Справа № 805/3230/14
Суддя: Олішевська B.В.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 р.
Справа №805/3230/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10 год. 20
хв.

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Олішевська В.В.,
при секретарі судового засідання
Неженцеві М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м.
Костянтинівка

до: Костянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області

про: визнання незаконною та скасування
вимоги про сплату боргу (недоїмки)
№ Ф 49/05-14-25-13-9 від 17.02.2014 року на
суму 11040,13 грн.

за участю

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 м.
Костянтинівка, звернулась до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Костянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
незаконною та скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) № Ф 49/05-14-25-13-9
від 17.02.2014 року на суму 11040,13 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що вона є
пенсіонером за віком відповідно до ст.
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», отримує пенсійні
виплати та працює на спрощеній системі
оподаткування відповідно до ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», в
зв'язку з чим звільняється, як фізична
особа - підприємець та пенсіонер за
віком від сплати єдиного внеску,
зазначаючи, що такі особи можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Позивач у судовому засідання підтримав
позовні вимоги та просив суд
задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач явку свого представника у
судове засідання не забезпечив, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи. Через канцелярію
суду надав заперечення відповідно до
яких просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог
посилаючись на те, що позивач не є
пенсіонером за віком, зареєстрований
як фізична особа - підприємець та
повинен сплатити нараховану
заборгованість зі сплати єдиного
внеску за вимогою № Ф 49/05-14-25-13-9 від
17.02.2014 року на суму 11040,13 грн. Також
надав заяву про розгляд справи без
участі представника.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог.

ОСОБА_1 м. Костянтинівка є суб'єктом
підприємницької діяльності
(ідентифікаційний код НОМЕР_1),
зареєстрована в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців 15.12.1993 р. за №
0001562, що підтверджується
свідоцтвом НОМЕР_3.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, що
підтверджується пенсійним
посвідченням серії НОМЕР_2 виданим
29.11.2002 р. та наданим Управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі протаколом про призначення
пенсії.

Відповідно до законодавства контроль
за дотриманням законодавства зі збору
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
покладено на органи міністерства
доходів і зборів.

17.02.2014 р. Костянтинівською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на підставі ст. 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
прийнято вимогу про сплату боргу
(недоїмки) № Ф 49/05-14-25-13-9 зі сплати
єдиного внеску, штрафів та пені на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 11040,13 грн.

Як вбачається з пояснень відповідача
станом на 01.02.2014 р. за позивачем
обліковується податковий борг з
єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 11040,13 грн.,
з них:

- 8828,57 грн.- заборгованість на особовому
рахунку станом на 01.10.2013 р. згідно баз
переданих на центральному рівні від
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівка та Костянтинівському
районі;

- 1194, грн. - нарахування єдиного внеску
за III квартал, сума боргу станом на
31.12.2013 р. становить 10022,60 грн.;

- 1218,67 грн. - нарахування єдиного внеску
за IV квартал, ОСОБА_1 сплатила 23.01.2014 р. -
201,14 грн., тому сума боргу на 01.02.2014 р.
становить 11040,13 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівка та
Костянтинівському районі були
сформовані повідомлення - розрахунки
про сплату єдиного внеску за період з
серпня 2011 р. - червень 2013 р., сума
заборгованості по яким була передана
податковому органу.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 06.12.2013 р. по
справі № 805/16768/13-а позовні вимоги
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області про визнання
незаконними та скасування вимог про
сплату боргу від 03.05.2013 р. № ф-01-26-797 про
сплату боргу в сумі 1193,89 грн., від 21.05.2013
р. № ф-01-26-884 про сплату боргу в сумі 1698,23
грн., 22.05.2013 р. № ф-01-26-910 про сплату боргу
в сумі 4572,42 грн., 05.08.2013 р. № ф-01-26-1287 про
сплату боргу в сумі 1194,03 грн. задоволено
повністю. Вищезазначені вимоги про
сплату боргу визнанні незаконними та
були скасовані. Ухвалою Донецького
окружного адміністративного суду
Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 06.12.2013 р. по
справі № 805/16768/13-а залишено без змін.

