Справа № 1570/1510/12
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/72428/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Бившевої Л.І.

Карася О.В.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«РІВ.А.ХОЛДІНГ» на ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 17.10.2012 року та постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
12.07.2012 року по справі №1570/1510/2012 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» до
Ізмаїльської об'єднаної державної
податкової інспекції Одеської області
Державної податкової служби про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Ізмаїльської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби про скасування податкових
повідомлень-рішень № від 07.02.2012
року, згідно якого нарахований податок
на додану вартість в сумі 161788,00 грн. та
застосовані штрафні санкції з цього
податку в сумі 1,00 грн. та № від
07.02.2012 року, згідно якого нарахований
податок на додану вартість в сумі 9167,00
грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 12.07.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 17.10.2012 року у даній справі
відмовлено у задоволенні позовних
вимог з огляду на їх безпідставність.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю задовольнити позовні
вимоги, оскільки вважає, що постанову
та ухвалу було прийнято з порушенням
норм матеріального права та без
належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Ізмаїльською ОДПІ
Одеської області проведено
позапланову виїзну перевірку ТОВ
«РІВ.А.ХОЛДІНГ» з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинам з ПП «Укрторгтранс»
за період з 01.01.2011 року по 31.03.2011 року та
ТОВ «Агропортторг» за період з 01.04.2011
року по 30.04.2011 року, за результатами
якої встановлено порушення позивачем
п.44.1 ст.44, п.85.2 ст.85, п.186.1 б) ст.186, п.198.6
ст.198, п.201.1 г), п.201.10 ст.201, п.200.1, п.200.2, п.200.3
ст.200 ПК України, в результаті чого
прийняті спірні податкові
повідомлення-рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
виходили з наступних мотивів, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції (тобто, реальної зміни
майнового стану платника податків).

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами ст.198 ПК України.

Відповідно до ст. 198 ПК України - право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу (п.198.1 ст. 198 ПК
України).

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(п.198.2 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п.198.3 ст. 198 ПК
України).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п.201.11 ст. 201 цього
Кодексу).

У разі, якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до Закону (п.198.6 ст. 198 ПК
України)

Таким чином, правомірність формування
податкового кредиту визначається в
першу чергу фактом придбання товарів
(робіт, послуг, основних фондів) з метою
використання в господарській
діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що
надані позивачем товарно-транспортні
накладні оформлені з порушенням вимог
діючого законодавства, відповідні
графи не заповнені.

Крім того, як встановлено судами,
наявні в матеріалах справи первинні
документи не відповідають вимогам,
встановленим діючим законодавством, та
не підтверджують постачання товару.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«РІВ.А.ХОЛДІНГ» відхилити.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2012 року
та постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 12.07.2012 року
по справі №1570/1510/2012 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписБившева Л.І. підписКарась О.В.