Справа № 808/8687/13-а
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року 11:55Справа № 808/8687/13-а
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сіпаки А.В.,

при секретарі судового засідання
Федорук І.В.

за участю:

представник позивача - не з'явився

представника відповідача Морозової
Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом сільськогогосподарського
виробничого кооперативу «Серп і молот»

до Приморської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

про визнання дій неправомірним та
скасування податкового повідомлення
рішення

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду
сільськогогосподарським виробничим
кооперативом «Серп і молот» подано
адміністративний позов, в якому
просить суд скасувати податкове
повідомлення - рішення відповідача
№ від 30.10.2013 р., оскільки вважає, що
воно винесене з порушенням норм
діючого законодавства. Крім того
позивач просить суд визнати
протиправними дії відповідача щодо
складання акту перевірки
господарської діяльності позивача
№76/08-17-22/03749632 від 17.10.2013 р., на підставі
якого винесене оскаржуване податкове
повідомлення - рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
податкове повідомлення-рішення
Приморської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області від 30 жовтня 2013 р. №
винесене при недотриманні вимог ч. 2 ст.
19 Конституції України,з порушенням
порядку винесення
податкових-повідомлень рішень, а також
вимог ст. ст. 4, 14, 21, 54, 86, 201 Податкового
кодексу України, а тому підлягає
скасуванню. Позивач вказує на
невідповідність дій відповідача з
проведення перевірки позивача вимогам
чинного законодавства, зокрема Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22.12.2010 № 984, відсутність
правових підстав для її проведення,
порушення порядку проведення
перевірки та оформлення її
результатів, що є підставою для
визнання протиправними дій
відповідача зі складання Акта про
результати позапланової невиїзної
документальної перевірки
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Серп і молот» (код 03749632) з
питань правильності визначення
повноти нарахування та своєчасності
сплати податку на додану вартість по
взаємовідносинам з АФГ «Агро» (код
22136898) у травні 2013 р. від 17 жовтня 2013 р. №
76/08-17-22/03749632.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, подав до суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності. Позовні вимоги підтримує
у повному обсязі.

Представник відповідача проти
заявленого позову заперечив у повному
обсязі з підстав, наведених у письмових
запереченнях на позов СВК «Серп і
молот».

Заслухавши пояснення правову позицію
представника відповідача, перевіривши
доводи заявленого адміністративного
позову, проаналізувавши матеріали
справи та наявні в них докази, суд
приходить до наступного.

Відповідно до наказу Приморської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Запорізькій
області від 08.10.2013 р. №98 «Про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки», підписаного начальником
інспекції Круц О. М., передбачено
проведення начальником відділу
податкового аудиту Лупащенко О. В.
позапланової перевірки СВК «Серп і
молот» по взаємовідносинам з АФГ
«Агро» (код 22136898) у травні 2013 р., термін
проведення перевірки з 10.10.2013 р.
тривалістю три робочих дні.

Повідомленням про перевірку від 09.10.2013
№ 93/081722, підписаним начальником
інспекції Круц О. М., передбачено
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки СВК
«Серп і молот».

Відповідачем складено Акт про
результати позапланової невиїзної
документальної перевірки
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Серп і молот» (код 03749632 ) з
питань правильності визначення
повноти нарахування та своєчасності
сплати податку на додану вартість по
взаємовідносинам з АФГ «Агро» (код
22136898) у травні 2013 р. від 17 жовтня 2013 р. №
76/08-17-22/03749632 (Акт перевірки) , за
результати якої встановлено порушення
позивачем абз. 1, 2, 9 ,11 п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено суму податку
на додану вартість, яка підлягає
відображенню в особовому рахунку
платників та повністю залишається в
розпорядженні позивача по спеціальній
декларації в період, що перевірявся
всього в сумі 32926, 53 грн, у тому числі у
травні 2013 р. в сумі 32926, 53 грн., таким
чином використана всупереч умовам і
цілям її надання.

При цьому в Акті перевірки, який
вивчено судом, вказується, що
податковим органом проведено
документальну невиїзну перевірку, в
наказі Приморської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Запорізькій області від
08.10.2013 №98 «Про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки» вказується про проведення
позапланової перевірки, згідно з п.п.
20.1.4 п. 20.1. ст. 20, п. 75.1. ст. 75, п. 78.1.4 ст. 78, п.
201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.
Між тим, абз. 10 п. 201.10 ст. 201 цього кодексу
передбачено, що з цих підстав, тобто при
виявленні розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних у
податкового органу є підстави для
проведення органами державної
податкової служби документальної
позапланової виїзної перевірки
продавця та у відповідних випадках
покупця товарів/послуг. Виходячи з
цього суд констатує невідповідність
виду перевірки, визначеного
відповідачем в наказі Приморської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Запорізькій
області від 08.10.2013 №98 «Про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки» та в Акті перевірки
наведеним імперативним вимогам та ст. 61
Податкового кодексу України, що
призвело до неправильного
встановлення та відображення в акті
перевірки податковим органом дійсних
обставин щодо правовідносин, які
складися між позивачем та АФГ «Агро».
Разом із цим, наведене не дає суду
підстав для задоволення позовних вимог
в частині визнання протиправними дії
відповідача щодо складання Акта
перевірки внаслідок того, що
відповідних спосіб захисту не
передбачений законодавством і його
застосування не призведе до захисту
порушених прав СВК «Серп і молот».

Відповідачем на підставі Акта
перевірки винесене податкове
повідомлення-рішення від 30 жовтня 2013 р.
№ , яким збільшено суму грошового
зобов'язання СВК «Серп і молот» з
податку на добавлену вартість на 74084
грн. 69 коп., з них за основним платежем
32926, 53 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями 41158, 16 грн.

Спірне податкове повідомлення-рішення
мотивоване наявністю порушень п. 201.10
ст. 201 Податкового кодексу України,
тобто позивачем неправомірно
сформовано податковий кредит згідно з
податковою декларацією за травень 2013
р., констатовано завищення податкового
кредиту в сумі 32 926, 53 грн. на підставі
податкової накладної № 203 від 29.05.2013 р.,
виданої СВК «Серп і молот» Асоціацією
фермерських господарств «Агро».

Відповідач посилається на ту
обставину, що за даними баз даних
податкового органу податкова накладна
№ 203 від 29.05.2013 р. не зареєстрована в
Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відомостей з Єдиного реєстру
податкових накладних про відсутність
реєстрації податкової накладної № 203
від 29.05.2013 р. виданої СВК «Серп і молот»
Асоціацією фермерських господарств
«Агро», у Єдиному реєстрі податкових
накладних податковим органом в Акті
перевірки не відображено, суду
належних та допустимих доказів з цього
приводу відповідачем не надано,
натомість надана позивачем у копії
податкова накладна № 203 від 29.05.2013 р.
містить передбачену п. 6.1. п. 6 Порядку
заповнення податкової накладної,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України № 1379, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України від
22.11.2011 р. за № 1333/20071, відповідну
відмітку про реєстрацію.

Наведене дає підстави суду вважати
встановленим факт внесення
відповідачем до Акта перевірки
відомостей, не підтверджених
документально або ж іншим належним
чином, позбавлених внаслідок цього
доказової сили, що свідчить про
порушення відповідачем як суб'єктом
владних повноважень ч. 3 ст. 2 КАС
України та пунктів 5, 6, 7 розд. I, п. 5 розд.
II Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.12.2010 р. № 984,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 12 січня 2011 р. за № 34/18772.

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу
України передбачено, що платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
що є підставою для включення вказаних у
ній сум податку до складу податкового
кредиту за умови дотримання інших
вимог Кодексу щодо формування
податкового кредиту.

Відповідно до п.п. 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних. Підтвердженням
продавцю про прийняття його податкової
накладної та/або розрахунку
коригування до Єдиного реєстру
податкових накладних є квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі, яка надсилається протягом
операційного дня. Датою та часом
надання податкової накладної та/або
розрахунку коригування в електронному
вигляді до Державної податкової
адміністрації України є дата та час,
зафіксовані у квитанції. Якщо
надіслані податкові накладні та/або
розрахунки коригування сформовано з
порушенням вимог, передбачених
відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або
пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу,
протягом операційного дня продавцю
надсилається квитанція в електронному
вигляді у текстовому форматі про
неприйняття їх в електронному вигляді
із зазначенням причин. Якщо протягом
операційного дня не надіслано
квитанції про прийняття або
неприйняття, така податкова накладна
вважається зареєстрованою в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Доказів на підтвердження порушення
особою, яка видала спірну податкову
накладну № 203 від 29.05.2013 р. - Асоціацією
фермерських господарств «Агро»,
вказаного порядку, визначеного п. 201.10
статті 201 Податкового кодексу України,
стосовно реєстрації податкових
накладних у Єдиному реєстрі податкових
накладних відповідачем суду не надано.

Крім того, разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення та порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі покупець
таких товарів/послуг має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.
Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 29 грудня 2010 р. № 1246 затверджений
Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних, який визначає
механізм внесення відомостей, що
містяться у податковій накладній
та/або розрахунку коригування
кількісних і вартісних показників до
неї, до Єдиного реєстру податкових
накладних платників податку на додану
вартість - продавців товарів (послуг),
звіряння даних, що містяться у виданих
платникам такого податку - покупцям
товарів (послуг) податковій накладній
та розрахунку коригування з
відомостями, які містяться у Реєстрі.

Судом встановлено, що позивачем подано
відповідачу заяву із скаргою на
постачальника - АФГ «Агро», яка є
підставою для включення сум податку до
складу податкового кредиту.
Матеріалами справи підтверджено, що до
заяви позивача надано договір від 2.01.2013
р. № ДГ-02/01-10 між позивачем та АФГ «Агро»
видаткову накладну,
товарно-транспортні накладні та інші
належним чином оформлені первинні
документи, на підставі яких позивачем
придбані і отримані у власність
паливно-мастильні матеріали (дизельне
паливо у кількості 20 508 л ціною 7, 17 грн.
за 1 л на суму 146974 грн. та бензин у
кількості 2408 л ціною 7, 33 грн. за 1 л на
суму 17658, 67 грн., загальною вартістю 164 632,
67 грн.), з відображенням цієї
господарської операції у
бухгалтерському і податковому обліку
позивача. Вказані обставини
відповідачем шляхом подання належних і
допустимих доказів не спростовані.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем було дотримано вимоги
п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України, що стало підставою для
правомірного віднесення до складу
податкового кредиту у травні 2013 р. суми
ПДВ 32926, 53 грн. за податковою накладною
№ 203 від 29.05.2013 р., виданою Асоціацією
фермерських господарств «Агро» (код
22136898).

Проаналізувавши спірне податкове
повідомлення-рішення від 30 жовтня 2013 р.
№ , винесене відповідачем на
підставі Акта перевірки, розрахунок
податкового зобов'язання та штрафних
(фінансових) санкцій, наданий позивачу
з порушенням п. п. 2.4 п. 2 Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платникам податків,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 28.11.2012 р. №1236,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 20 грудня 2012 р. за № 2135/22447, суд
знаходить його таким, що не відповідає
також і вимогам ст. 123 Податкового
кодексу України, на підставі якої
відповідач розрахував штрафні
(фінансові) санкції позивачу.

Відповідно до пунктів 123.1, 123.2 ст. 123
Податкового кодексу України у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування;
використання платником податків
(посадовими особами платника податків)
сум, що не сплачені до бюджету
внаслідок отримання (застосування)
податкової пільги, не за призначенням
та/або всупереч умовам чи цілям її
надання згідно із законом з питань
відповідного податку, збору, платежу
додатково до штрафів, передбачених
пунктом 123.1 цієї статті, - тягне за собою
стягнення до бюджету суми податків,
зборів, платежів, що підлягали
нарахуванню без застосування
податкової пільги. Зокрема,
відповідачем не надані докази
самостійного визначення ним у спірному
податковому повідомленні-рішенні
податкового зобов'язання позивачу,
належним чином, з посиланням на
відповідні докази не підтверджено
використання позивачем податкової
пільги всупереч умовам і цілям її
надання, що дає суду підстави вважати
юридично і фактично необґрунтованим
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій, передбачених ст.
123 Податкового кодексу України.

Відносно питання щодо визнання
протиправними дій відповідача зі
складання акту перевірки суд
повідомляє наступне.

Відповідно до пп. 20.1.4. п.20.1. ст.20
Податкового кодексу України (надалі
-ПКУ), контролюючі органи мають право
проводити відповідно до законодавства
перевірки і звірки платників податків
(крім Національного банку України), у
тому числі після проведення процедур
митного контролю та/або митного
оформлення.

У відповідності до п. 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 79.2 ст. 79 ПКУ передбачено, що
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами контролюючого органу виключно
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем у відповідь на вимогу
податкового органу від 07.10.2013 №
1235/10/08-17-22 листом від 07.10.2013 № 131 було
надано пояснення та документальне
підтвердження стосовно взаємовідносин
підприємства з контрагентом АФГ «Агро»
за травень 2013 року.

Пунктом 79.1 ст. 79 Податкового кодексу
України встановлено, що документальна
невиїзна перевірка здійснюється у разі
прийняття керівником контролюючого
органу рішення про її проведення та за
наявності обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до пп.75.1.2. п.75.1. ст.75 ПК
України, документальною перевіркою
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Крім того, вказаною статтею
Податкового кодексу України,
визначено, що документальною невиїзною
перевіркою вважається перевірка, яка
проводиться в приміщенні
контролюючого органу.

Згідно з п. 79.3 ст. 79 Податкового кодексу
України, присутність платників
податків під час проведення
документальних невиїзних перевірок не
обов'язкова.

Порядок оформлення результатів
перевірок платників податків органами
ДПС врегульовано Порядком оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства
затвердженим Наказом Державної
податкової адміністрації України
22.12.2010 № 984, та зареєстрованому в
Міністерстві юстиції України 12.01.2011 за
№ 34/18772.

Відповідно абзацу 1 пункту 3 розділу I
Порядку, оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства (в подальшому -
Порядок) визначено, що акт - службовий
документ, який підтверджує факт
проведення документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Згідно з п. 7 розділу IV Порядку, за
результатами розгляду керівником
органу державної податкової служби
(його заступником) акта перевірки,
заперечень посадових осіб платника
податків або його законних
представників та інших матеріалів
перевірки, у терміни та порядку,
встановлені Кодексом, приймаються
відповідні податкові
повідомлення-рішення. До теперішнього
часу податкове повідомлення-рішення не
прийнято тоді як вийшли всі законні
строки щодо його прийняття.

Отже, акт перевірки, це лише службовий
документ, компетентна обґрунтована
думка (позиція) ревізора щодо
результатів перевірки, яка викладена
ним для використання уповноваженою
службовою особою при прийнятті
конкретного управлінського рішення.
Уповноважена службова особа при
прийнятті управлінського рішення на
підставі акту перевірки може як
погодитися з думкою (позицією)
ревізора, так і відхилити її.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

За наведених обставин суд вважає, що
акт перевірки ДПІ не є рішенням (актом
індивідуальної дії) в розумінні
Кодексу адміністративного судочинства
України, він не є обов'язковим до
виконання, не тягне для позивача ніяких
правових наслідків, в тому числі як
висновки викладені в акті перевірки, а
тому в частині позовних вимог щодо
визнання протиправними дій
відповідача зі складання акту
перевірки слід відмовити.

Відповідно ч. 2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з ч. 2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході судового розгляду справи
відповідачем не доведено факт
правомірності винесення податкового
повідомлення - рішення податкове
повідомлення-рішення від 30 жовтня 2013 р.
№ , а висновки Акта перевірки про
порушення позивачем вимог п. 201.10 ст. 201
ПК України є необґрунтованими, у
зв'язку з чим оскаржуване податкове
повідомлення-рішення відповідача від 30
жовтня 2013 р. № підлягає
скасуванню, із задоволенням позовних
вимог у відповідній частині.

Питання про судові витрати суд вирішує
відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 71, 158-163, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення № від 30.10.2013, винесене
Приморською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Запорізької
області.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь сільськогосподарського
виробничого кооператив «Серп і молот»
() суму судового збору в
розмірі 172 грн. 18 коп. (сто сімдесят дві
гривні вісімнадцять копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
А.В. Сіпака