Справа № П/811/638/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року
справа №П/811/638/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Брегея Р.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю «Світловодський
завод адсорбентів» (далі - Товариство)
до Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів в Кіровоградській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство звернулось до суду з заявою
до податкового органу про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
від 19 серпня та 15 листопада 2013
року, якими збільшено суми грошових
зобов'язань з податків на додану
вартість на 71486 грн. та накладено
штрафну санкцію - 35743 грн. із прибутку на
75061 грн. та накладено штрафну
санкцію - 18765,25 грн.

Представник позивача підтримав вимоги
заяви.

Стверджував, що від укладення
договору поставки товарів з
ПП «Асторг-М» (далі - Товариство 2)
впродовж строку, який перевірявся
податковим органом, настали реальні
правові наслідки, котрі обумовлювались
ним.

На його думку, Товариство
правомірно сформувало в деклараціях з
податку на додану вартість суми
податкового кредиту та включило до
валових витрат відповідних звітних
періодів кошти, котрі сплачені
згаданому контрагенту.

Представник відповідача
заперечив стосовно задоволення позову,
мотивуючи тим, що правочин, котрий
уклало Товариство з Товариством 2, не
спрямовувався на реальне настання
наслідків, які обумовлювалися ним.

Доказом того, як вважає він, є
акт перевірки діяльності вказаного
контрагента.

04 квітня 2014 року суд прийняв
рішення про завершення розгляду справи
у порядку письмового провадження
(а.с.172).

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, зробив висновок про
задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що
стали підставами звернення.

Так, 03 вересня 2012 року Товариство
(покупець) та Товариство 2
(постачальник) уклали договір поставки
товару (а.с.32).

Упродовж з 04 по 27 вересня 2012 року
Товариство 2 поставило Товариству
продукцію (мішки, крафт, пакети,
арматуру) на суму 428916 грн. (з
урахуванням ПДВ у сумі 71486 грн.).

На підтвердження реальності
господарських операції Товариство
надало первині документи
бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, видаткові та податкові
накладні від 04, 06, 10, 12, 17, 20, 25, 27
вересня 2012 року (а.с.33- 48).

Перевезення товару здійснювалось
Товариством 2 власним транспортним
засобом відповідно до змісту згаданого
договору (п.5.1.1).

Товариство розрахувалось з
Товариством 2 за придбану продукцію у
безготівковій формі (а.с.135-138).

Суму податку на додану вартість
Товариство включило до податкового
кредиту декларації з податку на додану
вартість за вересень 2012 року
(а.с.63-66).

У жовтні 2012 року службові особи
Товариства склали акт, що стальна
арматура, яку поставило Товариство 2, не
відповідає критеріям якості і її
належить повернути (а.с.49).

03 жовтня того ж року Товариство та
Товариство 2 уклали договір зберігання
згаданої арматури (а.с.51).

Арматуру ж Товариство 2 вивезло з
території Товариства лише
28 червня 2013 року (а.с.52, 54, 56).

У цей день Товариство виписало
Товариству 2 податкові накладні на
повернення арматури, в яких визначило
грошове зобов'язання, розмір якого
відповідає розміру податковому
кредиту (в частині придбання арматури),
котрий включений до декларації за
вересень 2012 року (а.с.53, 55, 57).

Це зобов'язання Товариство включило до
податкової декларації з податку на
додану вартість за червень 2013 року
(а.с.69-72).

24 липня 2013 року відповідачем проведено
невиїзну документальну перевірку
діяльності Товариства по
взаємовідносинах з Товариством 2 за
вересень 2012 року (а.с.11-27).

Під час перевірки ревізори
досліджували первинні документи
бухгалтерського та податкового обліку
платника податків.

За її результатом ревізори склали
акт, у якому зазначили виявлені
порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочин,
котрий уклало
Товариство з Товариством 2, є недійсним
(нікчемним), так як не спрямовувався на
настання реальних наслідків, які
обумовлювалися ним.

На їх думку, доказом того є акт
перевірки діяльності згаданого
контрагента.

Керівник відповідача погодився з
висновками ревізорів та прийняв
податкові повідомлення-рішення від 19
серпня 2013 року, яким Товариству
збільшено суми грошових зобов'язань з
податків на додану вартість на 71486
грн. та накладено штрафну санкцію - 35743
грн. і з прибутку на суму 75061 грн. та
накладено штрафну санкцію - 37530,50 грн.
(а.с.30, 153).

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
від 05 листопада 2013 року частково
скасовано податкове
повідомлення-рішення з податку на
прибуток (в частині застосування
штрафної санкції) (а.с.155-157).

На виконання згаданого рішення
керівник відповідача
15 листопада 2013 року прийняв інше
податкове повідомлення-рішення з
податку на прибуток, яким Товариству
визначив розмір грошового зобов'язання
у сумі 75061 грн. та застосував штрафну
санкцію - 18765,25 грн. (а.с.28).

З 05 по 11 грудня 2012 року Кременчуцькою
ОДПІ проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
діяльності Товариства 2 з питань
правомірності декларування показників
декларації з податку на додану
вартість за період з липня по жовтень
2012 року (а.с.116-124).

Акт перевірки містить висновок, що
договори, укладені Товариством 2
впродовж згаданого періоду, є
недійсними (нікчемними).

За результатом проведення перевірки
діяльності Товариства 2 керівник
податкового органу не прийняв жодного
рішення негативного характеру
стосовно платника податків.

Юридична оцінка встановлених
судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це
документ, в якому ревізор фіксує
обставини, котрі встановив, керуючись
виключно власним сприйняттям і
розумінням.

Надалі акт вивчає керівник
податкового органу, який і вирішує
питання про погодження з його
висновками.

У разі погодження з висновками, які
мають негативні наслідки стосовно
платника податків, посадова особа
зобов'язана прийняти відповідне
рішення (у письмовій формі), оскільки це
єдиний спосіб реалізації компетенції
суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується
з системним аналізом приписів пунктів 2
та 4 статті 56 Податкового кодексу
України.

Зокрема, цією нормою права передбачено,
що податковий орган може прийняти,
окрім податкового
повідомлення-рішення, і інше рішення,
яке платник податків має право
оскаржити до контролюючого органу
вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами
проведення перевірки діяльності
Товариства 2 податкова інспекція не
прийняла жодних рішень та не
звернулася до суду з позовами про
визнання недійсними договорів, котрі
уклав платник податків, в тому числі і з
позивачем, нехтуючи наданими
повноваженнями, передбаченими
Податковим кодексом України, та
положеннями статті 228 Цивільного
кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівник
податкового органу не погодився з
висновками ревізорів про недійсність
правочинів, які уклало Товариство 2.

Отже, податковим органом враховані
податкові зобов'язання
Товариства 2 з податку на додану
вартість за договором, котрий
укладений з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності
позивача, податкові ревізори
посилались на акт перевірки діяльності
згаданого контрагента як незаперечний
доказ недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили
помилку, оскільки думка особи (іншого
ревізора) не є доказом щодо
встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення
суду про недійсність договору, рішення
податкового органу щодо застосування
негативних наслідків стосовно
контрагента, яке останнім визнається
як законне, вирок суду, показання
свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що
відповідач не надав доказів стосовно
недійсності правочинів, які уклало
Товариство з Товариством 2.

Більше того, в судовому засіданні
позивач надав суду достатню кількість
доказів стосовно виконання ним та його
контрагентом зобов'язань за договором.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши
первинні документи бухгалтерського та
податкового обліку Товариства
(податкові, видаткові накладні, виписки
з банківського рахунку, договір
зберігання).

Оскільки, податковий орган не
намагався перевірити обставини, які
зафіксовані у згаданих письмових
документах, тому суд не вправі ставити
їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з
цих питань, то перейняв би на себе
повноваження відповідача, що є
недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли
державні органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретним платником податків, вони
повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживань
з їх боку.

Отже, Товариство включило до
податкового кредиту з податку на
додану вартість та валових витрат суми
коштів за договором, укладеним з
Товариством 2, відповідно до приписів
статей 138 та 198 Податкового кодексу
України (датою виникнення права на
податковий кредит та включення коштів
до валових витрат є дата отримання
платником податку товару, що
підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового
органу є протиправними.

Як наслідок їх належить скасувати, а
позов - задовільнити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів в Кіровоградської області
від 19 серпня 2013 року, яким
товариству з обмеженою
відповідальності «Світловодський
завод адсорбентів» збільшено суму
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість на 71486 грн. та накладено
штрафну санкцію - 35743 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів в Кіровоградської області
від 15 листопада 2013 року, яким
товариству з обмеженою
відповідальності «Світловодський
завод адсорбентів» збільшено суму
грошових зобов'язань з податку на
прибуток на 75061 грн. та накладено
штрафну санкцію - 18765,25
грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з
обмеженою відповідальності
«Світловодський завод адсорбентів»
судові витрати в сумі 1827 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
Р.І.Брегей