Справа № 804/2821/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ24 березня 2014
р. Справа № 804/2821/14 Дніпропетровський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого судді Конєвої С.О. при
секретарі судового засіданняСергієнко
В.Ю. за участю представників сторін:
від позивача Синявський І.Л.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рибна країна" про
застосування арешту коштів платника
податків на рахунках у банку, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2014 року Дніпропетровська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулася
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рибна країна" та
просить застосувати арешт коштів
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рибна країна" на всіх
рахунках в Публічному акціонерному
товаристві "Альфа-банк" та в Публічному
акціонерному товаристві "Актабанк".

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що на підставі
постанови СВ Індустріального ВР ДМУ
ГУМВС України у Дніпропетровській
області щодо проведення позапланової
виїзної перевірки на підставі п.78.1.11
п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України
позивачем було прийнято наказ №267 від
08.10.2013 року про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Рибна країна», який був
вручений відповідачеві 09.10.2013 року
директору ТОВ «Рибна країна», однак
28.10.2013 року відповідач надав до ДПІ лист
про неможливість відшукати документи
після проведеного обшуку чим фактично
не допустив посадову особу позивача до
проведення перевірки, яка була 09.10.2013
року з метою проведення перевірки, що є
порушенням ст.16 Податкового кодексу
України , про що складено акт від 30.10.2013
року про відмову від допуску до
проведення перевірки та відмова
відповідача від допуску посадових осіб
позивача до перевірки є підставою для
арешту коштів на рахунках відповідача
згідно до вимог п.94.2 ст.94 Податкового
кодексу України, а тому позивач просить
застосувати арешт коштів відповідача
на рахунках у банках.

Представник позивача позовні вимоги в
судовому засіданні підтримав та просив
їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином
07.03.2014р., 18.03.2014р., що підтверджується
наявним в матеріалах справи звітом про
отримання факсу (а.с.38, 39).

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може
не відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, враховуючи належне
повідомлення судом відповідача про
дату, час і місце розгляду справи,
строки вирішення і розгляду справи,
встановлені ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе
розглядати справу за відсутності
представника відповідача за наявними у
справі доказами з урахуванням вимог ч.4
ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Із наявних в матеріалах справи
документів, судом встановлені наступні
обставини у даній справі.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Рибна країна»
зареєстровано як юридична особа 16.04.2010
року виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради за
адресою: 52001, Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, м.Підгороднє,
вул.Запорізька, вуд. 8 та перебуває на
обліку у Дніпропетровській ОДПІ
Дніпропетровської області з 19.04.2010 року
за № 5488, що підтверджується копією
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 04.12.2013 року та
копією довідки про взяття на облік
платника податків №36 від 11.01.2012р.
(а.с.5-11).

08.10.2013 року позивачем на підставі
пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу
України та у зв'язку з надходженням
постанови СВ Індустріального РВ ДМУ
УМВС України в Дніпропетровській
області було прийнято наказ № 267 «Про
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Рибна країна» з питань дотримання
вимог податкового законодавства
України за період січень 2011 року -
вересень 2013 року, який отримано
представником відповідача 09.10.2013 року,
що підтверджується відміткою
посадової особи - директора
відповідача про отримання на
вищезазначеному наказі (а.с.14).

09.10.2013 року посадова особа податкової
інспекції прибула до місцезнаходження
відповідача з метою проведення
перевірки, однак директор відповідача
не допустив посадову особу позивача до
проведення перевірки та не надав до
перевірки первинні і бухгалтерські
документи за період 01.01.2011 року - 30.09.2013
року, про що було складено два акти
№82/22-01/37070471 та № 91/22-01 про відмову від
допуску посадової особи позивача до
перевірки; про відмову від підписання
акту не допуску до первинних та
бухгалтерських документів № 82від
30.10.2013 року, згідно яких посадова особа
ТОВ «Рибна країна» Місік О.С.
відмовився від підписання акту № 82 від
30.10.2013 року без надання будь-яких
пояснень. ( а.с. 18-20).

Позивач вважає, що у відповідності до
вимог п.94.2 ст. 94 Податкового кодексу
України відмова відповідача від
допуску до проведення документальної
перевірки є підставою для накладення
арешту на кошти платника податків, а
тому у зв'язку з не допуском посадової
особи податкової інспекції до
перевірки відповідачем просить
застосувати адміністративний арешт на
кошти відповідача, які знаходяться на
рахунках у банках.

Заслухавши представника позивача, який
брав участь у розгляді справи,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини у справі,
перевіривши доводи та давши їм належну
правову оцінку, проаналізувавши норми
чинного законодавства України,
оцінивши їх у сукупності, суд дійшов
висновку про те, що у задоволенні
позовних вимог позивачеві слід
відмовити, виходячи з наступного.

З 01.01.2011р. набрав чинності Податковий
кодекс України.

Підпунктом 21.1.1 п.21.1 ст. 21 Податкового
кодексу України передбачено, що
посадові особи контролюючих органів
зобов'язані дотримуватися Конституції
України та діяти виключно у
відповідності з цим Кодексом та іншими
законами України, іншими нормативними
актами.

При цьому, підпунктом 14.1.105 п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України визначено
поняття терміну «майно» у значенні,
наведеному в Цивільному кодексі
України. У цивільному праві під майном
розуміють певну річ або їх сукупність,
у тому числі грошові кошти та цінні
папери.

У відповідності до п.94.1 ст. 94
Податкового кодексу України
адміністративний арешт майна платника
податків є винятковим способом
забезпечення виконання платником
податків його обов'язків, визначених
законом.

