Справа № 817/645/14
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/645/14

01 квітня 2014 року 13год. 00хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Дорошенко Н.О. за
участю секретаря судового засідання
Почапська М.В. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Грімова Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 до УМВС України в
Рівненській області про
визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до УМВС України в Рівненській
області про визнання протиправним
рішення комісії по встановленню
статусу учасника бойових дій УМВС
України в Рівненській області щодо
неможливості визнати учасником
бойових дій; зобов'язання комісій по
встановленню статусу учасника бойових
дій УМВС України в Рівненській області
визнати учасником бойових дій та
видати посвідчення встановленого
зразка.

В обґрунтування позову зазначає, що в
період 15.07.1990 по 17.10.1990 перебував на
службі у складі військової оперативної
групи в районі Надзвичайного стану
Нагорно-Карабахської автономної
області і прилеглих районах
Азербайджанської РСР в с. Гадруш,
Гадрушівського району. Разом з
військами здійснював контроль по
дотриманню населенням умов введення
комендантського часу, проводив
виконання заходів по забезпеченню
громадського порядку та несення служби
на блок - постах по охороні населених
пунктів, в яких проживало
азербайджанське населення, від
можливих збройних нападів та насилля з
боку конфліктуючої сторони. 14.06.2013 з
метою отримання статусу учасника
бойових дій та відповідних пільг
звернувся до УМВС України в
Рівненській області. За результатами
розгляду заяви 10.07.2013 Комісією по
встановленню статусу учасника бойових
дій УМВС України в Рівненській області
прийнято рішення про відмову в наданні
статусу учасника бойових дій. Відмову
мотивовано тим, що Азербайджанська РСР
відсутня в переліку держав, яким
надавалась допомога різними
військовими формуваннями МВС
колишнього СРСР у періоди бойових дій
на їх території, що затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1994 № 63. Зазначає, що даний
перелік держав та періодів бойових дій
не є вичерпний за умови, якщо бойові дії
проходили з грудня 1979 року. Крім того,
вказав, що факт виконання спеціальних
завдань на території Азербайджанської
РСР підтверджується випискою з наказу
УВС Рівненського виконавчого комітету
№34 від 15.09.1990 про нагородження
нагрудним знаком "За отличную службу в
МВД", виданим посвідченням до
нагрудного знака "За отличие в службе"
ГУВВ МВС СРСР №233 від 31.07.1990 ІІ степеня
та №343 від 01.09.1990 І степеня, подякою,
винесеною воєнним комендантом району
Надзвичайного стану НКАО і прилеглих
районів Азербайджанської РСР
генерал-майором Сафоновим В.Н.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав та просив задовольнити
повністю з наведених у ньому підстав.

Відповідач УМВС України в Рівненській
області позов не визнав. Представник
відповідача в судовому засіданні
пояснила, що засідання Комісії по
встановленню статусу учасника бойових
дій УМВС України в Рівненській області
щодо розгляду заяви ОСОБА_1 не було,
оскільки звернення адресувалося не
голові даної Комісії, а начальнику УМВС
України в Рівненській області
генерал-майору Лазутко В.І. Вказала, що
заява позивача була розглянута
неналежно, не дотримано процедури
розгляду. Відсутній протокол засідання
та не приймалося рішення про відмову в
наданні статусу учасника бойових дій.
Відповідь, надана позивачу 10.07.2013, не
являється рішенням Комісії про відмову
в наданні статусу учасника бойових дій.
Крім того, зазначає, що в постанові
Кабінету Міністрів України від 08.02.1994
№63, якою затверджено Перелік держав і
періодів бойових дій на їх території,
озброєний конфлікт в
Нагорно-Карабахській автономній
області (НКАО) із прилеглими районами
Азербайджанської РСР відсутній. Також
вказує на пропуск позивачем строку
звернення до суду з адміністративним
позовом.

З наведених підстав представник
відповідача в задоволенні позову
просив відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, встановивши
фактичні обставини справи, перевіривши
їх доказами, дослідженими в судовому
засіданні, оцінивши їх у сукупності,
відповідно до вимог закону, суд дійшов
висновку, що позов підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 14.06.2013 ОСОБА_1
звернувся до Начальника УМВС України в
Рівненській області генерал-майора
Лазутко В.І. із заявою для надання
статусу учасника бойових дій. Вказана
заява отримана УМВС України в
Рівненській області 18.06.2013 та
зареєстрована в журналі обліку заяв,
які надійшли поштою (а.с.44-47).

10.07.2013 за № 1/Г-508 УМВС України в
Рівненській області ОСОБА_1 письмово
повідомлено, що його заява розглянута
керівництвом УМВС України в
Рівненській області. По суті піднятих у
заяві підстав поінформовано, що надати
заявнику статус учасника бойових дій
неможливо, оскільки озброєний конфлікт
в Нагорно-Карабахській автономній
області (НКАО) із прилеглими районами
Азербайджанської РСР не входить до
Переліку держав і періодів бойових дій
на їх території, затвердженого
Кабінету Міністрів України від 08.02.1994
№63 "Про організаційні заходи щодо
застосування Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (а.с.9).

Вирішуючи адміністративний спір по
суті, суд виходить з того, що відповідно
до преамбули Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" №3551-XII від 22.10.1993,
зі змінами та доповненнями (далі Закон
№3551-XII), цей Закон визначає правовий
статус ветеранів війни, забезпечує
створення належних умов для їх
життєзабезпечення, сприяє формуванню в
суспільстві шанобливого ставлення до
них.

Статтею 5 Закону №3551-XII визначено, що
учасниками бойових дій є особи, які
брали участь у виконанні бойових
завдань по захисту Батьківщини у
складі військових підрозділів,
з'єднань, об'єднань всіх видів і родів
військ Збройних Сил діючої армії
(флоту), у партизанських загонах і
підпіллі та інших формуваннях як у
воєнний, так і у мирний час. Перелік
підрозділів, що входили до складу
діючої армії, та інших формувань
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.2 ст.6 Закону № 3551-ХІІ
учасниками бойових дій визнаються
учасники бойових дій на території
інших країн - військовослужбовці
Радянської Армії, Військово-Морського
Флоту, Комітету державної безпеки,
особи рядового, начальницького складу
і військовослужбовці Міністерства
внутрішніх справ колишнього Союзу РСР
(включаючи військових та технічних
спеціалістів і радників), працівники
відповідних категорій, які за рішенням
Уряду колишнього Союзу РСР проходили
службу, працювали чи перебували у
відрядженні в державах, де в цей період
велися бойові дії, і брали участь у
бойових діях чи забезпеченні бойової
діяльності військ (флотів).

Військовослужбовці Збройних Сил
України, Служби безпеки України, Служби
зовнішньої розвідки України, особи
рядового, начальницького складу і
військовослужбовці Міністерства
внутрішніх справ України, інших
утворених відповідно до законів
України військових формувань, які за
рішенням відповідних державних
органів були направлені для участі в
міжнародних операціях з підтримання
миру і безпеки або у відрядження в
держави, де в цей період велися бойові
дії.

Перелік держав, зазначених у цьому
пункті, періоди бойових дій у них та
категорії працівників визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 16 від 13.01.1995 "Про застосування пункту 2
статті 6 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" затверджено
Положення про Комісію з питань
розгляду матеріалів про визначення
учасників бойових дій (далі -
Положення), відповідно до пункту 1 якого
комісія з питань розгляду матеріалів
про визначення учасників бойових дій
(далі - Комісія) створюється у
міністерстві та відомстві для
розгляду заяв громадян, які
працювали на підприємствах, в
установах та організаціях відповідних
міністерств і відомств і були
направлені ними на роботу за
рішенням Уряду колишнього Союзу РСР в
держави, де в цей період велися
бойові дії.

Пунктом 3 Положення визначено, що
комісія зобов'язана:

приймати до розгляду заяви громадян
про визнання їх учасниками бойових дій
відповідно до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту";

реєструвати заяви у спеціальній книзі
обліку;

інформувати заявника про прийняття
заяви до розгляду і дату засідання
Комісії. Якщо виникає потреба у
додаткових документах, що
підтверджують статус заявника, Комісія
робить запит до відповідних архівних
установ, про що повідомляє заявника;

розглядати заяви громадян, що надійшли
до Комісії, у тримісячний термін;

видавати довідки за зразком згідно з
додатком.

Відповідно до пункту 4 Положення
матеріали, які подаються на розгляд
Комісії, готують управління (відділи)
кадрів відповідних міністерств і
відомств.

Крім того, пунктами 5-7 Положенням
передбачено, що рішення Комісії
вважається правомочним тоді, коли за
нього проголосувало не менше половини
її членів. Рішення з усіх розглянутих
Комісією питань заносяться до
протоколу. Протоколи з рішеннями
Комісії і підтверджуючі документи
щорічно здаються до Центрального
державного архіву вищих органів влади
і управління з терміном зберігання 50
років.

З досліджених судом доказів
встановлено і відповідачем визнається,
що заява ОСОБА_1 від 14.06.2013 у спеціальній
книзі обліку зареєстрована не була, на
розгляд Комісії по встановленню
статусу учасника бойових дій УМВС
України в Рівненській області не
передавалась; про прийняття заяви до
розгляду та дату засідання Комісії
заявника проінформовано не було. У
встановленому Кабінетом Міністрів
України порядку на засіданні Комісії
заява розглянута не була; рішення за
результатами її розгляду Комісією не
приймалось та протоколом не оформлене.

Встановлені судом фактичні обставини
справи дають підстави для висновку, що
УМВС України в Рівненській області при
розгляді заяви ОСОБА_1 від 14.06.2013 про
надання статусу учасника бойових дій
діяло з порушенням встановленої
законом процедури. Суд вважає за
необхідне зазначити, що керівництво
УМВС України в Рівненській області не
уповноважене законом розглядати та
вирішувати заяви громадян про надання
статусу учасника бойових дій, позаяк
Кабінетом Міністрів України розгляд та
вирішення відповідних заяв віднесено
до компетенції колегіального органу -
Комісії по встановленню статусу
учасника бойових дій.

З огляду на наведене, суд вважає, що
відповідь ОСОБА_1 від 10.07.2013 за №1/Г-508
УМВС України в Рівненській області не є
рішенням Комісії по встановленню
статусу учасника бойових дій УМВС
України в Рівненській області в
розумінні закону, а тому не створює
відповідних правових наслідків.

За встановлених обставин позовні
вимоги про визнання протиправним
рішення Комісії по встановленню
статусу учасника бойових дій УМВС
України в Рівненській області щодо
неможливості визнати позивача
учасником бойових дій, та про
зобов'язання Комісії по встановленню
статусу учасника бойових дій УМВС
України в Рівненській області визнати
позивача учасником бойових дій та
видати посвідчення встановленого
зразка - до задоволення не підлягають.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 2 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

В ході судового розгляду справи
встановлено порушення відповідачем
визначеної законом процедури розгляду
та вирішення заяв громадян про
визнання їх учасниками бойових дій
відповідно до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", тобто у спірних
правовідносинах суб'єкт владних
повноважень діяв не на підставі, за
межами повноважень та не у спосіб,
установлений законом, недобросовісно,
необгрунтовано, без урахування права
особи на участь у процесі прийняття
рішення.

Нерозгляд відповідачем у
встановленому законом порядку заяви
позивача про надання статусу учасника
бойових дій свідчить про допущення
суб'єктом владних повноважень
протиправної бездіяльності, що
призвело до порушення прав та законних
інтересів позивача.

За встановлених обставин, з метою
повного захисту прав, свобод та
інтересів позивача суд вважає за
необхідне вийти за межі позовних вимог.

Оцінюючи обгрунтування відповідачем
заперечень проти позову та доводи щодо
пропущеного позивачем строку
звернення до адміністративного суду,
суд враховує, що заява ОСОБА_1 від 14.06.2013
на ім'я начальника УМВС України в
Рівненській області подана за
належністю, оскільки Комісія по
встановленню статусу учасника бойових
дій УМВС України в Рівненській області
не є юридичною особою, а її
персональний склад затверджується
наказом УМВС України в Рівненській
області (а.с.48-51). Разом з тим, саме
керівництвом УМВС України в
Рівненській області обумовлена заява
не була передана на розгляд Комісії.

Належно підтверджені відомості щодо
дати отримання позивачем відповіді від
10.07.2013 за №1/Г-508 в матеріалах справи
відсутні. Крім цього, позивач вказував,
що після отримання такої відповіді він
неодноразово звертався до УМВС України
в Рівненській області з запитами щодо
надання необхідних підтверджуючих
документів для звернення до суду.

Відповідно до статті 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Суд вважає, що поважність причин
пропуску строку звернення до суду може
бути зумовлена як об'єктивними, так і
суб'єктивними факторами. З метою
дотримання конституційного права
особи на звернення до суду за захистом
порушених прав та інтересів, суд визнає
підстави пропуску позивачем строку
звернення до суду поважними.

За встановлених обставин, суд вважає,
що для повного захисту прав та
інтересів позивача у спірних
правовідносинах слід визнати
протиправною бездіяльність УМВС
України в Рівненській області щодо
нерозгляду у встановленому порядку
заяви ОСОБА_1 від 14.06.2013 про надання
статусу учасника бойових дій та
зобов'язати УМВС України в Рівненській
області розглянути та вирішити вказану
заяву у встановленому порядку.

На підставі викладеного позовні вимоги
підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України
судові витрати суд присуджує на
користь позивача відповідно до
задоволених вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
УМВС України в Рівненській області
щодо нерозгляду у встановленому
порядку заяви ОСОБА_1 від 14.06.2013 про
надання статусу учасника бойових дій.

Зобов'язати УМВС України в Рівненській
області розглянути та вирішити заяву
ОСОБА_1 від 14.06.2013 про надання статусу
учасника бойових дій відповідно до
Положення про Комісію з питань
розгляду матеріалів про визначення
учасників бойових дій, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 16 від 13.01.1995 "Про застосування пункту 2
статті 6 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

В решті позову відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1
із Державного бюджету судовий збір у
розмірі 73,08 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Дорошенко Н.О.