Справа № 2а/1326/565/12
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року
м. Київ К/800/10940/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова на
постанову Франківського районного
суду міста Львова від 16.03.2012 року та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Франківського районного суду міста
Львова з позовом до управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні.

Постановою Франківського районного
суду міста Львова від 16.03.2012 року
позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено.
Визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова щодо
обчислення розміру щомісячного
(довічного) грошового утримання ОСОБА_2
без врахування до стажу на посаді судді
строкової військової служби та
половини строку навчання у вищому
юридичному навчальному закладі;
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Франківському районі
м.Львова визначити стаж роботи на
посаді судді, провести обчислення та
виплачувати щомісячне (грошове)
утримання ОСОБА_2 відповідно до вимог
законодавства, що діяло на день
набрання чинності Законом України «Про
судоустрій і статус суддів», із
врахуванням заробітної плати, що на час
його звільнення з роботи становила 8116,70
грн. починаючи з 30.11.2011 року.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2013 року
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова
було залишено без задоволення, а
постанову Франківського районного
суду міста Львова від 16.03.2012 року - без
змін.

У касаційній скарзі управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова, не
погоджуючись з даними рішеннями,
посилаючись на допущені судами
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Франківського
районного суду міста Львова від 16.03.2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25.01.2013 року та ухвалити нову
постанову, якою відмовити ОСОБА_2 у
задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2 подано заперечення на касаційну
скаргу, в яких він просить залишити
касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова без
задоволення, а оскаржувані рішення -
без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга управління Пенсійного фонду
України у Франківському районі м.
Львова задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не надають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 працював на
посаді судді апеляційного суду
Львівської області. Відповідно до
постанови Верховної Ради України від
03.11.2011 року № 4006-VІ «Про звільнення
суддів», ОСОБА_2 було звільнено з посади
судді у зв'язку із подачею заяви про
відставку. На підставі постанови
Верховної Ради України від 03.11.2011 року
№ 4006-VІ «Про звільнення суддів»,
пункту 1 частини 4 статті 29, статті 109,
частини 1 статті 136 та пункту 11
Перехідних положень Закону України «
Про судоустрій і статус суддів»
головою апеляційного суду Львівської
області 21.11.2011 року було видано наказ №
254, яким ОСОБА_2 виключено зі складу
суддів апеляційного суду Львівської
області з виплатою вихідної допомоги.

Згідно розрахунку стажу роботи судді,
який дає право на відставку та
отримання щомісячного (довічного)
грошового утримання працюючому судді
та судді у відставці, виданого відділом
кадрів та державної служби
апеляційного суду Львівської області,
стаж роботи ОСОБА_2, станом на 22.11.2011
року, становить 22 роки 10 місяців та 29
днів.

Відповідно до довідки про заробітну
плату для обчислення щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, виданої апеляційним судом
Львівської області, заробітна плата
ОСОБА_2, яка враховується при
призначенні (перерахунку) щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці, становить 8116,70 грн.

30.11.2011 року ОСОБА_2 звернувся до
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова із
заявою про призначення йому довічного
ґрошового утримання відповідно до
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів».
Управлінням пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова 10.02.2012
року, позивачу було направлено листа №
2979/03-20, з якого вбачається, що
відповідно до статті 43 Закону України
«Про статус суддів», статті 37 Закону
України «Про державну службу», а також
на підставі заяви та доданих
документів, йому призначено довічне
грошове утримання судді в розмірі 5519,36
грн., виходячи із стажу роботи на посаді
судді за період з 12.04.1976 року по 09.01.1981
року та з 01.12.1998 року по 22.11.2011 року, що
становить 17 років 08 місяців 20 днів і
грошового утримання в розмірі 68
відсотків заробітної плати, яка
становила на час звільнення 8116,70 грн.

Відповідно до статті 109 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
суддя, який має стаж роботи на посаді
судді не менше двадцяти років, що
визначається статтею 131 цього Закону,
має право подати заяву про відставку.

Згідно із статтею 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
судді, який вийшов у відставку, при
досягненні пенсійного віку
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу» або, за його
вибором, щомісячне довічне грошове
утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 11.06.2008 року № 545 «Про внесення зміни
до постанови Кабінету Міністрів
України від 03.09.2005 року № 865»,
постанова Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та
щомісячне грошове утримання суддів»
була доповнена пунктом 31, згідно якого,
судді, які мають право на відставку та
продовжують працювати на посаді судді,
одержують заробітну плату та щомісячне
грошове утримання у розмірі 100
відсотків, судді Конституційного Суду
України, Верховного Суду України, вищих
спеціалізованих судів - 50 відсотків
передбаченого законом щомісячного
довічного грошового утримання,
належного їм у разі виходу у відставку.
До стажу роботи, що дає судді право на
відставку та одержання щомісячного
грошового утримання, за умови роботи на
посаді судді не менш як 10 років
зараховується, крім стажу трудової
діяльності, визначеного законом,
половина строку навчання за денною
формою у вищих юридичних навчальних
закладах, на юридичних факультетах
вищих навчальних закладів та
календарний період проходження
строкової військової служби.

Постанова Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та
щомісячне грошове утримання суддів»
втратила чинність на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
від 0112.2010 року № 1097, але в силу вимог
пункту 11 Розділу XIІІ Перехідних
Положень Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», судді,
призначені чи обрані на посаду до
набрання чинності цим Законом,
зберігають визначення стажу роботи на
посаді судді відповідно до
законодавства, що діяло на день
набрання чинності цим Законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що на час
нарахування відповідачем щомісячного
грошового утримання судді у відставці,
підлягала застосуванню постанова
Кабінету Міністрів України від 03.09.2005
року № 865 «Про оплату праці та
щомісячне грошове утримання суддів»,
яка визначала порядок нарахування
стажу, і була обов'язковою для
виконання відповідачем, а отже ОСОБА_2
має право на зарахування до стажу
роботи на посаді судді, крім стажу
трудової діяльності, половину строку
навчання за денною формою у вищих
юридичних навчальних закладах, на
юридичних факультетах вищих
навчальних закладів та календарний
період проходження строкової
військової служби.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова -
залишити без задоволення, а постанову
Франківського районного суду міста
Львова від 16.03.2012 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м.
Львова про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз

З оригіналом згідно