Справа № 805/1776/14
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 р.
Справа №805/1776/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12-05 год.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Смагар
С.В. при секретарі судового засідання
Поповій І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Микитівському районі м.
Горлівки Донецької області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Горлівка

про стягнення заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за списком № 2 за січень 2014 року у
розмірі 4721 грн. 11 коп.

за участю представників:

від позивача: Ігнашової І.М. - за
дов. від 28.03.2014р.

Гугніної В.О. - за дов. від
31.03.2014р.

від відповідача: ОСОБА_1 - особисто,
ОСОБА_2 - за дов. від 03.03.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Управлінням Пенсійного фонду
України в Микитівському районі м.
Горлівки Донецької області заявлено
позов до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за списком № 2 за січень 2014 року у
розмірі 4721 грн. 11 коп.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог посилається на те, що за січень 2014
року відповідачем не відшкодовані
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених за списком № 2, внаслідок
чого виникла заборгованість, яку
просить стягнути в сумі 4721 грн. 11 коп.
Правовою підставою стягнення
зазначеної суми позивач визначив норми
пункту 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
пунктів 6.4, 6.5, 6.8 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує, вважає відсутніми правові
підстави для стягнення заборгованості
за січень 2014 року у розмірі 4721 грн. 11
коп.

Вислухавши у судовому засіданні
представників сторін, дослідивши та
оцінивши надані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд встановив
наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований фізичною
особою-підприємцем виконавчим
комітетом Горлівської міської ради
Донецької області 19 березня 1996 року,
знаходиться на обліку в Управління
Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки як
платник єдиного внеску з 12 серпня 1996
року, реєстраційний номер 05-10-11-2101, вид
діяльності - інший наземний транспорт.

19 вересня 2012 року відповідачем
видана довідка ОСОБА_5 в тому, що він
працював у відповідача з 1 жовтня 2003
року по 6 вересня 2004 року та з 1 лютого 2005
року по 17 липня 2008 року водієм міського
пасажирського транспорту - автобусу з
повним робочим днем.

Згідно з протоколом від 31 жовтня 2013
року № 850, розрахунку стажу,
розпорядження позивача від 28 листопада
2013 року № 171931, позивачем була
призначена пільгова пенсія ОСОБА_5 у
розмірі 856 грн. (з доплатою 894 грн.), з
січня 2014 року - у розмірі 949 грн. Як було
встановлено судом під час судового
розгляду з усних пояснень
представників позивача пільгова
пенсія ОСОБА_5 була призначена на
підставі постанови Микитівського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 10 червня 2013 року (набрала
законної сили 13 вересня 2013 року згідно
з ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду). відповідно до
якої було скасовано рішення УПФУ в
Микитівському районі м. Горлівки від 10
січня 2013 року № 1/03 про відмову в
призначенні пенсії ОСОБА_5, зобов'язано
призначити та виплачувати з 11 жовтня 2012
року ОСОБА_5 пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до пункту
«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» з урахуванням
його пільгового стажу роботи на посаді
водія міського пасажирського
транспорту - автобусу, в тому числі з 1
жовтня 2003 року по 6 вересня 2004 року, з 1
лютого 2005 року по 17 липня 2008 року з
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 Суд
зазначає, що у позовній заяві відсутні
посилання позивача на зазначені судові
рішення як на фактичні обставини
справи та підстави для стягнення
заборгованості.

Статтею 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» визначено, що
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи, зокрема, працівники,
зайняті повний робочий день на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 1
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» від 26
червня 1997 року № 400/97-ВР (надалі - Закон
№ 400) платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є:
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників; філії, відділення та інші
відокремлені підрозділи платників
податку, зазначених у пункті 1 цієї
статті, що не мають статусу юридичної
особи, розташовані на території іншої,
ніж платник зборів, територіальної
громади.

Відповідно до пункту 2 розділу ХV
Прикінцеві положення Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003
року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058)
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженою
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року № 21-1
(надалі - Інструкція № 21) відшкодуванню
підлягають витрати Пенсійного фонду на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в таких розмірах, зокрема,
для платників, зазначених у підпункті
2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих,
які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку), -
також 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень Закону
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

Відповідно до абзацу першого
підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції № 21
роботодавці: підприємства, установи й
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форм власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності
та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування -
фіксований податок, єдиний податок та
фіксований сільськогосподарський
податок), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру.

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції №
21 розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону (згідно з
додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій. Пунктом 6.8 Інструкції № 21
закріплено, що підприємства щомісяця
до 25-го числа вносять до Пенсійного
фонду зазначену в повідомленні місячну
суму фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах. Згідно з пунктом 6.9
Інструкції № 21 відшкодування сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, у таких випадках
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації. Відповідно до пункту 6.8
Інструкції № 21 уразі зміни розміру
пенсії або настання обставин, які
впливають на суму відшкодування
(смерть пенсіонера, зміна місця
проживання та ін.), органи Пенсійного
фонду повідомляють про це підприємства
в місячний термін з моменту виникнення
цих обставин.

Як встановлено судом, позивачем
складений розрахунок фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій.
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до
пункту «б-з» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», до якого
доданий супровідний лист від 6 січня 2014
року № 40/02. Розрахунок отриманий
відповідачем особисто, про що свідчить
його підпис. В розрахунку позивачем
визначений період фактичних витрат з
січня 2014 по грудень 2013 року стосовно
ОСОБА_5, з яких 856 грн. розмір пенсії, 93
грн. доплати, частка плати відповідача
35,18%, сума плати відповідача за
попередній рік 4419 грн. 97 коп., місячний
розмір фактичних витрат 301 грн. 14 коп. У
супровідному листі до розрахунку
період позивачем визначений з січня 2014
року по грудень 2014 року, сума до
відшкодування за січень 2014 року
складає 4721 грн. 11 коп., яка складається з
суми плати відповідача за попередній
рік 4419 грн. 97 коп., місячний розмір
фактичних витрат 301 грн. 14 коп. Термін
сплати визначений до 25 січня 2014 року.

Під час судового розгляду справи з
пояснень представників позивача суд
встановив, що сума заборгованості у
розмірі 4721 грн. 11 коп. за січень 2014 року
фактично є витратами на виплату пенсії
ОСОБА_5 за період з жовтня 2012 року по
січень 2014 року, призначеної
розпорядженням від 28 листопада 2013 року.
Однак, представники позивача
наполягали на стягненні зазначеної
заборгованості саме за січень 2014 року у
розмірі 4721 грн. 11 коп. З пояснень
представників позивача судом
встановлено, що до січня 2014 року
позивачем відповідачу не надсилалося
жодних повідомлень чи розрахунків.

Відповідно до статті 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Відповідно до
частини 1 статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, предметом спору в межах даної
справи позивач визначив як стягнення
заборгованості за січень 2014 року у
розмірі 4721 грн. 11 коп. на підставі
наданого розрахунку, в якому також
позивач визначив суму до відшкодування
за січень 2014 року у розмірі 4721 грн. 11
коп. Однак, даний предмет спору не
відповідає фактичним обставинам
справи, зокрема, періоду стягнення, а
отже, і правовим підставам для
стягнення, оскільки позивач фактично
просить суд стягнути заборгованість
іншого періоду з урахуванням
призначення пільгової пенсії на
підставі рішення суду. Суд не може
привласнювати функції суб'єкта владних
повноважень та здійснювати самостійно
розрахунок фактичних витрат,
самостійно визначати період стягнення
та правові підстави для такого
стягнення, змінюючи при цьому і
предмет, і підстави позову суб'єкта
владних повноважень.

Під час судового розгляду справи
позивачем як суб'єктом владних
повноважень в порядку статті 71 КАС
України не доведено суду наявність
заборгованості у відповідача за січень
2014 року у розмірі 4721 грн. 11 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42,
47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154,
158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Управління
Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за списком №
2 за січень 2014 року у розмірі 4721 грн. 11
коп. відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті у нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 1
квітня 2014 року. Постанова у повному
обсязі складена 4 квітня 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Смагар С.В.