Справа № 812/35/14
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 квітня 2014 рокуЛуганськСправа № 812/35/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання -
Ворошило О.Є.,

за участю :

представника позивача - товариства з
обмеженою відповідальністю "Альфа -
Метал -

Компані" - Врембяк А.Ч.,

представника відповідача - Ленінської
об'єднаної державної податкової
інспекції у м.

Луганську Головного управління
Міндоходів у Луганській області -
Головіної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Альфа -
Метал - Компані" до Ленінської
об'єднаної державної податкової
інспекції у м. Луганську Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 16.12.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю "Альфа - Метал -
Компані" звернулося до Луганського
окружного адміністративного суду з
позовом до Ленінської об'єднаної
державної податкової інспекції у м.
Луганську Головного управління
Міндоходів у Луганській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення №
від 16.12.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що на адресу позивача 09.12.2013
року надійшов рекомендований лист
627) про направлення акту
Ленінської ОДНІ у м. Луганську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області «Про результати
камеральної перевірки даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість TOB
«Альфа-Метал-Компані» від 03.12.2013 р №
367/12-3622-04/14/34202711".

При перевірці показників з метою
встановлення розбіжностей у складі
податкового кредиту, в тому числі
завищення податкового кредиту
податковий орган вказує на відхилення
в сумі податкового кредиту -12545 гри. в
жовтні 2013 рок у взаємовідносинах з TOB
«ВІСТОЛ».

При цьому податковий орган вказує, що в
базі даних Міністерства доходів та
зборів України встановлено, що TOB
«ВІСТОЛ» має стан 9- направлено
повідомлення про відсутність за
місцезнаходженням, свідоцтво платника
ПДВ анульовано 06.11.2013р., причина
анулювання -до СДР внесено запис про
відсутність за місцезнаходженням та
податкова декларація з ПДВ TOB «ВІСТОЛ»
надана до Старобільської ОДНІ ГУ
Міндоходів у Луганській області має
статус - не визнано як податкова
декларація.

Рекомендованим листом 18.12.2013 року TOB
«АМК» отримано супровідний лист від
16.12.2013 року № 13849/12-36-22-04/18 про
направлення в адресу TOB «АМК» податкове
повідомлення-рішення № від 16.12.2013
р. прийняте за результатами
камеральної перевірки (акт №
367/12-36-22-04/14/34202711).

Податковим повідомленням-рішенням №
від 16.12.2013 року форми «Р»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість 12545 грн. та
нараховано штрафні санкції в сумі 3136,25
грн.

Ознайомившись з актом перевірки №
367/12-36-22-04/14/34202711 та
повідомленням-рішенням № від
16.12.2013 року. TOB «АМК» повідомляє що
незгодна з висновками акту перевірки
та податковим повідомленням-рішенням
№ від 16.12.2013 року, вважає його
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню з наступних питань.

Як стало відомо з Єдиного державного
реєстру судових рішень України
постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року по справі № 812/10014/13-а зобов'язано
Головне управління Міндоходів у
Луганській області поновити в
автоматизованій системі «Податковий
блок» дані щодо задекларованих TOB
«Вістол» податкових зобов'язаннях з
податку на додану вартість в сумі
36744444.00 грн., та податкового кредиту з
податку на додану вартість в сумі
34997092.00 грн.. (задекларованих з 01 жовтня
2010 року по 30 вересня 2013 року) які було
вилучено на підставі акту перевірки №
2/22/32926534 від 13.11.2013.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року по справі № 812/9467/13-а визнано
протиправними дії Реєстраційної
служби Старобільського районного
управління юстиції Луганської області
щодо внесення до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців запису про внесення
інформації щодо відсутності юридичної
особи TOB «Вістол» за адресою: 92700.
Луганська область, м. Старобільськ, вул.
Трудова, буд.12а, від 05.11.2013 року
№7000742, скасовано запис у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців про внесення
інформації щодо відсутності юридичної
особи TOB «Вістол» за адресою: 92700,
Луганська область, м. Старобільськ, вул.
Трудова, буд.12а, від 05.11.2013 року
№7000742. визнано протиправним та
скасовано рішення №1 від 06.11.2013 року
Старобільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість TOB
«Вістол» з дати його
прийняття.

