Справа № 374/94/14-а
Суддя: Потапенко А. В.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий в 1 інстанції Потапенко А.П.
Справа № 374/94/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2014
м. Ржищів

Ржищівський міський суд Київської
області в складі:

головуючого - судді Потапенка А.В.,

при секретарі - Проценко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
соціального захисту населення
Ржищівської міської ради Київської
області (далі - УСЗН) про визнання
протиправними дій та зобов"язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року позивач
звернувся до суду з позовом та просить
визнати протиправною відмову
відповідача по наданню йому статусу
інваліда війни та видачі посвідчення
інваліда війни, зобов'язати
відповідача надати позивачу статус
інваліда війни та видати відповідне
посвідчення, мотивуючи тим, що 16 квітня
2007 року під час виконання ним
службових обов"язків по охороні
громадського порядку йому були
заподіяні тілесні ушкодження. За даним
фактом складено акти за формою Н-1 та Н-5
від 18 жовтня 2013 року про нещасний
випадок, а керівництвом ГУ МВС Українив
Київській області проведено службове
розслідування, за висновком якого
встановлено, що нещасний випадок
стався в період проходження служби при
виконанні службових обов"язків,
пов"язаних із безпосередньою участю в
охороні громадського порядку,
громадської безпеки, боротьбі зі
злочинністю. 24 лютого 2014 року Київською
обласною медико-соціальною експертною
комісією при проходженні медичного
огляду позивача було визнано
інвалідом 2 групи з 20 лютого 2014 року у
зв"язку з отриманням травми, пов"язаної
з виконанням службових обов"язків, що
відображено в акті огляду МСЕК.
Наявність у позивача захворювання,
пов"язаного з виконанням службових
обов"язків під час проходження служби в
ОВС підтверджується свідоцтвом про
хворобу від 14 листопада 2013 року № 169/3В
військово-лікарської комісії ГУ МВС
України в Київській області та
довідкою про розслідування нещасного
випадку від 24 лютого 2014 року.

Звернувшись до УСЗН з заявою про
надання статусу інваліда війни та
видачі відповідного посвідчення,
позивач отримав відмову, яка
мотивована тим, що згідно довідки МСЕК
та інших документах, поданих ним на
розгляд, не вказаний причинний зв"язок
травми з захистом Батьківщини або
участю в бойових діях на території
інших держав.

Вважаючи, відмову УСЗН
необгрунтованою та протиправною,
позивач проси суд визнати дії УСЗН щодо
відмови йому у встановленні статусу
інваліда війни та видачі посвідчення
інваліда війни неправомірними;
зобов'язати УСЗН надати йому статус
інваліда війни та видати посвідчення
інваліда війни.

У судове засідання позивач не
з'явився, надавши заяву, в якій
підтримав свої позовні вимоги, просить
розглядати справу без його участі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином, відповідно до вимог
чинного законодавства, надав до суду
заперечення на позовну заяву, в якому
просить відмовити у задоволенні
позову, мотивуючи таким. 28 лютого 2014
року ОСОБА_1 звернувся до УСЗН із
заявою про видачу посвідчення інваліда
війни відповідно до п. 2 ст. 7 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» ветеранами війни
є особи, які брали участь у захисті
Батьківщини чи бойових діях на
території інших держав. До ветеранів
війни належать: учасники бойових дій,
інваліди війни, учасники війни. Згідно
ст. 7 зазначеного Закону до інвалідів
війни належать особи з числа
військовослужбовців діючої армії та
флоту, партизанів, підпільників,
працівників, які стали інвалідами
внаслідок поранення, контузії,
каліцтва, захворювання, одержаних під
час захисту Батьківщини, виконання
обов'язків військової служби
(службових обов'язків) чи пов'язаних з
перебуванням на фронті, у
партизанських загонах і з»єднаннях ,
підпільних організаціях і групах та
інших формуваннях, визнаних такими
чинних законодавством України, в
районі воєнних дій, на прифронтових
дільницях залізниць, на спорудженні
оборонних рубежів, військово-морських
баз та аеродромів у період
громадянської та Великої Вітчизняної
воєн або з участю в бойових діях у
мирний час. Згідно п. 2 ст. 7 Закону до
інвалідів війни належать також
інваліди з числа: осіб начальницького
і рядового складу органів Міністерства
внутрішніх справ і органів Комітету
державної безпеки колишнього Союзу
РСР, Міністерства внутрішніх справ
України, Служби Безпеки України, Служби
зовнішньої розвідки України та інших
військових формувань, які стали
інвалідами внаслідок поранення,
контузії, каліцтва або захворювання,
одержаних під час виконання службових
обов'язків, ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи, ядерних
аварій, ядерних випробувань, участі у
військових навчаннях із застосуванням
ядерної зброї, інших уражень ядерними
матеріалами.

Згідно поданої ОСОБА_1 на розгляд
до Управління довідки МСЕК причиною
інвалідності є травма, пов'язана з
виконанням службових обов'язків. У
довідці ГУ МВС України в Київській
області про розслідування нещасного
випадку, який стався з ОСОБА_1 16 квітня
2014 року зазначено, що вказаний нещасний
випадок стався в період проходження
служби при виконанні службових
обов'язків, пов'язаних з безпосередньою
участю в охороні громадського порядку,
громадської безпеки, боротьбі зі
злочинністю. В свідоцтві про хворобу №
169/ЗВ від 4 листопада 2013 року , виданому
ОСОБА_1 військово-лікарською комісією
ГУ МВС України в Київській області
зазначено, що захворювання, так,
пов'язане з проходженням служби в ОВС.
Всі ці документи не вказують на
причинний зв'язок захворювання з
захистом Батьківщини, участю в бойових
діях на території інших держав, що і є
підставною для відмови ОСОБА_1 у
встановленні статусу інваліда війни та
видачі відповідного посвідчення.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
задоволенню не підлягають, виходячи з
такого.

З матеріалів справи встановлено,
що 16 квітня 2007 року під час виконання
позивачем службових обов'язків по
охороні громадського порядку йому були
заподіяні тілесні ушкодження.

Відповідно висновку акту форми Н-1
про нещасний випадок, що стався 16
квітня 2007 року о 23 годині з капітаном
міліції ОСОБА_1 від 18 жовтня 2013 року,
встановлено, що нещасний випадок
стався в період проходження служби при
виконанні службових обов"язків ,
пов"язаних із безпосередньою участю в
охороні громадського порядку,
громадської безпеки, боротьбі із
злочинністю (а.с. 10-13)

Актом форми Н-5 розслідування
нещасного випадку (у тому числі
поранення), що стався 16 квітня 2007 року
близько 23 години 00 хвилин, що складений
комісією, яка призначена наказом від 15
жовтня 2013 року № 262 Кагарлицьким РВ ГУ
МВС України в Київській області, про
розслідування нанесення тілесних
ушкоджень дільничому інспектору
Ржищівського МВМ Кагарлицького РВ ГУ
МВС України в Київській області
капітану міліції ОСОБА_1 встановлено,
що нещасний випадок стався в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ при виконанні
службових обов'язків пов'язаних із
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку, громадської
безпеки, боротьбі із злочинністю (а.с.
14-17).

Згідно довідки від 24 лютого 2014
року, складеної завідувачем сектором
ОП УМЗ ГУ МВС України в Київській
області, розслідування нещасного
випадку, який стався 16 квітня 2007 року з
дільничим інспектором Кагарлицького
РВ ГУ МВС України в Київській області
капітаном міліції ОСОБА_1, проведено у
відповідності з вимогами наказу МВС
України від 27.12.2002 р. № 1346 "Про
затвердження Порядку розслідування та
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань та аварій, що сталися в
органах і підрозділах системи МВС
Украни"( зі змінами, внесеними згідно
наказу МВС України від 16 лютого 2006 № 159).
Висновок комісії з розслідування про
те, що вказаний нещасний випадок стався
в період проходження служби при
виконанні службових обов'язків,
пов"язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку,
громадської безпеки, боротьбі зі
злочинністю (а.с. 18).

З довідки до акта огляду МСЕК,
серії КИО-1 № 0386996 від 24 лютого 2014 року
встановлено, що ОСОБА_1 встановлено
другу групу інвалідності з 20 лютого 2014
року. Причина інвалідності - травма,
так, пов'язана з виконанням службових
обов'язків (а.с. 19).

Зі свідоцтва про хворобу № 169/ЗВ
від 4 листопада 2013 року, виданого
військово-лікарською комісією ГУ МВС
України в Київській області,
вбачається, що травма, так, пов'язана з
виконанням службових обов'язків.
Захворювання, так, пов'язане з
проходження служби в ОВС (а.с. 9).

Відповідно до посвідчення Б №
046431, ОСОБА_1 надано статус ветерана
органів внутрішніх справ та відповідні
пільги. Посвідчення видане УФЗБО ГУ МВС
України в Київській області 28 лютого
2014 року, посвідчення дійсне до 1 березня
2015 року (а.с. 1).

Встановлено, що позивач звертався
до УСЗН із заявою про надання статусу
інваліда війни та видачі відповідного
посвідчення, однак УСЗН 14 березня 2014
року ОСОБА_1 було відмовлено у
наданні статусу інваліда війни та
видачі посвідчення інваліда війни.
Відмова мотивована тим, що згідно
довідки МСЕК причиною інвалідності є
травма, пов'язана з виконанням
службових обов'язків. У зазначеній
довідці та інших документах, поданих на
розгляд, не вказаний причинний зв'язок
травми з захистом Батьківщини або
участю в бойових діях на території
інших держав. Згідно поданих на розгляд
документів, підстав для встановлення
позивачу статусу інваліда війни та
видачі посвідчення інваліда війни
немає (а.с. 8).

Відповідно до статті 7 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» з
наступними змінами і доповненнями, до
інвалідів війни належать особи з числа
військовослужбовців діючої армії та
флоту, партизанів, підпільників,
працівників, які стали інвалідами
внаслідок поранення, контузії,
каліцтва, захворювання, одержаних під
час захисту Батьківщини, виконання
обов'язків військової служби
(службових обов'язків) чи пов'язаних з
перебуванням на фронті, у
партизанських загонах і з'єднаннях,
підпільних організаціях і групах та
інших формуваннях, визнаних
законодавством України, в районі
воєнних дій, на прифронтових дільницях
залізниць, на спорудженні оборонних
рубежів, військово-морських баз та
аеродромів у період громадянської та
Великої Вітчизняної воєн або з участю в
бойових діях у мирний час.

До інвалідів війни належать також
інваліди з числа:

- військовослужбовців, осіб
вільнонайманого складу, які стали
інвалідами внаслідок поранення,
контузії, каліцтва або захворювання,
одержаних під час захисту Батьківщини,
виконання інших обов'язків військової
служби, пов'язаних з перебуванням на
фронті в інші періоди, з ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофі,
ядерних аварій, ядерних випробувань, з
участю у військових навчаннях із
застосуванням ядерної зброї, іншим
ураженням ядерними матеріалами;

- осіб начальницького і рядового
складу органів Міністерства
внутрішніх справ і органів Комітету
державної безпеки колишнього Союзу
РСР, міністерства внутрішніх справ
України, Служби безпеки України, Служби
зовнішньої розвідки України та інших
військових формувань, які стали
інвалідами внаслідок поранення,
контузії, каліцтва або захворювання,
одержаних під час виконання службових
обов'язків, ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофі, ядерних
аварій, ядерних випробувань, участі у
військових навчаннях із застосуванням
ядерної зброї, інших уражень ядерними
матеріалами;

- осіб, які стали інвалідами
внаслідок поранень чи інших ушкоджень
здоров'я, одержаних у районах бойових
дій у період Великої Вітчизняної війни
та від вибухових речовин, боєприпасів і
військового озброєння у повоєнний
період, а також під час виконання робіт,
пов'язаних з розмінуванням боєприпасів
часів Великої Вітчизняної війни
незалежно від часу їх виконання;

- осіб, які стали інвалідами
воєнних дій громадянської та Великої
Вітчизняної воєн або стали інвалідами
від зазначених причин у
неповнолітньому віці у воєнні та
повоєнні роки;