Застосування адміністративного арешту
коштів на рахунку платника податків
здійснюється виключно на підставі
рішення суду шляхом звернення органу
державної податкової служби до суду
(п.п.94.6.2 п.94.6 ст. 94 Податкового кодексу
України).

Так, у відповідності до п.п.94.2.3 п.94.2 ст.
94 Податкового кодексу України
адміністративний арешт майна може бути
застосовано, якщо платник податків
відмовляється від проведення
документальної перевірки за наявності
законних підстав для її проведення або
від допуску посадових осіб органу
державної податкової служби.

З аналізу наведених норм видно, що
застосування арешту коштів на рахунках
платника податків можливе за умови: у
разі відмови платника податків від
проведення документальної перевірки
за наявності законних підстав для її
проведення або від допуску посадових
осіб органу податкової інспекції
(п.п.94.2.3 п.94.2 ст. 94 ПКУ).

П.81.2 ст.81 ПКУ встановлено, що у разі
відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) у допуску посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення перевірки складається
акт, який засвідчує факт відмови.

Відповідно до п.85.6 ст. 85 Податкового
кодексу України у разі відмови
платника податків або його законних
представників надати копії документів
посадовій (службовій) особі
контролюючого органу така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
посади, прізвища, імені, по батькові
платника податків (його законного
представника) та переліку документів,
які йому запропоновано подати.
Зазначений акт підписується посадовою
(службовою) особою контролюючого
органу та платником податків або його
законним представником. У разі відмови
платника податків або його законного
представника від підписання
зазначеного акта в ньому вчиняється
відповідний запис.

З аналізу вищенаведених норм
законодавства можна зробити висновок,
що у разі відмови платника податків від
допуску працівника інспекції до
проведення перевірки складається акт
працівником інспекції саме в день
проведення такої перевірки.

При цьому, у разі відмови від
підписання акту в ньому вчиняється
відповідний запис.

Судом встановлено та підтверджено
представником позивача в судовому
засіданні, що 09.10.2013 року посадовими
особами податкового органу було
здійснено виїзд за фактичною адресою
ТОВ «Рибна країна» для проведення
перевірки, але директор ТОВ «Рибна
країна» Місік О.С. не надав до перевірки
первинні та бухгалтерські документи,
які є предметом перевірки.

Однак 09.10.2013 року посадовою особою
позивача акт про відмову відповідача у
допуску посадової особи позивача до
проведення перевірки та відмову у
наданні документів не було складено у
відповідності до вимог п.81.2 ст.81, п.85.6
ст.85 Податкового кодексу України, що
підтверджено представником позивача в
судовому засіданні, який не зміг
пояснити причини не складання органом
Державної податкової служби акту саме
09.10.2013 року.

Водночас, судом не можуть бути прийняті
в якості доказу про відмову платника
податків від допуску посадових осіб
позивача до проведення перевірки, акт
складений позивачем 30.10.2013 року,
оскільки як встановлено судом,
підтверджується як матеріалами справи,
так і представником позивача, вихід на
перевірку був здійснений 09.10.2013 року,
тобто акт про не допуск посадових осіб
позивача складений пізніше не може
бути належним доказом у даній справі.

При цьому, слід зазначити, що складання
акту про не допуск відповідачем
посадових осіб до перевірки 30.10.2013 року
, який мав місце 09.10.2013 року та виїзд
посадових осіб позивача до відповідача
30.10.2013 року про підписання акту є
безпідставним, так як за наказом від
08.10.2013 року № 267 тривалість перевірки
визначена з 09.10.2013 року на 5 робочих днів
та станом на 30.10.2013 року цей строк
сплинув.

Також судом із наданих документів
встановлено, що відповідач фактично не
відмовлявся від допуску посадових осіб
позивача до перевірки та надання
документів про що свідчать його заяви,
наявні в матеріалах справи про
неможливість їх надання через
проведення обшуку після якого
відповідач не зміг їх знайти, які були
подані відповідачем до Державної
податкової інспекції - 09.10.2013 року та
28.10.2013 року (а.с. 15-17, 21).

Таким чином, з урахуванням наведених у
заявах відповідача обставин
неможливості надання документів через
їх втрату після обшуку, не може
розцінюватися судом як не допуск
відповідачем посадових осіб до
перевірки та, у такому випадку, позивач
у відповідності до вимог Податкового
кодексу повинен був надати
відповідачеві час для відновлення
таких документів.

За викладеного, суд приходить до
висновку про те, що позивачем не
підтверджено наявності законних
підстав для застосування
адміністративного арешту коштів у
відповідності до вимог п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94
Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Позивачем не надано жодних доказів та
не наведено жодних підстав щодо
обґрунтованості заявленого позову та
наявності законних підстав для
застосування судом адміністративного
арешту коштів відповідача з
урахуванням вчинених позивачем дій,
які досліджені судом.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Статтями 8, 9 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що суд
при вирішенні справи керується
принципом верховенства права та
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
відсутність акту про не допуск
відповідачем посадових осіб позивача
до проведення перевірки від 09.10.2013 року,
суд приходить до висновку про те, що
заявлені позовні вимоги є
необґрунтованими, а тому
адміністративний суд не вбачає
правових підстав для задоволення
даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 128, 160,
161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рибна країна" про
застосування арешту коштів
відповідача - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної
сили у порядку та у строки, визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови складений
31.03.2014 року.

Суддя С.О. Конєва