Позивач просить суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення Ленінської
об'єднаної державної податкової
інспекції у м. Луганську Головного
управління Міндоходів у Луганській
області № від 16.12.2013 року про
донарахування грошового зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 15681,25 грн. (основне зобов'язання -
12545,00 грн. та штрафні санкції в сумі 3136,25
грн.).

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, надав пояснення
аналогічні викладеному у позові,
просив суд задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, просив у задоволенні
позовних вимог відмовити виходячи із
наступного.

На підставі пункту 200.10 статті 200
розділу V Податкового кодексу України,
у порядку статті 76 глави 8 розділу II
Податкового кодексу України проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на додану вартість
за жовтень 2013 року TOB
«АЛЬФА-МЕТАЛ-КОМПАНІ».

За результатами проведення перевірки
було складено Акт від 03.12.13 №
367/12-36-22-04/14/34202711, яким зафіксовано
порушення вимог податкового
законодавства, а саме: несвоєчасне
подання податкової звітності з податку
на додану вартість за жовтень 2013р.,
заниження суми, що за результатами
звітного (податкового) періоду
підлягає сплаті платником податку до
бюджету, заявлених у податковій
декларації за жовтень 2013 року.

На підставі вищезазначеного Акту
Ленінською ОДПІ було винесено
податкове повідомлення-рішення від
16.12.13 року №.

При аналізі інформаційних баз даних
Міністерства доходів і зборів України
встановлено, що TOB «Вістол» має стан 9 -
НАПРАВЛЕНО ПОВІДОМЛЕННЯ ПРО
ВІДСУТНІСТЬ ЗА МІСЦЕЗНАХОДЖЕННЯМ,
свідоцтво платника ПДВ анульоване
06.11.2013р., причина анулювання - до ЄДР
внесено запис про відсутність за
місцезнаходженням.

Також, податкова декларація з податку
на додану вартість TOB «Вістол», надана
до Старобільської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Луганській області має статус - не
визнано як податкова декларація. Крім
цього Ленінською ОДПІ у м. Луганську ГУ
Міндоходів у Луганській області
отримано акт перевірки від 13.11.2013р. №
2/22/32926534 «Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки TOB
«Вістол» з питання дотримання вимог
чинного податкового законодавства в
частині нарахування та сплати податку
на додану вартість та податку на
прибуток згідно якого встановлено
відсутність у підприємства необхідних
умов для здійснення господарської
діяльності в частині, купівлі, продажу,
реалізації, зберігання та
відвантаження товару, здійснення
ремонтно - будівельних, проектних та
інженерних робіт в силу відсутності
відповідного обладнання, транспортних
засобів, приміщень та матеріальних
ресурсів, що свідчить про відсутність у
TOB «Вістол» можливостей здійснювати
фактичні товарні операції.

З вищезазначених фактів, вбачається, що
фінансово-господарська діяльність TOB
«ВІСТОЛ» здійснюється поза межами
правового поля, що у свою чергу
свідчить про не набуття належним чином
цивільної праводієздатності TOB
«ВІСТОЛ» фінансово-господарські
взаємовідносини між TOB «ВІСТОЛ» та
контрагентами-покупцями є такими, що
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювались цими
правочинами.

За результатами перевірки встановлено
порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
ПК України в результаті чого занижено
податок на додану вартість за жовтень
на суму 12 545 грн.

Представник відповідача просив суд у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню із
наступних підстав.

Судом встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю "Альфа -
Метал - Компані" зареєстровано в якості
юридичної особи виконавчим комітетом
Луганської міської ради 03.06.2006 року
(а.с.9).

Зі Статуту товариства з обмеженою
відповідальністю "Альфа - Метал -
Компані" вбачається, що основним
предметом діяльності Товариства є
реалізація комерційних та інших
проектів, спрямованих на задоволення
потреб населення та народного
господарства у товарах широкого вжитку
та продаж виробничо - технічного
призначення, а також надання послуг
виробничого і невиробничого характеру
(а.с.10-18).

З витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців вбачається, що основним
видом економічної діяльності позивача
є неспеціалізована оптова торгівля
(а.с.19)

Позивач перебуває на податковому
обліку у Ленінській об'єднаній
державній податковій інспекції у м.
Луганську Головного управління
Міндоходів у Луганській області та є
платником податку на додану вартість,
що не заперечують сторони у справі.

На підставі пункту 200.10 статті 200
розділу V Податкового кодексу України,
у порядку статті 76 глави 8 розділу II
Податкового кодексу України
відповідачем проведено камеральну
перевірку податкової звітності з
податку на додану вартість за жовтень
2013 року TOB «АЛЬФА-МЕТАЛ-КОМПАНІ». При
перевірці використано: податкову
декларацію з податку на додану
вартість за жовтень 2013 року від 20.11.2013
року № надану до Ленінської
об'єднаної державної податкової
інспекції у м. Луганську Головного
управління Міндоходів у Луганській
області.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено акт від 03.12.2013
року № 367/12-36-22-04/14/34202711, яким
встановлено порушення п.198.1, п. 198.2, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України в результаті чого занижено
податок на додану вартість за жовтень
2013р. на суму 12545 грн.

У зазначеному акті перевірки вказано,
що при аналізі інформаційних баз даних
Міністерства доходів і зборів України
встановлено, що TOB «Вістол» має стан 9 -
направлено повідомлення про
відсутність за місцезнаходженням,
свідоцтво платника ПДВ анульоване
06.11.2013р., причина анулювання - до ЄДР
внесено запис про відсутність за
місцезнаходженням.

Також, податкова декларація з податку
на додану вартість TOB «Вістол», надана
до Старобільської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Луганській області має статус - не
визнано як податкова декларація.

Ленінською ОДПІ у м. Луганську ГУ
Міндоходів у Луганській області
отримано акт перевірки від 13.11.2013р. №
2/22/32926534 «Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки TOB
«Вістол» з питання дотримання вимог
чинного податкового законодавства в
частині нарахування та сплати податку
на додану вартість та податку на
прибуток згідно якого встановлено
відсутність у підприємства необхідних
умов для здійснення господарської
діяльності в частині, купівлі, продажу,
реалізації, зберігання та
відвантаження товару, здійснення
ремонтно - будівельних, проектних та
інженерних робіт в силу відсутності
відповідного обладнання, транспортних
засобів, приміщень та матеріальних
ресурсів, що свідчить про відсутність у
TOB «Вістол» можливостей здійснювати
фактичні товарні операції.

З вищезазначених фактів, відповідач
робить висновок, що
фінансово-господарська діяльність TOB
«ВІСТОЛ» здійснюється поза межами
правового поля, що у свою чергу
свідчить про не набуття належним чином
цивільної праводієздатності TOB
«ВІСТОЛ» фінансово-господарські
взаємовідносини між TOB «ВІСТОЛ» та
контрагентами-покупцями є такими, що
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювались цими
правочинами (а.с.20-26).

На підставі акту перевірки від 03.12.2013
року № 367/12-36-22-04/14/34202711 відповідачем
винесено оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 16.12.2013 року №
про донарахування позивачу
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 15681,25
грн. (основне зобов'язання - 12545,00 грн. та
штрафні санкції в сумі 3136,25 грн.)
(а.с.27-29).

Відповідно до рахунку фактури від
10.10.2013 р. № СФ-0000010, видаткової накладної
№ РН-0000073 від 15.10.2013 p..
товаротранспортної накладної № 0000073
від 13.10.2013 р. ГОВ «ВІСТОЛ» поставлено в
адресу TOB «АЛЬФА-МЕТАЛ-КОМПАНІ» швеллер
№ 16 8,5 кількістю 6.950 т за ціною 5416.67 грн.
(без ІІДВ), швеллер № 12 8.5 кількістю 4.630
т. за ціною 5416,67 гри. (без ПДВ). Разом на
загальну суму 75270.00 гри. ( в тому числі
ПДВ 12545,00 грн.) (а.с.31-33).

TOB «ВІСТОЛ» було видано ТОВ
«АЛЬФА-МЕТАЛ-КОМПАНІ» податкову
накладну № 73 від 14.10.2013 р. (а.с.34).

Позивачем було подано до податкового
органу податкову декларацію за жовтень
2013 року, додаток № 1, додаток № 5 та
реєстр отриманих накладних які були
прийняті та підприємство отримало
квитанції № 2 від 20.11.2013 року (peг. №
7; ; ; ) (а.с.94-106).

У відповідності з Конституцією України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій, чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їх
посадових і службових осіб.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 17 КАС України передбачено, що в
числі інших юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
основним завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними управлінських функцій
на основі законодавства, у тому числі
на виконання делегованих повноважень,
шляхом справедливого, неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ.

Тому у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті ( вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідач - Ленінська об'єднана
державна податкова інспекція у м.
Луганську Головного управління
Міндоходів у Луганській області в
розумінні ст.3 КАС України є суб'єктом
владних повноважень.

З 01 січня 2011 року відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначення
вичерпного переліку податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Податкового
Кодексу України контролюючими
органами є органи доходів і зборів -
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування єдиної
державної податкової, державної митної
політики в частині адміністрування
податків і зборів, митних платежів та
реалізує державну податкову, державну
митну політику, забезпечує формування
та реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи. У складі
контролюючих органів діють підрозділи
податкової міліції.

Згідно п.75.1.1 статті 75 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні
контролюючого органу виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

Відповідно до п.п. 75.1.2. ст.75 Податкового
кодексу України документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Пунктом 198.1. статті 198 Податкового
кодексу України передбачено право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

За приписами п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом201.11 статті 201
цьогоКодексу. (п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України).

Правомірність формування податкового
кредиту визначається фактом придбання
товарів (робіт, послуг, основних фондів)
з метою їхнього використання у власній
господарській діяльності платника
податків.

Отже, правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
формування витрат та податкового
кредиту з ПДВ наступають лише у разі
реального (фактичного) вчинення
господарських операцій з придбання
товарів/робіт/послуг, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах, а не лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на рахунках платників
податку.

Згідно статті 201 Податкового кодексу
України податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг,
послуг не містить відокремленої
вартості, перелік (номенклатура)
частково поставлених товарів/послуг
зазначається в додатку до податкової
накладної у порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
враховується при визначенні загальних
податкових зобов'язань (201.7.).

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу (201.8.).

Не дає права на віднесення сум податку
до податкового кредиту податкова
накладна, складена платником,
звільненим від сплати податку за
рішенням суду, після набрання чинності
таким рішенням суду (201.9.).

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних (201.10.).

Статтею 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» зазначено, що
сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
їх організаційно-правових форм і форм
власності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Виходячи зі змісту п. 2 ст.3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлені
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції: посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження.
господарських операцій первинними
документами визначена підпунктом 1.2
пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.95 р. № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704 та
статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», первинні
документи - це письмові свідоцтва, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та
бухгалтерську звітність в Україні
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було, то
відповідні документа не можуть
вважатися первинними для цілей
податкового обліку навіть за наявності
усіх формальних реквізитів, що
передбачені для певного виду
документа чинним законодавством.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

При цьому, господарські операції
(поставка, продаж тощо) є самостійним
поняттям, відмінним від правочинів або
господарських зобов'язань.

Наслідки в податковому обліку
створюють лише реально вчинені
господарські операції, тобто ті, що
пов'язані з легітимними рухом активів,
зміною зобов'язань чи власного
капіталу платника податку.

Аналіз реальності господарських
операцій може здійснюватися на
підставі даних податкового та
бухгалтерського обліку платника
податків та інших обставин, в тому
числі реального економічного змісту
господарських операцій та
підтвердження їх первинними
документами (податковими та
видатковими накладними тощо).

Відповідно до п. 1,3, 6.2, Наказу
Міністерства фінансів України від
01.11.2011 1379, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22
листопада 2011 р. за N 1333/20071 "Про
затвердження форми податкової
накладної та порядку її заповнення
податкової накладної" (який був чинний
на момент виникнення спірних
правовідносин): податкову накладну
заповнює особа, яка зареєстрована як
платник податку в податковому органі
та якій присвоєно індивідуальний
податковий номер платника податку на
додану вартість.

Податкова накладна виписується у
день виникнення податкових
зобов'язань продавця. Податкова
накладна є підставою для віднесення
до податкового кредиту витрат зі
сплати податку на додану вартість у
покупця, зареєстрованого як платник
податку.

Не дає права покупцю на віднесення сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту: відсутність факту
реєстрації платником податку -
продавцем товарів/послуг податкових
накладних в Єдиному реєстрі податкових
накладних; порушення порядку
заповнення податкової накладної;
податкова накладна виписана платником,
звільненим від сплати податку за
рішенням суду, після набрання чинності
таким рішенням суду.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
здійснений позивачем правочин щодо
купівлі товару є реальним, про що
свідчать первинні бухгалтерські,
податкові, банківські документи.

Господарська операція, не суперечать
актам цивільного законодавства, вона
відповідає дійсним намірам сторін щодо
набуття цивільних прав та обов'язків на
реальне здійснення господарської
операції.

Відповідно до ч.1 ст 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Встановлено, що ТОВ «Альфа - Метал -
Компані» мало взаємовідносини з таким
контрагентом, як ТОВ «Вістол».

На час здійснення господарських
операцій вищевказаного контрагента
позивача включено до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року по справі № 812/10014/13-а, залишеною
без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 22.01.2014 року, позовні вимоги
товариства з обмеженою
відповідальністю «Вістол» до
Головного управління Міндоходів у
Луганській області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дій, - задоволено частково.

Зобов'язано Головне управління
Міндоходів у Луганській області
поновити в автоматизованій системі
«Податковий блок» дані щодо
задекларованих ТОВ «Вістол»
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість в сумі 36744444,00 грн. та
податкового кредиту з податку на
додану вартість в сумі 34997092,00 грн., які
було вилучено на підставі акту
перевірки від 13.11.2013р. № 2/22/32926534 (а.с.90-92).

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року по справі № 812/9467/13-а, залишеною без
змін ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17.02.2014 року,
позовні вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю «Вістол» до
Реєстраційної служби Старобільського
районного управління юстиції
Луганської області, Старобільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області про
визнання протиправними дій, скасування
запису, визнання протиправним та
скасування рішення № 1 від 06 листопада
2013 року, - задоволено.

Визнано протиправними дії
Реєстраційної служби Старобільського
районного управління юстиції
Луганської області щодо внесення до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
запису про внесення інформації щодо
відсутності юридичної особи ТОВ
«Вістол» за адресою : 92700, Луганська
область, м. Старобільск, вул. Тудова,
буд. 12а, від 05.11.2013 року № 7000742.

Скасовано запис у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців про внесення
інформації щодо відсутності юридичної
особи ТОВ «Вістол» за адресою : 92700,
Луганська область, м. Старобільск, вул.
Тудова, буд. 12а, від 05.11.2013 року №
7000742.

Визнано протиправним та скасовано
рішення № 1 від 06.11.2013 року
Старобільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість
ТОВ «Вістол» з дати
його прийняття (а.с.84-89).

До того ж, чинне законодавство України
не ставить в залежність виникнення у
платника ПДВ права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання та не
зобов'язує і не наділяє юридичних осіб
правом перевіряти відповідність
законодавству та достовірність
установчих документів, свідоцтв своїх
контрагентів по угодах.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи.

Зазначені обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування ПДВ у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Під господарською діяльністю у
Господарському кодексі України
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Відтак, обов'язковими ознаками
господарської діяльності є здійснення
її суб'єктами господарювання у сфері
суспільного виробництва;
спрямованість на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг; результати
зазначеної діяльності (продукція,
роботи чи послуги), які мають вартісний
характер і цінове вираження.

За таких обставин покупець не може
нести відповідальність ні за несплату
податків продавцем, ні за можливу
недостовірність відомостей про нього,
наведених у зазначеному реєстрі, за
умови необізнаності щодо неї.

Законодавством чітко визначено, що
висновки про наявність тих чи інших
ознак недійсності (нікчемності)
правочинів може зробити суд, таких
повноважень органу доходів і зборів
законодавством не надано.

Будь-яких судових рішень з приводу
визнання недійсними правочинів між
позивачем та його контрагентом або
встановлених судовими рішеннями
наявності нікчемності правочинів, з
застосуванням відповідних правових
наслідків, положень статей 207 та 208, 250
Господарського кодексу України, статті
203, 228 Цивільного кодексу України, які б
вказували на такі правочини, як на
недійсні або вчинені з метою, що
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, водночас суперечить
моральним засадам суспільства, порушує
публічний порядок, та надавали б право
податковому органу приймати
відповідне рішення суду не надано.

Згідно частини 2 статті 215 Цивільного
кодексу України недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Пунктом 3 ст. 215 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього кодексу
(загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину).

Статтею 204 Цивільного кодексу України
передбачено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Згідно з статтею 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
№9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» при
кваліфікації правочину за статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

Крім того, відповідно до приписів
статті 207 Господарського кодексу
України господарське зобов'язання, що
не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Вказані норми Цивільного та
Господарського кодексів України не
тільки не містять прямої вказівки на
нікчемність правочину, укладеного з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави, а навпаки, вказують
на можливість його оспорювання.

Факт порушення публічного порядку
повинен бути доведеним певними
засобами доказування, однак
відповідачем належні докази з цього
приводу не надано.

Вплив допущених контрагентами
платника податків порушень
податкового законодавства на право
платника податків на податковий кредит
слід оцінювати з урахуванням можливої
обізнаність цього платника податків
щодо таких порушень.

При цьому суд виходить з того, що саме
по собі невиконання контрагентом
платника податків своїх зобов'язань по
сплаті податку до бюджету ще не є
підставою для відмови у праві на
податковий кредит з податку на додану
вартість.

У разі, якщо на час здійснення
господарських операцій, за якими
податкова інспекція не визнає
обґрунтованим віднесення позивачем до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість, постачальники були
включені до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, а також мали свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану
вартість, покупець не може нести
відповідальність ні за несплату
податків продавцями, ні за можливу
недостовірність відомостей про них,
наведених у зазначеному реєстрі, за
умови необізнаності щодо неї.

Отже, на момент здійснення
господарської операції контрагента
позивача було включено до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, а також він
мав свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість.

Жодних порушень правил
бухгалтерського та фінансового обліку
відповідач не довів.

Відсутність доведення факту
правопорушення та неналежна оцінка
міжгосподарських відносин призвела до
невідповідності висновків
контролюючого органу фактичним
обставинам справи.

Доводи відповідача - Ленінської
об'єднаної державної податкової
інспекції у м. Луганську Головного
управління Міндоходів у Луганській
області викладені в акті перевірки від
03.12.13 № 367/12-36-22-04/14/34202711, на підставі
якого було винесено оскаржуване
податкове повідомлення - рішення №
від 16.12.2013 року про донарахування
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 15681,25
грн. (основне зобов'язання - 12545,00 грн. та
штрафні санкції в сумі 3136,25 грн.) є
необґрунтованими та повністю
спростовуються матеріалами справи та
судовими рішеннями у справах № №
812/9467/13-а, 812/10014/13-а.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
Ленінської об'єднаної державної
податкової інспекції у м. Луганську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області № від 16.12.2013
року, підлягають задоволенню.

Відповідно до платіжного доручення №
4260 позивачем при подачі
адміністративного позову сплачено
судовий збір у сумі 172,05 грн. ( а.с.2).

Судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень.

Відповідно до частини 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету.

Оскільки позовні вимоги задоволено,
суд вважає за необхідне повернути
позивачу судовий збір у сумі 172,05 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94,
99, 105, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "Альфа -
Метал - Компані" до Ленінської
об'єднаної державної податкової
інспекції у м. Луганську Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 16.12.2013 року, -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Ленінської об'єднаної державної
податкової інспекції у м. Луганську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області № від 16.12.2013
року про донарахування грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 15681,25 грн.
(основне зобов'язання - 12545,00 грн. та
штрафні санкції в сумі 3136,25 грн.).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Альфа - Метал -
Компані» судовий збір у сумі 172,05 грн.
(сто сімдесят дві гривні 05 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено 07
квітня 2014 року.

Суддя
Т.І. Ковальова