Справа № 2а/1570/1297/11
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/64931/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Мироненка О.В.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
попереднього розгляду касаційну
скаргу Одеського обласного центру
зайнятості на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 20
червня 2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 04 жовтня 2012 року у справі за позовом
комунального підприємства
«Харчування» до Одеського обласного
центру зайнятості, Інспекції по
контролю за додержанням законодавства
про зайнятість населення Одеського
обласного центру зайнятості про
визнання неправомірними дій, визнання
нечинним та скасування рішення, -в с т а
н о в и л а:Комунальне підприємство
«Харчування» звернулось до суду з
позовом до Одеського обласного центру
зайнятості, Інспекції по контролю за
додержанням законодавства про
визнання неправомірними дій, визнання
нечинним та скасування рішення.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2011
року позов задоволено частково.

Скасовано рішення Інспекції по
контролю за додержанням законодавства
про зайнятість населення Одеського
обласного центру зайнятості, оформлене
актом про порушення законодавства
України про зайнятість населення
№12-16/17

від 19 серпня 2010 року.

В частині вимоги про визнання
неправомірними дій Інспекції по
контролю за додержанням законодавства
про зайнятість населення Одеського
обласного центру зайнятості щодо
складання акту №12-16/17 від 19 серпня 2010
року відмовлено.

У задоволенні позову до Одеського
обласного центру зайнятості
відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2011
року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, Одеський
обласний центр зайнятості звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій
посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення судів попередніх
інстанцій скасувати та постановити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що Інспекцією по
контролю за додержанням законодавства
про зайнятість населення Одеського
обласного центру зайнятості 19 серпня
2010 року проведено перевірку
комунального підприємства
«Харчування» з питань додержання
законодавства про зайнятість
населення, про що складено акти від 19
серпня 2010 року №12-17/176, №12-16/17.

Актом від 19 серпня 2010 року №12-16/17
встановлено порушення комунальним
підприємством «Харчування» пункту 5
статті 20 Закону України «Про
зайнятість населення», а саме: при
вивільнені працівника у зв'язку із
скороченням штату працівників
підприємство своєчасно не повідомило у
письмовій формі державну службу
зайнятості про заплановане
вивільнення працівника та
запропоновано підприємству в 10-дений
термін внести штраф у розмірі річної
заробітної плати вивільненого
працівника на загальну суму 22 309,83 грн.

Вважаючи акт Інспекції по контролю за
додержанням законодавства про
зайнятість населення Одеського
обласного центру зайнятості від 19
серпня 2010 року

№12-16/17 протиправним, позивач звернувся
до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суди
виходили з того, що дії Інспекції по
контролю за додержанням законодавства
про зайнятість населення Одеського
обласного центру зайнятості при
винесенні оскаржуваного акту є
протиправними та суперечать вимогам
чинного законодавства.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком судів з
огляду на таке.

Положеннями статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до пункту 5 статті 20 Закону
України «Про зайнятість населення»

(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) при
вивільненні працівників (у тому числі
працюючих пенсіонерів та інвалідів) у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці, у тому числі
ліквідацією, реорганізацією або
перепрофілюванням підприємств,
установ, організацій, скороченням
чисельності або штату працівників,
підприємства, установи, організації,
незалежно від форми власності,
повідомляють про це не пізніш як за два
місяці в письмовій формі державну
службу зайнятості, вказуючи підстави і
строки вивільнення, найменування
професій, спеціальностей,
кваліфікації, розмір оплати праці, а в
десятиденний строк після вивільнення -
направляють списки фактично
вивільнених працівників, зазначаючи в
них інвалідів.

У разі неподання або порушення строків
подання цих даних стягується штраф у
розмірі річної заробітної плати за
кожного вивільненого працівника. Ці
кошти зараховуються до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття і використовуються
для фінансування заходів по
працевлаштуванню та соціального
захисту вивільнюваних працівників.

Згідно з пунктом 6 статті 20 Закону
України «Про зайнятість населення»

(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
порядок стягнення та розміри штрафів
за невиконання вимог цієї статті з
підприємств, установ і організацій
встановлюються законодавством
України.

Так, судами встановлено, що на підставі
наказу №32-ок від 02 лютого 2010 року у
зв'язку із скороченням чисельності
штату з 07 квітня 2010 року вивільнена

ОСОБА_4 - начальник комерційного
відділу комунального підприємства
«Харчування».

При цьому звіт за формою № 4-ПН (план)
наданий позивачем до Одеського
міського центру зайнятості 08 лютого 2010
року, - в день ознайомлення

ОСОБА_4 з наказом про майбутнє
вивільнення, після виходу останньої з
лікарняного.

З огляду на викладене, вірним є
висновок судів про те, що позивачем не
порушено строків повідомлення служби
зайнятості про заплановане
вивільнення працівника.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи допущені порушення
норм матеріального і процесуального
права.

Постановлені у справі рішення судів є
законними та обґрунтованими, і
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Одеського обласного
центру зайнятості залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі за позовом комунального
підприємства «Харчування» до
Одеського обласного центру зайнятості,
Інспекції по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення Одеського обласного центру
зайнятості про визнання
неправомірними дій, визнання нечинним
та скасування рішення - залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: