Справа № 268/4841/13-а
Суддя: Єжов В. А.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА МАКІЇВКИ
№ 2-а/268/33/14
Справа №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року
м. Макіївка

Кіровський районний суд міста
Макіївки Донецької області у складі:

головуючий суддя Єжов
В.А.

при секретарі Бабкевич
В.О.

за участю:

представника третьої особи
Спиридонова О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в місті Макіївка справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Державної автомобільної
інспекції ГУМВС України в Донецькій
області, ОСОБА_3, третя особа:
товариство з обмеженою
відповідальністю «Індустріальний Союз
Промисловості Донбасу» про визнання
дій незаконними та скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

12 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
управління Державної автомобільної
інспекції ГУМВС України в Донецькій
області, інспектора відділу ДАІ
Мар'їнського РВ ГУ УМВС України в
Донецькій області ОСОБА_3 про визнання
дій незаконними та скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення про
накладення на нього стягнення у
вигляді штрафу за перевищення
швидкості руху, мотивуючи свої вимоги
порушенням протиправними діями
суб'єкта владних повноважень його прав
та законних інтересів.

Позивач ОСОБА_2 не використав наданого
законом права на участь в судовому
засіданні, надавши суду заяву про
розгляд справи за його відсутності.
Посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві, просив скасувати
постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 592428 від 23 листопада 2013 року, якою
його було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 255 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_2 23 листопада 2013 року
приблизно о 10 годині, керуючи
автомобілем «MERCEDES-BENZ», реєстраційний
номер НОМЕР_1, рухався по автодорозі
Запоріжжя - Донецьк. Приблизно о 10
годині 40 хвилин на 197 км вказаної
автодороги автомобіль позивача було
зупинено інспектором ВДАІ
Маріїнського РВ ГУ УМВС України в
Донецькій області капітаном міліції
ОСОБА_3, який повідомив, що той рухався
зі швидкістю 114 км/год на ділянці
дороги, де дозволена швидкість 90 км/год.
На підтвердження порушення швидкості
руху інспектором ДАІ був наданий для
огляду прибор «TruСam», на якому була
зафіксована швидкість 114 км/год. Не
погодившись із порушенням Правил
дорожнього руху, ОСОБА_2 став
висловлювати інспектору свої
заперечення щодо фіксації вказаним
приладом швидкості руху саме його
автомобіля, а також щодо цілісності
пломби самого приладу. Незважаючи на
заперечення позивача, інспектор ДАІ
ОСОБА_3 склав відносно нього протокол
про вчинення адміністративного
правопорушення в якому зазначив, що
ОСОБА_2 перевищив встановлену
швидкість руху більш ніж на 24 км/год.
Після чого виніс письмову постанову
про вчинення ним адміністративного
правопорушення, передбаченого
частиною 1 статті 122 КУпАП та наклав на
ОСОБА_2 адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Свою вину в порушенні правил безпеки
дорожнього руху ОСОБА_2 заперечує та
вважає, що незаконно був притягнутий до
адміністративної відповідальності,
оскільки працівник ДАІ не навів
доказів його винності, не зазначив їх у
адміністративному протоколі та
постанові. Фактично йому працівником
ДАІ було продемонстровано тільки
показання швидкості руху нібито його
транспортного засобу. Встановити та
довести, що вимірювалася швидкість
саме його автомобіля неможливо, адже за
таких умов різниця навіть у кілька
секунд може означати, що насправді
виміряно швидкість автомобіля, який
рухався попереду нього, позаду чи
навіть в кількох десятках метрів від
його автомобіля в зустрічному напрямі.
Проконтролювати напрям дії прибору в
руках інспектора, він, їдучи за кермом
свого автомобіля не міг. При цьому
зазначає, що у момент, близький до
вимірювання швидкості, поблизу його
автомобіля рухався та наздоганяв його
інший автомобіль. На зустріч також
рухалось декілька автомобілів.

Також при складані протоколу про
адміністративне правопорушення та
винесені постанови по справі про
притягнення до адміністративної
відповідальності інспектором не були
виконані приписи ст. 268 КУпАП та п. 2.9
наказу Міністерства внутрішніх справ
України від 26.02.2009 N 77 «Про затвердження
Інструкції з оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху»
відповідно до яких особа, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, має право
знайомитися з матеріалами справи,
давати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання; під час розгляду
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката, іншого фахівця в
галузі права, який за законом має право
на надання правової допомоги особисто
чи за дорученням юридичної особи,
виступати рідною мовою і користуватися
послугами перекладача, якщо не володіє
мовою, якою здійснюється провадження;
оскаржувати постанову в справі.

Протокол від 23 листопада 2013 року йому
було надано на підпис після його
складання та підписання інспектором. У
протоколі ним зазначено зауваження про
незгоду з висновками інспектора, адже
Правила дорожнього руху України він не
порушував.

Інспектором ДПС у порушення норм КУпАП
не були роз'яснені його законні права,
не було надано право ознайомитись з
матеріалами справи, оскільки окрім
протоколу інших доказів його нібито
правопорушення йому пред'явлено не
було, не було надано право скористатись
юридичною допомогою.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2
просить суд визнати дії посадової
особи Державтоінспекції щодо
складання відносно нього протоколу про
адміністративне правопорушення
незаконними, скасувати постанову від 23
листопада 2013 року серії АА2 № 592428 про
накладення на нього адміністративного
стягнення та закрити провадження по
справі за відсутністю складу
адміністративного правопорушення.

Представник управління Державної
автомобільної інспекції ГУМВС України
в Донецькій області в судове засідання
не з'явився, будучи належним чином
повідомленим про дату, час та місце
розгляду справи, про причини неявки не
повідомив, тому суд вважає можливим
розглянути справу у його відсутності
на підставі наявних у ній доказів.

Відповідач по справі - інспектор
відділу ДАІ Мар'їнського РВ ГУ УМВС
України в Донецькій області ОСОБА_3,
який належним чином повідомлений про
час і місце судового розгляду, не
використав наданого законом права на
участь в судовому засіданні. У своїх
письмових запереченнях проти позову
зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_2 не
визнає у повному обсязі, оскільки
стосовно ОСОБА_2 23 листопада 2013 року
обґрунтовано було складено протокол
про адміністративне правопорушення,
який розглянуто на місці, та накладено
на нього за вчинення правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП
адміністративне стягнення - штраф у
розмірі 255 грн. Зазначив, що ОСОБА_2
дійсно у цей день був ним зупинений у
зв'язку із порушення швидкості руху на
24 км/год на ділянці дороги, де дозволена
швидкість 90 км/год. Під час складання
протоколу та постанови про
адміністративне правопорушення від
ОСОБА_2 ніяких заяв та клопотань не
надходило. Вважає, що притягнення
ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності здійснено у
відповідності до норм законодавства,
при цьому не допущено порушення прав
позивача, тому в задоволенні позовної
заяви просить суд відмовити.

Представник третьої особи - товариства
з обмеженою відповідальністю
«Індустріальний Союз Промисловості
Донбасу» - Спиридонов О.М. в судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_2
підтримав у повному обсязі, пояснивши,
що порушення ОСОБА_2 швидкості руху
було зафіксовано за допомогою приладу
«TruСam». Прилад «TruCam» на час вимірювання
швидкості знаходився в руках
інспектора ДАІ, і не можна визначити в
якому саме режимі він працював -
автоматичному чи ручному, а тому дана
обставина не виключає можливості руху
назустріч автомобілю, внаслідок чого
відносна швидкість, зафіксована
приладом збільшується. Прилад «TruCam»
дає можливість зафіксувати швидкість
одного автомобіля із зображенням
іншого, про що є застереження в
інструкції до даного приладу, і що
створює можливість зробити
неправильну ідентифікацію або взагалі
не ідентифікувати транспортний засіб.
Показник вимірювання ним без
урахування вимог щодо його
експлуатації не може бути основним
доказом вини. Прилад працював не в
автоматичному режимі, а перебував в
руках інспектора ДПС, який не
використовував жодних штативів, або
інших засобів, необхідних для
застосування даного приладу в
автоматичному режимі фіксації. Ручний
режим роботи приладу призводить до
значних похибок, тому фіксація
порушень Правил дорожнього руху
України приладом «TruСam» вручну не
відповідає вимогам закону та
нормативним актам МВС України.
Посилаючись на викладені обставини не
заперечував проти задоволення вимог
ОСОБА_2 та скасування постанови по
справі про адміністративне
правопорушення.

Вислухавши пояснення представника
третьої особи, вивчивши матеріали
справи та дослідивши надані сторонами
докази, суд встановив наступне.

Приписами статті 9 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна чи необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність. Частиною першою
статті 122 КУпАП визначена зокрема
адміністративна відповідальність
водіїв транспортних засобів за
порушення вимог дорожніх знаків та
розмітки проїзної частини доріг.

Постановою від 23 листопада 2013 року
серії АА2 № 592428, винесеною інспектором
відділу ДАІ Мар'їнського РВ ГУ ГУМВС
України в Донецькій області капітаном
міліції ОСОБА_3, водія транспортного
засобу ОСОБА_2 на підставі розгляду
адміністративного протоколу визнано
винним у порушенні пункту 12.6 «г» Правил
дорожнього руху, у вчиненні
правопорушення, передбаченого
частиною 1 статті 122 КпАП України, та на
нього накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 255
грн. У змісті постанови зазначено, що 23
листопада 2013 року о 10 годині 47 хвилин,
водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки
«MERCEDES-BENZ», номерний знак НОМЕР_1,
рухався зі швидкістю 114 км/год, чим
перевищив встановлену швидкість більш
ніж на 24 км/год, що зафіксовано приладом
«TruСam».

Адміністративним правопорушенням за
правилами частини першої статті 122
КУпАП визнається перевищення водіями
транспортних засобів встановлених
обмежень швидкості руху транспортних
засобів більш як на двадцять
кілометрів на годину, порушення вимог
дорожніх знаків та розмітки проїзної
частини доріг, правил перевезення
вантажів, буксирування транспортних
засобів, зупинки, стоянки, проїзду
пішохідних переходів, ненадання
переваги у русі пішоходам на
нерегульованих пішохідних переходах, а
так само порушення встановленої для
транспортних засобів заборони
рухатися тротуарами чи пішохідними
доріжками.

Відповідно до вимог статті 293 КУпАП і
роз'яснень, викладених в пункті 7
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 25 травня 198 року № 15 «Про
практику розгляду судами скарг на
постанови у справах про
адміністративні правопорушення» орган
(посадова особа) при розгляді скарги
або протесту на постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови.
Суд повинен перевірити: чи накладено
адміністративне стягнення правомочним
органом; чи є в діях даної особи ознаки
проступку, за який законом передбачена
адміністративна відповідальність, і
вина у його вчиненні; чи не сплив строк
давності для притягнення до
адміністративної відповідальності; чи
правильні висновки органу (посадової
особи), який виніс постанову, про
тяжкість вчиненого проступку і
обтяжуючі обставини; чи враховані
пом'якшуючі обставини, майновий стан
винного.

Положеннями частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльність покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Вивченням судом матеріалів справи про
адміністративне правопорушення та
наданих сторонами доказів встановлено,
що протокол про адміністративне
правопорушення за ознаками частини
першої статті 122 КУпАП стосовно ОСОБА_2
оформлено уповноваженою на те
посадовою особою органу внутрішніх
справ, в його змісті відображені
обов'язкові елементи, перелік яких
міститься в статті 256 КпАП України,
копія протоколу під розписку вручена
особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Крім того, у протоколі зазначено, що
вимірювання швидкості руху
транспортного засобу проводилося за
застосуванням пристрою «TruСam». Зміст
постанови по справі про
адміністративне правопорушення від 23
листопада 2013 року відповідає вимогам
статті 283 КУпАП, стягнення накладено у
межах строку притягнення до
адміністративної відповідальності.

З тексту протоколу про адміністративне
правопорушення від 23 листопада 2013 року
убачається, що водій ОСОБА_2 не
погодився з інкримінованим йому
правопорушенням і власноруч зазначив:
«с протоколом не согласен. Двигался со
скоростью 100 км/ч, на видео с прибора
«TruСam» в момент фиксации скорости
присутствует кроме моего автомобиля
еще два. На приборе «TruСam» повреждена
пломба».

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Згідно зі ст. 14-1 КУпАП, до
адміністративної відповідальності за
правопорушення в сфері забезпечення
безпеки дорожнього руху у випадках їх
фіксації, працюючими в автоматичному
режимі спеціальними технічними
засобами, що мають функції фото- та
кінозйомки, відеозапису, або засобами
фото- та кінозйомки, відеозапису
притягаються власники (співвласники)
транспортних засобів.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про
практику застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки дорожнього руху
та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» встановлено, що зміст
постанови має відповідати вимогам,
передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній,
зокрема, потрібно навести докази, на
яких ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

Аналізуючи постанову про
адміністративне правопорушення, суд
прийшов до висновку, що вона прийнята
всупереч ст. 283 КУпАП. Відповідачем при
винесенні оскаржуваної постанови не
було всебічно, повно об'єктивно
з'ясовано всіх обставин справи. Не
містить вона також посилання на докази,
зокрема, пояснення свідків та інші
докази. Без жодних підтверджень своїх
обвинувачень у вигляді фото- чи відео-
фіксації нібито вчиненого позивачем
порушення та без залучення свідків
інспектор ДПС закінчив провадження у
справі та виніс постанову по справі про
адміністративне правопорушення лише
на підставі складеного протоколу про
адміністративне правопорушення, без
посилання на будь-які докази.

Інспектором ДПС не додано жодного
документу, щодо використаного ним
радіолокаціонного відеозаписуючого
технічного засобу «TruСam». Ні в
протоколі, ні в постанові по справі про
адміністративне правопорушення не
наведено даних про допуск даного
вимірювального засобу до застосування
в Україні, повірку, похибки у
вимірюваннях, що робить вимірювання
незаконним у відповідності до Закону
України «Про метрологію та
метрологічну діяльність».

В постанові не вказано, хто саме зі
співробітників ДПС робив вимірювання
швидкості за допомогою приладу «TruCam»,
чи має вказана особа відповідний
допуск до даного приладу. Все
вищевикладене робить неможливим
встановлення правильності роботи з
даним приладом та достовірність
вимірюваних даних.

Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 01.03.2010 року № 33, який
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 30.03.2010 р. за № 262/17557, затверджено
Перелік технічних засобів, що
використовуються в підрозділах
Державтоінспекції МВС для виявлення та
фіксування порушень правил дорожнього
руху, серед яких вказано технічний
засіб вимірювання швидкості «TruCam»,
проте лише за умови роботи даного
приладу в автоматичному режимі.

Дослідивши матеріали справи, а саме
фототаблицю фіксації з приладу «TruCam»,
котра була надана відповідачем,
виходячи з пояснень позивача, оскільки
інших наявних доказів не надано, також
схеми маршрутного патрулювання, де
повинно бути зазначено де саме
знаходиться 197 км автодороги
Запоріжжя-Донецьк теж не надано, суд
прийшов до висновку, що позивач рухався
за межами населеного пункту по
автомобільній дорозі з окремими
проїзними частинами, що відокремлені
одна від одної розділювальною смугою,
на котрій згідно п. 12.6 г Правил
дорожнього руху України дозволяється
швидкість до 110 км/год. Згідно ч. 1 ст. 122
КУпАП відповідальність настає за
перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на двадцять кілометрів на
годину, таким чином ОСОБА_2 не порушував
ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Аналізуючи викладене, суд визнає, що
законних підстав для складання
стосовно ОСОБА_2 протоколу про
адміністративне правопорушення від 23
листопада 2013 року серії АА2 № 592428 і
висновку про наявність в його діях
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у
посадової особи органу внутрішніх
справ не було.

За наведених обставин суд визнає, що в
діях водія ОСОБА_2 відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому
постанова по справі про
адміністративне правопорушення від 23
листопада 2013 року серії АА2 № 592428
підлягає скасуванню, а позовні вимоги
ОСОБА_2 - задоволенню.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку
про відсутність в діях ОСОБА_2 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП,
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
стосовно нього відповідно до положень
частини 1 статті 247 КУпАП підлягає
закриттю.

Позивач не вимагає компенсації за
понесені судові витрати, пов'язані зі
зверненням до суду і розглядом судової
справи.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 7, 22, 122, 268, 276, 288, 289, 293, 294Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, статтями 17, 159-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
управління Державної автомобільної
інспекції ГУМВС України в Донецькій
області, ОСОБА_3, третя особа:
товариство з обмеженою
відповідальністю «Індустріальний Союз
Промисловості Донбасу» про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення та
закриття справи про адміністративне
правопорушення, задовольнити.

Постанову по справі про
адміністративне правопорушення від 23
листопада 2013 року серії АА2 № 592428 про
накладення на ОСОБА_2 за вчинення
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255
грн., скасувати.

Справу про адміністративне
правопорушення за ознаками частини 1
статті 122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
стосовно ОСОБА_2 провадженням закрити.

Постанова місцевого загального суду як
адміністративного суду є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Суддя: В.А.
Єжов