Справа № 2а-430/10
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/37471/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши у
попередньому судовому засіданні
адміністративну справу за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 квітня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
виконавчого комітету Ковельської
міської ради Волинської області про
зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до
виконавчого комітету Ковельської
міської ради Волинської області, в
якому просив зобов'язати відповідача
заборонити зупинку автотранспорту на
непарному боці вул. Міцкевича, на
ділянці від перехрестя вул.
Незалежності до вул. Грушевського та
відновити попередній режим руху по вул.
Міцкевича.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
наявність зупинки автотранспорту на
непарному боці вул. Міцкевича порушує
санітарні норми, що призводить до
порушення прав позивача на безпечне
життя і довкілля.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 12 липня 2010 року позовні
вимоги задоволено, зобов'язано
відповідача заборонити зупинку
автотранспорту на непарному боці вул.
Міцкевича, на ділянці від перехрестя
вул. Незалежності до вул. Грушевського
та відновити попередній режим руху на
зазначеній ділянці.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 квітня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано, позовні вимоги задоволено
частково, зобов'язано відповідача
розглянути питання щодо заборони
стоянки автотранспорту на непарній
стороні вулиці Міцкевича на ділянці
від перехрестя вулиці Незалежності до
вулиці Грушевського та щодо
відновлення попереднього режиму руху
автотранспорту на зазначеній вище
ділянці, в задоволенні інших позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим
рішенням, ОСОБА_4 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить його
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 06 лютого 2009 року
відповідачем погоджено схему
розміщення дорожніх знаків, якою
встановлено знак 5.39, що регулює стоянку
транспортних засобів у місцях,
позначених дорожніми знаками 5.38.

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що відстань від місця
стоянки до житлового будинку АДРЕСА_1
становить 7,60 м.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відстань від місця розташування
стоянки автотранспорту до жилого
будинку менша, ніж передбачена чинним
законодавством.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги частково, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що незважаючи
на те, що відстань від місця
розташування стоянки автотранспорту
до жилого будинку менша, ніж
передбачена чинним законодавством, в
той же час суди не мають права
перебирати на себе функції органів
місцевого самоврядування та приймати
рішення з питань, що не віднесені до
повноважень судів.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до приписів санітарних
норм, передбачених додатком 10
Державних санітарних правил
планування та забудови населених
пунктів, затверджених наказом
Міністерства охорони здоров'я України
від 19 червня 1996 року № 173 та пункту 7.50 і
таблиці 7.5 внесеної зміни 1 до ДБН 360-92**
"Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень", відкриті
автостоянки повинні розміщуватися на
відстані 10 м. від житлових будинків, а
відтак колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про те, що відповідачем не враховано
вказані приписи законодавства.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 30 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" прийняття
рішень про організацію стоянок
автомобільного транспорту, здійснення
контролю за їх діяльністю відповідно
до закону належить до повноважень
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад, які є
колегіальними органами, які вирішують
на засіданнях питання, віднесені до їх
відання.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про те, що
визначення місць розташування стоянок
відноситься до повноважень
відповідача, а суд не має права
перебирати на себе ці повноваження
шляхом прийняття рішень замість органу
місцевого самоврядування.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 квітня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-240 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша