Справа № 815/1184/14
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1184/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року м. Одеса

12:52

Одеський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

за участі:

секретаря судового засідання -
Мураховської А.І.;

представника позивача - Фірсова Д.О. (за
довіреністю від 11.02.2014 року);

представника відповідача - Бриленка
К.Б. (за довіреністю від 03.02.2014 року),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Малого підприємства «Вланев»
(товариство з обмеженою
відповідальністю) до Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю в Одеській області про
скасування постанови № 15 від 23.01.2014
року, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю в
Одеській області в якому просив суд
скасувати постанову від 23.01.2014 року № 15
Інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю в Одеській
області.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив наступне.

Співробітник Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю в
Одеській області в грудні 2013 року на
підставі направлення від 10.12.2013 року
прибув на об'єкт позивача для
проведення позапланової перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
Малого підприємства «Вланев»
(товариство з обмеженою
відповідальністю).

У відповідь на направлення Мале
підприємство «Вланев» (товариство з
обмеженою відповідальністю) листом № 80
надало Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю в
Одеській області правовстановлюючі
документи на нерухоме майно з
технічними паспортами та пояснило, що у
нього відсутні об'єкти будівництва,
будівельні роботи не здійснюються. На
підставі цього співробітник Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю в Одеській області оглянув
об'єкти нерухомості з територією
Малого підприємства «Вланев»
(товариство з обмеженою
відповідальністю).

Після проведення перевірки Мале
підприємство «Вланев» (товариство з
обмеженою відповідальністю) отримало
постанову № 15 від 23.01.2014 року про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності, якою
позивачеві, за порушення п.1 ч.4 ст.41
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», накладено
штраф у сумі 12180,00 грн.

Позивач не погоджується з постановою
Інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю в Одеській
області та вважає її протиправною,
винесеною з порушенням норм чинного
законодавства та такою, що належить до
скасування.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити посилаючись на
обґрунтування викладені в позовній
заяві (а.с.3-6).

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав та
заперечував проти його задоволення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані письмові
докази, перевіривши матеріали справи, а
також проаналізувавши законодавство,
яке регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов належить задовольнити. Свій
висновок суд вмотивовує наступним
чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Мале підприємство «Вланев» (товариство
з обмеженою відповідальністю)
зареєстроване Виконавчим комітетом
Одеської міської ради 09.06.1999 року за №
1008810 відповідно до свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А00 № 258491 (а.с.25).

На підставі вимоги Чорноморської
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері Одеської
області від 21.11.2013 року № 16-86/1621
(а.с.217-218), направлення на здійснення
позапланової перевірки № 3136 від 10.12.2013
року (а.с.215) співробітник Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю в Одеській області ОСОБА_3
провів позапланову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
МП «Вланев» (ТОВ) на об'єкті: вул.
Новоберегова, 90, м. Одеса.

За результатами цієї перевірки 08.01.2014
року відповідач склав акт про
недопущення посадових осіб інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю на об'єкти будівництва,
підприємства будівельної галузі для
виконання покладених на них функцій,
яким встановлені порушення позивачем
п.1 ч.4 ст.41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та пп.1 п.11 Порядку здійснення
державного архітектурно - будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011
року № 553 (а.с.219).

Одночасно з цим актом відповідач склав
протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 08.01.2014
року (а.с.220).

На підставі акту перевірки та
протоколу відповідач прийняв
постанову про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності:

- від 23.01.2014 року № 15, якою позивачеві, за
порушення п.1 ч.4 ст.41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», накладено штраф у сумі
12180,00 грн. (а.с.221).

Такі висновки відповідача
обґрунтовані тим, що позивач не
допустив посадову особу Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю в Одеській області на об'єкти
будівництва для виконання покладених
на неї функцій.

Суд вважає, що вказані висновки про
наявність зазначених порушень
законодавства у сфері містобудівної
діяльності позивачем є
необґрунтованими.

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі норми закону.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, що призвели
до невиконання або неналежного
виконання вимог, установлених
законодавством, будівельними нормами,
державними стандартами і правилами.

Згідно з п.2 ч.6 ст.2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
суб'єкти містобудування несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
недопущення посадових осіб
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, на об'єкти будівництва,
підприємства будівельної галузі для
виконання покладених на них функцій - у
розмірі десяти мінімальних заробітних
плат.

Суд не погоджується з доводами
відповідача, що позивач не допустив
посадову особу Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю в
Одеській області на об'єкт будівництва,
що знаходиться за адресою: вул.
Новоберегова, 90, м. Одеса.

Відповідно до постанови про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 23.01.2014
року № 15 позивач не допустив
відповідача до об'єкта, розташованого
за адресою: вул. Новоберегова, 90, м.
Одеса.

Так, впродовж судового розгляду справи
суд встановив, що 10.12.2013 року відповідач
вперше прибув на об'єкт позивача з
метою проведення позапланової
перевірки та ззовні оглянув територію
об'єкта.

Даний факт підтвердив у судовому
засіданні свідок - директор МП «Вланев»
(ТОВ) ОСОБА_4 та не заперечував також
свідок - головний державний інспектор
інспекційного відділу № 1
Інспекційного управління в м. Одесі
Інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю в Одеській
області ОСОБА_3

Крім того, свідки зазначили, що вхід до
комплексу будівель є вільним. Також
свідок ОСОБА_3 відвідав
адміністративну будівлю, що
розташована за адресою: вул.
Новоберегова, 90, м. Одеса. Там він
отримав документи на свій запит.

В свою чергу, як встановив суд впродовж
розгляду справи, за адресою: вул.
Новоберегова, 90, м. Одеса (як це
зазначено в спірній постанові)
знаходиться адміністративна будівля,
до якої відповідача було допущено і де
він отримав документи на свій запит.

Водночас свідок - головний державний
інспектор інспекційного відділу № 1
Інспекційного управління в м. Одесі
Інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю в Одеській
області ОСОБА_3 зазначив, що позивач не
допустив його в середину елінгів, які
знаходяться по вул. Новобереговій. На
запитання суду інспектор не зміг
вказати точні адреси елінгів в які його
не допустили.

При цьому суд звертає увагу на той факт,
що з огляду на матеріали справи та з
слів директора товариства, на об'єкті,
розташованому за адресою: вул.
Новоберегова знаходиться 56 елінгів, 26
з яких знаходяться у приватній
власності позивача, відповідно до
свідоцтв про право власності та
витягів про реєстрацію права власності
на нерухоме майно (а.с.34-35, 39-40, 44-45, 49-50,
54-55, 59-60, 64-65, 69-70, 74-75, 79-80, 84-85, 89-90, 94-95, 99-100,
104-105, 109-110, 114-115, 119-120, 124-125, 129-130, 134-135, 139-140,
144-145, 149-150, 154-155, 159-160). Таким чином, не всі
елінги знаходяться у приватній
власності позивача.

Також суд встановив, що частину
елінгів, які знаходяться на праві
приватної власності у МП «Вланев» (ТОВ),
позивач передав у строкове платне
користування іншим особам відповідно
до договорів оренди нерухомого майна
та актів прийому-передачі майна
(а.с.161-176).

Відповідно до розпорядження
Приморської районної адміністрації
Виконавчого комітету Одеської міської
ради «Про присвоєння поштової адреси
яхт-клубу та спортивно-оздоровчого
комплексу в районі 8-ї станції Великого
Фонтану» від 04.09.2003 року № 1803 та
відповідно до розпорядження
Приморської районної адміністрації
Виконавчого комітету Одеської міської
ради «Про внесення доповнення у
розпорядження райадміністрації № 1803
від 04.09.2003 року «Про присвоєння
поштової адреси закінченим
будівництвом об'єктам яхт-клубу та
спортивно-оздоровчому комплексу по
вул. Новобереговій, 90» від 10.10.2003 року №
2479 присвоєно закінченим будівництвом
приміщенням будівель по вул.
Новобереговій, 90 окремі поштові адреси
(а.с.189-192).

Які саме елінги мав намір перевірити
інспектор з середини (вказати їхні
адреси), відповідач на запитання суду
не зміг пояснити. Так само, і в
постанові, яка оскаржується, зазначена
одна будівля під номером 90, яка не є
елінгом.

Отже, суд робить висновок, що позиція
відповідача про не допуск до об'єкта
будівництва є недоведеною.

В тому числі є недоведеним факт
здійснення на даний час будівництва.
Так, згідно з показаннями свідків
об'єкт по вул. Новобереговій, 90 є
закінченим об'єктом будівництва,
зданий в експлуатацію. Також свідок
ОСОБА_4 засвідчив, що елінги, які є у
власності МП «Вланев» (ТОВ), також є
завершеним будівництвом об'єкти, які
були здані в експлуатацію ще у 2008 році.

На підтвердження цих обставин позивач
надав до суду копії технічних
паспортів на елінги та акт державної
технічної комісії про прийняття
закінченого будівництва об'єкта в
експлуатацію від 14.11.2003 року (а.с.-31-33,
36-38, 41-43, 46-48, 51-53, 56-58, 61-63, 66-68, 71-73, 76-78, 81-83,
86-88, 91-93, 96-98, 101-103, 106-108, 111-113, 116-118, 121-123,
126-128, 131-133, 136-138, 141-143, 146-148, 151-153, 156-158, 193-194).

Таким чином, відповідач не довів, що
спірний об'єкт є місцем будівництва,
або місцем що належить до
обов'язкового обстеження. Адже
відповідно до п.1 ч.4 ст.41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» посадові особи органів
державного архітектурно-будівельного
контролю під час перевірки мають право
безперешкодного доступу до місць
будівництва об'єктів та до об'єктів, що
підлягають обов'язковому обстеженню.

Під час судового розгляду представник
відповідача не надав доказів, які б
спростовували зазначені вище факти.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

У відповідності до ч.2 ст.72 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не довів суду правомірність
та обґрунтованість прийнятого рішення.

Таким чином, враховуючи викладене вище,
суд встановив, що відповідач всупереч
нормам діючого законодавства
безпідставно прийняв спірну постанову,
чим порушив норму Основного закону
України.

Адже згідно з ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Також відповідно до ч.3 ст.2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), добросовісно;
розсудливо; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія).

Відповідно до ч.1 статті 94 КАС України:
«Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідно місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його службова або
посадова особа».

Згідно з пп. 3 п. 9 розділу VI Прикінцевих
та перехідних положень Бюджетного
кодексу України у разі безспірного
списання коштів державного бюджету
(місцевих бюджетів) Державна
казначейська служба України
відображає в обліку відповідні
бюджетні зобов'язання розпорядника
бюджетних коштів, з вини якого виникли
такі зобов'язання. Погашення таких
бюджетних зобов'язань здійснюється
виключно за рахунок бюджетних
асигнувань цього розпорядника
бюджетних коштів. Одночасно
розпорядник бюджетних коштів
зобов'язаний привести у відповідність
з бюджетними асигнуваннями інші взяті
бюджетні зобов'язання.

Водночас п. 19 Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011
р. № 845 встановлено, що безспірне
списання коштів державного та місцевих
бюджетів і їх перерахування на рахунок,
зазначений у виконавчому документі про
стягнення надходжень бюджету та/або
заяві про виконання рішення про
стягнення надходжень бюджету,
здійснюються органами Казначейства з
відповідного рахунка, на який такі
кошти зараховані, шляхом оформлення
розрахункових документів.

З огляду на викладене та з урахуванням
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами, орган Державної
казначейської служби України
зобов'язаний стягнути судові витрати
із Державного бюджету України шляхом
їх безспірного списання із рахунка
суб'єкта владних повноважень -
відповідача.

В даному випадку стягнення судових
витрат необхідно провести шляхом їх
безспірного списання із рахунка
Інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю в Одеській
області.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», Законом України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності», ст.ст.
2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд
-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати постанову про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю в Одеській області № 15 від
23.01.2014 року, якою на Мале підприємство
«Вланев» (товариство з обмеженою
відповідальністю) накладено штраф у
розмірі 12180 (дванадцять тисяч сто
вісімдесят),00 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету
України через Головне управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області на користь
Малого підприємства «Вланев»
(товариство з обмеженою
відповідальністю) суму сплаченого
судового збору в розмірі 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім),00 грн.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185,
частини першої-другої, четвертої
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, сторони які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
дану постанову повністю або частково
шляхом подання апеляційної скарги до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Одеського апеляційного
адміністративного суду через
адміністративний суд першої інстанції,
який ухвалив судове рішення.

Повний текст постанови складений 26
березня 2014 року.

Суддя
О.Я. Бойко