Справа № 9101/114739/2011
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2014 рокусправа № 2а-10168/10/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Проценко О.А.

суддів: Туркіної
Л.П. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дніпропетровської митниці Міндоходів

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
28.02.2011р. у справі №2а-10168/10/0470

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «АТБ-Маркет»

до Дніпропетровської митниці
Міндоходів

про скасування податкових
повідомлень-рішень

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «АТБ-маркет» (далі по
тексту - позивач, ТОВ «АТБ - маркет»)
звернулося з адміністративним позовом
про визнання протиправними та
скасування податкового повідомлення
форми «Р» Дніпропетровської митниці
Міндоходів (далі по тексту - відповідач,
митний орган) від 02.06.2010 року №46 та №47.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що податкові повідомлення
підлягають скасуванню оскільки,
ґрунтуються на безпідставних
висновках митного органу про те, що
макаронні вироби торгівельної марки
SORENTY (Польща) імпортувались (ввозились)
в Україну та заявлялись до митного
оформлення позивачем і що позивач як
власник вищезазначених імпортованих
макаронних виробів виступає платником
ПДВ та ввізного мита при імпорті цього
товару, а тому є відповідальним за
достовірність (правильність)
обчислення (визначення) сум цих
податків при імпорті вищезазначеного
товару. Натомість, позивач стверджує,
що вищезазначений товар був заявлений
до митного оформлення ТОВ «Вест
Інжиніринг», яке здійснило всі
необхідні обов'язкові платежі, а тому
саме ТОВ «Вест Інжиніринг» є
відповідальним за достовірність
(правильність) обчислення (визначення)
сум цих податків при імпорті товару.
Позивач також не погоджується з
висновками відповідача про те, що
позивачем порушено вимоги Закону
України «Про Митний тариф України» у
частині правильності класифікації
вищезазначеного товару та що позивач
допустив методологічну помилку у
вигляді неправильного визначення
податкового зобов'язання при імпорті
цього товару.

Постановою суду першої інстанції
адміністративний позов задоволено. Суд
першої інстанції погодився з доводами
позивача та зазначив, що податкові
повідомлення форми «Р» від 02.06.2010 р. № 46
та № 47 були прийняті відповідачем не у
спосіб та не у межах повноважень,
визначених законодавством.

Не погодившись з висновками суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду та прийняти
нове рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог. Відповідач
впевнений, що позивачем допущено
методологічну помилку, яка полягала у
невірному визначені податкового
зобов'язання, що виникло у платника
податків за ВМД від 20.02.2009р. №110000003/9/302816
при ввезенні на митну територію
України макаронних виробів.
Відповідач вважає, що оспорювані
податкові повідомлення складені
відповідно до вимог чинного
законодавства України.

Позивач заперечує проти задоволення
апеляційної скарги, судове рішення
вважає законним та обґрунтованим,
просить постанову суду залишити без
змін. Апелянт зазначає, що платником
ввізного мита при імпорті в Україну
вищезазначеного товару, а також
платником ПДВ є ТОВ «Вест Інжиніринг».

Під час розгляду справи, з урахуванням
Постанови КМ від 20.03.2013р. №229 «Про
утворення територіальних органів
Міністерства доходів і зборів» за
заявою відповідача здійснено заміну
Дніпропетровської митниці її
правонаступником - Дніпропетровською
митницю Міндоходів.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Як встановлено матеріалами справи,
відповідачем була проведена
камеральна перевірка стану дотримання
товариством з обмеженою
відповідальністю «АТБ - маркет» вимог
законодавства України з питань митної
справи при митному оформленні
макаронних виробів у 2007-2009р.

За результатами перевірки складений
акт перевірки № К017/10/110000003/ від
17.05.2010 р., в якому зазначається, що
позивач під час ввезення в Україну в 2009
р. макаронних виробів торгівельної
марки SORENTY (Польща) за вантажною митною
декларацією № 110000003/9/302816 від 20.02.2009р.
недоплатив до бюджету ввізне мито у
розмірі 6 979,12 грн. та ПДВ у сумі 1
395,83грн.(а.с.26).

