Справа № 22-а-4393/09
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Кузьменко В. В.,

суддів
Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
Територіального управління державної
судової Адміністрації України в
Житомирській області, Державної
судової адміністрації України,
Головного управління державного
казначейства України про стягнення
компенсації утриманих сум податку з
доходів фізичних осіб, за апеляційною
скаргою Державної судової
адміністрації України на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 16.01.2009 року,
-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулися до суду з позовом
до Територіального управління
державної судової Адміністрації
України в Житомирській області,
Державної судової адміністрації
України, Головного управління
державного казначейства України про
стягнення грошової компенсації сум
податку з доходів фізичних осіб,
утриманого з нарахованої їм заробітної
плати в 2004-2005 роках: ОСОБА_2- 8732,69 грн.,
ОСОБА_3- 6211,28 грн., ОСОБА_4-6299,30 грн.,
ОСОБА_5-6189,91 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 16.01.2009 року
позов задоволено частково. Зобов'язано
стягнути з Державної судової
адміністрації України грошову
компенсацію сум податку з доходів
фізичних осіб за 2004 рік на користь
ОСОБА_2- 3068 грн.05 коп., ОСОБА_4-2202 грн.23
коп., ОСОБА_5-2259 грн. 19 коп., ОСОБА_3- 2134
грн.06 коп.

Вимоги мотивували тим, що згідно ст.1
Указу Президента України від 10.07.1995
року №584/95 «Про додаткові заходи щодо
соціального захисту суддів», судді
були звільнені від сплати прибуткового
податку. Пунктами 2,3 статті 3 та статтею
11 Закону України „Про статус суддів" ,
ст. 126,130 Конституції України визначено
гарантії незалежності суддів, згідно
яких держава забезпечує фінансування
та належні умови для функціонування
судів та діяльності суддів, як складову
частину конституційних гарантій
незалежності та недоторканності.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач Державна судова
адміністрація України подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову як
таку, що прийнята з порушенням норм
матеріального права та винести нове
рішення, яким відмовити в задоволені
позову в частині, що стосується ДСА
України.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративний суду від 21.01.2010 року
апеляційну скаргу Державної судової
адміністрації України на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 16.01.2009 року
залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22.01.2014 року ухвалу
Київського апеляційного
адміністративний суду від 21.01.2010 року
скасовано та направлено до
апеляційного суду.

В засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими, що не перешкоджає
слуханню спірного питання відповідно
до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС
України, у випадку неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі під час судового розгляду
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, яким та наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
часткове задоволення позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачі працюють суддями
Житомирського районного суду
Житомирської області.

Згідно з п.7 рішення Конституційного
Суду України від 1 грудня 2004 року по
справі про зупинення дії або обмеження
пільг, компенсацій і гарантій(справа
1-27/2004 року), норми про матеріальне і
побутове забезпечення суддів, їх
соціальний захист не можуть бути
скасовані чи знижені без відповідної
компенсації. Надання суддям пільг,
компенсацій і гарантій не може
ставитись у залежність від бюджетного
фінансування.

Разом з тим, позивачі зазначили, що в
2004-2005 роках з нарахованої їм заробітної
плати було утримано податок з доходів
фізичних осіб та грошові компенсації
сум податку з доходів фізичних осіб,
утриманого із заробітної плати, їм
повернуті не були.

Закон України «Про податок з доходів
фізичних осіб», який набрав чинності з 1
січня 2004 року , не містить винятків щодо
сплати суддями податку з доходів
фізичних осіб. Указ Президента України
від 10 липня 1995 року «Про додаткові
заходи щодо соціального захисту
суддів» визнано таким, що втратив
чинність з 1 січня 2004 року. На 2004 рік
питання компенсаційних виплат,
пов'язаних із справлянням податку із
заробітної плати суддів було вирішене
розпорядженням КМ України від 20 січня
2004 року №22-р «Про деякі питання оплати
праці суддів», а на 2005 та наступні роки
здійснення грошової компенсації сум
прибуткового податку з доходів
фізичних осіб, стягнутого із
заробітної плати суддів чинним
законодавством не передбачалось.

Як вбачається з довідок ТУ ДСА України
у Житомирській області, у 2004 році із
зарплати позивачів утримано податку: у
ОСОБА_2 -3068 грн.05 коп., ОСОБА_4 -2202 грн.23
коп., ОСОБА_5 -2259 грн. 19 коп., ОСОБА_3 2134
грн.06 коп. Ці суми підлягають стягненню
на користь позивачів.

Відповідно до Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про судоустрій України», ст.ст.120,126
цього Закону та Положення про Державну
судову адміністрацію України, остання
з 1 січня 2003 року є головним
розпорядником бюджетних асигнувань,
які передбачені на утримання судової
влади, а Державне казначейство України,
відповідно до ст.48 Бюджетного кодексу
України та п.1 ч.4 Положення про Державне
казначейство України, здійснює
розрахунково-касове обслуговування
розпорядників бюджетних коштів.

Крім того, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
Державній судовій адміністрації
України встановлені бюджетні
призначення за програмою «Виконання
рішень судів на користь суддів» на суму
9500 тис.грн.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції стосовно того, що
грошову компенсацію сум податку з
доходів фізичних осіб позивачам слід
стягнути у зазначених вище розмірах з
Державної судової адміністрації
України і зобов'язати Державне
казначейство України провести видатки
з Державного бюджету України,
передбачені Державній судовій
адміністрації України за бюджетною
програмою «Виконання рішень судів на
користь суддів».

До того ж, колегія суддів звертає увагу
на те, що в кожній окремій справі суд
має звертати особливу увагу на те, що
до правовідносин має застосовуватись
саме та редакція закону, яка була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин, оскільки згідно із ст.58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі.

Отже, враховуючи те, що норми права на
момент виникнення даних спірних
правовідносин були чинними, то суд
першої інстанції зробив вірний
висновок щодо задоволення позовних
вимог.

Перевіривши мотивування судового
рішення та доводи апеляційної скарги,
відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо справедливого судового
розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України,
відповідно до якої суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку щодо
часткового задоволення позову, через
що постанову суду першої інстанції
слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 8,12,41,160, 195, 196,197, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
судове рішення в адміністративній
справі» № 7 від 20.05.2013 року, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної судової
адміністрації України на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 16.01.2009 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
Територіального управління державної
судової Адміністрації України в
Житомирській області, Державної
судової адміністрації України,
Головного управління державного
казначейства України про стягнення
компенсації утриманих сум податку з
доходів фізичних осіб - залишити без
задоволення.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 16.01.2009 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, тобто з 08.04.2014 року,
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
В. В. Кузьменко

Судді:
Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлений 08.04.
2014 року.

Головуючий суддя
Кузьменко В. В.

Судді:
Василенко Я.М.