- військовослужбовців, осіб
вільнонайманого складу, а також
колишніх бійців винищувальних
батальйонів, взводів і загонів захисту
народу та інших осіб, які брали
безпосередньо участь у бойових
операціях по ліквідації
диверсійно-терористичних груп та інших
незаконних формувань на території
колишнього Союзу РСР і стали
інвалідами внаслідок поранення,
контузії або каліцтва, одержаних під
час виконання службових обов'язків у
цих батальйонах, взводах і загонах у
період з 22 червня 1941 року по 31 грудня 1954
року;

- учасників бойових дій на
території інших держав, які стали
інвалідами внаслідок поранення,
контузії, каліцтва або захворювання,
пов'язаних з перебуванням у цих
державах;

- осіб, які брали безпосередньо
участь у бойових діях під час Великої
Вітчизняної війни з Японією і стали
інвалідами внаслідок загального
захворювання або захворювання,
отриманого під час проходження
військової служби чи служби в органах
внутрішніх справ, державної безпеки,
інших військових формуваннях;

- осіб, залучених до складу
формувань Цивільної оборони, які стали
інвалідами внаслідок захворювань,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, вихідними критеріями
для віднесення осіб до інвалідів війни
є отримання інвалідності внаслідок
поранення, контузії, каліцтва,
захворювання, одержаних під час
захисту Батьківщини, виконання
обов'язків військової служби
пов'язаних з перебуванням на фронті, в
районі воєнних дій, у період
громадянської та Великої Вітчизняної
воєн або з участю в бойових діях у
мирний час, з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи, ядерних
аварій, ядерних випробувань, з участю у
військових навчаннях із застосуванням
ядерної зброї, іншим ураженням
ядерними матеріалами тощо.

Також слід зазначити, що
віднесення особи до інваліда війни
відповідно до статті 7 Закону № 3551-XII
безпосередньо пов'язано з визначенням
самого поняття «ветеран війни», яке
міститься у статті 4 цього Закону. Так,
відповідно до частини першої статті 4
Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи,
які брали участь у захисті Батьківщини
чи в бойових діях на території інших
держав.

З матеріалів справи вбачається,
що обставини зі встановлення
інвалідності позивача при виконанні
службових обов'язків, пов'язані з
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку, громадської
безпеки, боротьбі зі злочинністю, тобто
не внаслідок ведення бойових дій на
території інших держав, або захисту
Батьківщини.

Аналіз наведених законодавчих
положень дає підстави для висновку про
те, що інвалідність позивача
не пов'язана з виконанням службових
обов'язків в контексті статті 7 Закону
№ 3551-XII (під час воєнних дій), а одержана
внаслідок проходження служби в органах
внутрішніх справ, тому ОСОБА_1 не може
вважатися інвалідом війни.

Аналогічних правових висновків
дійшов Верховний Суд України в
постанові від 6 листопада 2013
року (справа № 21-377а13).

За приписами ч. 2 ст. 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Суди зобов'язані привести свою
судову практику у відповідність з
рішенням Верховного Суду України.

Крім того, як вбачається із
матеріалів справи, нещасний випадок із
ОСОБА_1 стався в період проходження
служби в органах внутрішніх справ при
виконанні службових обов'язків
пов'язаних із безпосередньою участю в
охороні громадського порядку,
громадської безпеки, боротьбі зі
злочинністю. Отже, інвалідність, що
встановлена позивачу настала
внаслідок поранення, контузії,
каліцтва або захворювання, в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ при виконання
службових обов'язків по охороні
громадського порядку, боротьби зі
злочинністю, тому на ці правовідносини
поширюються норми Закону України "Про
статус ветеранів військової служби,
ветеранів органів внутрішніх справ і
деяких інших осіб та їх соціальний
захист".

За вказаними обставинами підстав
для надання позивачу статусу інваліда
війни та видачі відповідного
посвідчення згідно Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" не має.

Керуючись ст. ст. 4, 7 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", ст.
ст. 11, 41, 71, 159, 161, 163, 244-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління соціального захисту
населення Ржищівської міської ради
Київської області про визнання
протиправними дій та зобов"язання
вчинити певні дії, - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Ржищівський міський Київської області
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Постанова суду набуває чинності
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набуває чинності після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя