду України випливає,
що умовою для звернення особи до суду з
позовом щодо оскарження рішення, дії чи
бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб є наявність у позивача
переконання в порушенні його прав або
свобод чи в існуванні перешкод у
здійсненні цих прав.

Порушенням суб'єктивного права
особи є створення будь-яких перепон у
реалізації нею свого суб'єктивного
права, що унеможливлюють одержання
особою того, на що вона має право
розраховувати в разі належної
поведінки зобов'язаної особи.

Отже, неодмінною ознакою
порушення права особи є зміна стану
суб'єктивних прав та обов'язків особи,
тобто припинення чи неможливість
реалізації її права та/або виникнення
додаткового обов'язку.

Таким чином, якщо особа вважає, що
її суб'єктивне право у певних
правовідносинах не може бути
реалізованим належним чином, або на неї
протиправно поклали певний обов'язок,
така особа має право звернутися за
судовим захистом.

У разі відповідного звернення
особи суд повинен розглянути питання
щодо наявності порушення суб'єктивного
права заявника у конкретних
правовідносинах і на підставі цього
розв'язати спір.

Отже, судовому захисту в
адміністративних судах підлягають
порушені права, свободи та законні
інтереси особи в публічно-правових
відносинах. При цьому визначальним для
вирішення питання про обґрунтованість
вимог особи у розв'язанні
публічно-правового спору є
встановлення факту порушення
відповідних прав, свобод чи інтересів
такої особи.

У свою чергу, порушення прав,
свобод та інтересів особи наявне тоді,
коли сталися зміни стану суб'єктивних
прав та обов'язків особи, тобто
припинення чи неможливість реалізації
її права та/або виникнення додаткового
обов'язку в публічно-правових
відносинах.

Якщо відповідні рішення, дії чи
бездіяльність протиправно, на думку
особи, спричинили виникнення, зміни чи
припинення прав та обов'язків особи
(тобто є юридично значимими), особа може
порушити питання про визнання таких
рішень, дій чи бездіяльності в судовому
порядку протиправними.

Таким чином, до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, які породжують,
змінюють або припиняють права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин, вчинених ними при здійсненні
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або має місце інше
ущемлення прав чи свобод.

При цьому позивач на власний
розсуд визначає, чи порушені його права
рішеннями, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень.

Водночас задоволення відповідних
вимог особи можливе лише в разі
об'єктивної наявності порушення, тобто
встановлення, що рішення, дія або
бездіяльність протиправно породжують,
змінюють або припиняють права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин.

Зі змісту позовної заяви судом не
було встановлено факту порушення прав
позивача.

У ході розгляду справи позивачем
не надано суду належних,
конкретизованих, об'єктивних доказів,
які б підтверджували факт порушення
його прав, свобод та інтересів
оскаржуваною постановою про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 13.12.2013 року ВП
№38741370.

Боржником у виконавчому
провадженні №38741370 є Козельщинське
житлово - комунальне підприємство,
таким чином саме для вказаного
підприємства настали правові наслідки
в результаті накладення арешту на його
транспортні засоби.

Позивач у даному випадку взагалі
не тільки не є стороною виконавчого
провадження, але й жодним чином не має
до виконавчого провадження будь-якого
відношення.

В обґрунтування своїх вимог
позивач, з - поміж іншого, посилався на
те, що арештовані відповідачем
транспортні засоби були придбані за
рахунок коштів, виділених відповідним
рішенням Полтавської обласної ради від
24.01.2003 року та згідно розпорядження
голови обласної державної
адміністрації від 28.05.2003 року №165, а
також коштів районного бюджету. Відтак,
вважав арештовані трактор колісний
ЮМЗ - 6,2003 року випуску, державний
номерний знак 21927 НО, автомобіль ГАЗ - 3307
КО-503 В, 2003 року випуску, державний
номерний знак 13871 СК, комунальною
власністю територіальної громади
Козельщинської селищної ради.
Козельщинське житлово - комунальне
підприємство, відповідно до п.15
Статуту, несе відповідальність за
своїми зобов'язаннями в межах власних
коштів. Територіальна громада
Козельщинської сільської ради не має
грошових зобов'язань перед
відповідачем. За таких обставин,
позбавлення майна останньої в рахунок
погашення грошових зобов'язань третіх
осіб є протиправним позбавленням права
власності, яке згідно ст..41 Конституції
України є непорушним.

Такі твердження спростовуються
матеріалами справи, оскільки судом
встановлено, що майно (автомобіль та
трактор), на які було накладено
оскаржуваний арешт, перебуває у
власності боржника за виконавчим
провадженням - Козельщинського
житлово-комунального підприємства.

Тому на це майно правомірно було
накладено арешт у ході виконання
рішення про стягнення зі вказаного
підприємства боргу.

Таким чином, посилання позивача суд
вважає необґрунтованими та приходить
до висновку, що постанова Відділу
державної виконавчої служби
Козельщинського районного управління
юстиції про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 13.12.2013 року ВП №38741370 скасуванню не
підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Статтею 71 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням викладених висновків про
непідтвердженість правової позиції
позивача доказами, а також про
відсутність будь-яких порушень його
прав, суд прийшов до висновку, що позов
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити
у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 07
квітня 2014 року.

Суддя
І.С. Шевяков