На підставі акту перевірки
відповідачем були складені податкові
повідомлення форми «Р» № 46 від 02.06.2010р.
та № 47 від 02.06.2010 р. про сплату
податкового зобов'язання на суму 8793,70
грн., у тому числі: ввізне мито - 6979,12
грн., штрафні санкції за недоплату
ввізного мита - 348,96 грн., недоплачений
ПДВ - 1395,83 грн., штрафні санкції за
недоплату ПДВ - 69,79 грн.(а.с.28,29).

Скарги позивача на вказані
повідомлення залишена без задоволення
(а.с.30,33,35).

Порушення, про яке зазначається в акті
перевірки, пов'язане з наступними
обставинами. Між ТОВ «АТБ - маркет» і
ТОВ «Вест Інжиніринг» був укладений
договір комісії №10-07/08 від 14.08.2008 р.,
згідно з яким ТОВ «Вест Інжиніринг»
(комісіонер) зобов'язується від свого
імені укласти та виконати
зовнішньоекономічні договори поставки
товарів в Україну, передати ввезені
товари комітенту (ТОВ «АТБ - маркет»)
(а.с.70).

На виконання договору комісії був
укладений зовнішньоекономічний
контракт згідно з яким ТОВ «Вест
Інжиніринг» є покупцем і одержувачем
товару (а.с.15).

Одержувачем товару (макарон), який був
ввезений в Україну за
зовнішньоекономічним контрактом № 2008 -
3G від 20.12.2008 р. та ВМД № 110000003/9/302816 від
20.02.2009 р., є ТОВ «Вест Інжиніринг» (про що
зазначено у доповненні до графи 8 цієї
ВМД) (а.с.19).

Митний орган стверджує, що саме позивач
як власник вищезазначених
імпортованих макаронних виробів є
платником ПДВ та ввізного мита при
імпорті цього товару, а не ТОВ «Вест
Інжиніринг», яке уклало з позивачем
договір комісії на придбання
вищезазначеного товару і яке на
виконання цього договору комісії
виступало покупцем вищезазначеного
товару за зовнішньоекономічним
контрактом та ввозило вищезазначений
товар в Україну і заявляло цей товар до
митного оформлення. Відповідач
стверджує, що позивач є відповідальним
за достовірність (правильність)
обчислення (визначення) сум ПДВ та
ввізного мита при імпорті
вищезазначеного товару. Свою позицію
відповідач обґрунтовує ч.1 ст.11 Закону
України «Про систему оподаткування»,
де вказується, що саме платник податків
несе відповідальність за правильність
обчислення, своєчасність сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів) і додержання законів про
оподаткування, пунктом 2.4 ст. 2 Закону
України «Про податок на додану
вартість», згідно з яким платником ПДВ
є будь-яка особа, що імпортує товари на
митну територію України для їх
використання або споживання на митній
території України.

За висновками митного органу
неправильність класифікації товару
(макаронних виробів торгівельної марки
SORENTY (Польща), які ввозились в Україну за
ВМД №110000003/9/302816 від 20.02.2009 р., полягала в
тому, що ці макаронні вироби були
класифіковані згідно УКТЗЕД за
товарною підкатегорією , тобто -
інші вироби з тіста без дріжджів
висушені (піддані тепловій обробці),
внаслідок чого при митному оформленні
цього товару була застосована ставка
ввізного мита у розмірі 10 %, в той час як
відповідно до УКТЗЕД, Пояснень до
УКТЗЕД (наказ Державної митної служби
України № 68 від 31.01.2004 р.) та листа
Державної митної служби України № 11/4 -
10.14/2788 - ЕП від 31.03.2010 р. теплова обробка -
це обробка шляхом варіння,
пропарювання тощо, до якої сушіння не
належить. Отже, зазначає митний орган,
продукти, які було лише висушено, не
вважаються підданими тепловій обробці
або приготовленими іншим способом.
Таким чином, макаронні вироби, які
ввозились в Україну за ВМД № 110000003/9/302816
від 20.02.2009 р., повинні були
класифікуватися згідно з УКТЗЕД за
товарною підкатегорією (інші
вироби з тіста без дріжджів, без
начинки, не піддані тепловій обробці
або не приготовлені іншим способом, без
вмісту яєць), до якої при митному
оформленні цього товару повинна
застосовуватись ставка ввізного мита у
розмірі 15 %. Таким чином, позивачем було
допущено методологічну помилку, яка
полягала у неправильному визначені
податкового зобов'язання, що виникло у
платника податків за ВМД від 20.02.2009 №
110000003/9/302816 при ввезенні на митну
територію України макаронних виробів.

Аналіз матеріалів справи та норм права,
які регулюють спірні правовідносини,
показав наступне.

Відповідно до п.2.4 ст.2 Закону України
«Про податок на додану вартість»
платником податку на додану вартість є
будь-яка особа, що імпортує (для
фізичних осіб - ввозить (пересилає))
товари (супутні послуги) на митну
територію України для їх використання
або споживання на митній території
України, незалежно від того, який режим
оподаткування вона використовує
згідно із законодавством.

За визначенням, наданим у ст. 1 Закону
України «Про зовнішньоекономічну
діяльність» імпорт (імпорт товарів) - це
купівля (у тому числі з оплатою в не
грошовій формі) українськими
суб'єктами зовнішньоекономічної
діяльності в іноземних суб'єктів
господарської діяльності товарів з
ввезенням або без ввезення цих товарів
на територію України.

Згідно з ч.2 ст.88 Митного кодексу
України обов'язок зі сплати податків і
зборів покладений на декларанта
товарів, тобто підприємство, якому
належать товари, що переміщуються
через митний кордон України, або
уповноваженого цим підприємством
митного брокера (посередника).

Відповідно до порядку заповнення графи
9 ВМД, яка оформлюється при імпорті
товарів в Україну (п. 2 глави 2 розділу II
Інструкції про порядок заповнення
вантажної митної декларації,
затвердженої наказом Держмитслужби
України № 307 від 09.07.97 р., у цій графі
зазначається особа, відповідальна за
фінансове врегулювання, а саме:
резидент, що уклав
зовнішньоекономічний договір
(контракт), у тому числі комісіонер - при
декларуванні товарів за
зовнішньоекономічним договором,
укладеним на підставі договору комісії
між резидентами. З графи 9 ВМД №
110000003/9/302816 від 20.02.2009 p. вбачається, що
особою, відповідальною за фінансове
врегулювання вказано ТОВ «Вест
Інжиніринг».

Матеріали справи свідчать, що
макаронні вироби торгівельної марки
SORENTY (Польща) були придбані в іноземного
суб'єкта господарської діяльності -
компанії Макагоny Роlskie S.А. (Польща) -
товариством з обмеженою
відповідальністю «Вест Інжиніринг» -
згідно з контрактом № 2008 - 3G від 20.12.2008
р.,укладеним між компанією Макагоny
Роlskie S.А. (продавець) та ТОВ «Вест
Інжиніринг» (покупець,). Вищезазначені
макаронні вироби торгівельної марки
SORENTY (Польща) були ввезені в Україну на
ім'я їх покупця - ТОВ «Вест Інжиніринг»,
що підтверджується міжнародною
товарно - транспортною накладною (СМR.)
№ 0084584 від 11.02.2009 р. Макаронні вироби
торгівельної марки SORENTY (Польща) були
заявлені до митного оформлення їх
покупцем - ТОВ «Вест Інжиніринг», від
імені якого у якості декларанта діяло
ТОВ «Енелайз» (митний брокер) на
підставі відповідного договору
доручення, укладеного з ТОВ «Вест
Інжиніринг», що підтверджується ВМД №
110000003/9/302816 від 20.02.2009р. Виходячи з
вищенаведеного, платником ПДВ при
імпорті в Україну вищезазначених
макаронних виробів торгівельної марки
SORENTY (Польща) виступало ТОВ «Вест
Інжиніринг», а не позивач.

В договорі комісії № 10 - 07/08 від 14.08.2008 р.,
укладеному між ТОВ «АТБ - маркет» і ТОВ
«Вест Інжиніринг», вказано, що сплата
податків та інших платежів під час
виконання зовнішньоекономічних
договорів - є обов'язком саме ТОВ «Вест
Інжиніринг» (комісіонера).

Згідно з умовами договору комісії та
зовнішньоекономічного контракту
покупцем і одержувачем товару, який
ввозиться в Україну за
зовнішньоекономічним контрактом, є ТОВ
«Вест Інжиніринг». Митне оформлення
цього товару здійснював митний брокер
(ТОВ «Енелайз»), який діяв від імені ТОВ
«Вест Інжиніринг».

За приписами пп. «б» п. 10.1 ст.10 Закону
України «Про податок на додану
вартість» особами, відповідальними за
нарахування, утримання та сплату
(перерахування) податку до бюджету, є
митний орган при справлянні податку з
осіб, визначених у пункті 2.4 статті 2
цього Закону.

Відповідно до п. 10.3 ст. 10 Закону «Про
податок на додану вартість» платники
податку, які імпортують товари (супутні
послуги) на митну територію України для
їх використання або споживання на
митній території України, відповідають
за дотримання правил надання
інформації для розрахунку бази
оподаткування (суми податку, належного
до сплати) митним органам.

Абзацом 2 пп.2.2.1 п.2.2 ст.2 Закону України
від 21.12.2000р., № 2181-III "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" порядок контролю з
боку митних органів за сплатою
платниками податку на додану вартість
та акцизного збору встановлюється
спільними рішенням центрального
податкового органу та центрального
митного органу.

Згідно з п. 10.4 ст.10 Закону України «Про
податок на додану вартість» контроль
за правильністю нарахування сплати
(перерахування) податку до бюджету
здійснюється відповідним податковим
органом, а при імпорті товарів із
сплатою податку при його митному
оформленні - відповідним митним
органом за правилами, встановленими
спільним рішенням центрального
податкового та митного органів.

Відповідно до пп.2.1 п.2 Порядку
здійснення митними органами контролю
за сплатою платниками податків ПДВ та
акцизного збору, які справляються при
ввезенні (пересиланні) товарів та інших
предметів на митну територію України,
затверджений спільним наказом ДПА
України та Державної митної служби
України за № 109/188 від 16.03.2001 р. контроль
за своєчасністю, достовірністю,
повнотою визначення податкових
зобов'язань та за сплатою платниками
податків, які справляються при
ввезенні (пересиланні) товарів на митну
територію України, здійснюється
митними органами.

Відповідно до пп. «в» пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
податкового зобов'язання платника
податків у разі якщо контролюючий
орган внаслідок проведення
камеральної перевірки виявляє
арифметичні або методологічні помилки
у поданій платником податків
податковій декларації, які призвели до
заниження або завищення суми
податкового зобов'язання. Камеральною
вважається перевірка, яка проводиться
контролюючим органом виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях, без проведення
будь-яких інших видів перевірок
платника податків.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, суд першої інстанції
у відповідності до ст.244-2 КАС України
керувався правовою позицією Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України (постанова від
02.06.2009 р., справа № 21-474), а також позицію
Верховного Суду України, викладену в
узагальненні практики розгляду судами
адміністративних справ щодо спорів,
пов'язаних зі справлянням податків і
зборів митними органами від 01.01.2010 р.,
відповідно до якої якщо митні органи,
приймаючи вантажні митні декларації та
пропускаючи товар на митну територію
України, погоджувалися з відомостями
щодо звільнення позивача від сплати
ПДВ, чи з кодом товарної номенклатури,
зазначеної імпортером, то відповідно
до п.10.3 ст. 10 Закону «Про податок на
додану вартість» та підпункту 4.2.1 п.4.2
ст.4 Закону "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" митниця не має правових
підстав для прийняття податкових
повідомлень про нарахування
податкових зобов'язань у зв'язку з
помилковим визначенням коду товарної
номенклатури, зокрема, з посиланням на
результати камеральної перевірки та на
положення підпункту «в» підпункту 4.2.2
п. 4.2 ст. 4 Закону "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", дія якого не поширюється на
митні органи.

Позиція суду є обґрунтованою ще й тому,
що класифікація спірного товару згідно
УКТЗЕД за товарною підкатегорією
, тобто - інші вироби з тіста без
дріжджів висушені (піддані тепловій
обробці), за ставкою ввізного мита у
розмірі 10% вартості товару, є вірною і
митний орган не довів правомірності
класифікації за іншою - підкатегорією
(інші вироби з тіста без дріжджів,
без начинки, не піддані тепловій
обробці або не приготовлені іншим
способом, без вмісту яєць), до якої при
митному оформленні цього товару
повинна застосовуватись ставка
ввізного мита у розмірі 15 %.

За таких обставин доводи апелянта не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому не можуть бути
підставою для скасування судового
рішення. Апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міндоходів на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 28.02.2011р. у
справі №2а-10168/10/0470 залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
28.02.2011р. у справі №2а-10168/10/0470 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України та може
бути оскаржена в касаційному порядку
згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна

Суддя:
Ю.В. Дурасова