Крім того, Постановою Донецького
окружного адміністративного суду від
27.02.2014 р. по справі № П/805/202/14 позовні
вимоги Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Костянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Донецькій області про визнання
незаконною та скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) задоволені
частково. Вимога Костянтинівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2013 №
Ф-160/05-14-17-02-14-3 зі сплати єдиного внеску в
розмірі 10022,60 грн. була визнана
протиправною та скасована.

Ухвалою Донецького апеляційоного
адміністративного суду від 12.03.2014 р. по
справі № 805/202/14 постанову Донецького
окружного адміністративного суду
від27.02.2014 р. залишено без змін.

Згідно ст. 255 КАС України, постанова або
ухвала суду, яка набрала законної сили,
є обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Вищезазначеними рішеннями суду
встановлено, що ОСОБА_1 звільняється
від сплати єдиного внеску.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI від
08.07.2010 року (далі - Закон України
№ 2464), яким введено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та який визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку вказаного
внеску, умови та порядок його
нарахування і сплати та повноваження
органу, що здійснює його збір та
ведення обліку.

Відповідно до ст. 4 Закону України № 2464
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, зокрема ті, які
використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців).

Частиною 2 ст. 6 Закону України № 2464
встановлено, що платник єдиного внеску
зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Частинами 1, 5 ст. 9 Закону України № 2464
визначено, що єдиний внесок
обчислюється виключно у національній
валюті, у тому числі з виплат (доходу),
що здійснюються в натуральній формі.
Сплата єдиного внеску здійснюється
виключно у національній валюті шляхом
внесення відповідних сум єдиного
внеску на рахунки територіальних
органів Пенсійного фонду, відкриті в
органах Державного казначейства
України для його зарахування.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України №
2464 платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Частиною 12 ст. 9 Закону № 2464,
встановлено, що єдиний внесок підлягає
сплаті незалежно від фінансового стану
платника.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від
05.11.1991 року (далі - Закон України № 1788)
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року
(далі Закон України № 1058) визначене
поняття "пенсія" - як, щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону України №
1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є пенсіонером за віком.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України №
2464 фізичні особи - підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Позивач є пенсіонером, та відповідно до
вимог Закону України № 2464 може бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови його добровільної участі у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.
Відповідачем не надано суду доказів
того, що позивач виявив бажання на
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Крім того суд зазначає, що відповідач
не мав підстав для прийняття вимоги про
сплату боргу (недоїмки) зі сплати
єдиного внеску в загальній сумі 11040,13
грн. з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6.3 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування затвердженої
Постановою правління Пенсійного фонду
України 27.09.2010 N 21-5, органи Пенсійного
фонду надсилають платникам вимогу про
сплату недоїмки в таких випадках: а)
якщо дані документальних перевірок
результатів діяльності платника або
інформація територіальних органів
органу виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію єдиної державної
податкової політики про суми доходу
(прибутку) фізичних осіб - підприємців
чи осіб, які забезпечують себе роботою
самостійно, свідчать про донарахування
(зменшення) сум єдиного внеску або
органами Пенсійного фонду у
повідомленнях-розрахунках визначено
суми єдиного внеску, які підлягають
доплаті; б) якщо платник має на кінець
календарного місяця недоїмку зі сплати
єдиного внеску; в) якщо платник має на
кінець календарного місяця борги зі
сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених підпунктами
"б" та/або "в" цього пункту, вимога
надсилається платникам, зазначеним у
підпунктах 2.1.1 та 2.1.2 пункту 2.1 розділу II
цієї Інструкції, протягом п'яти робочих
днів, наступних за календарним місяцем,
у якому виникла або зросла недоїмка зі
сплати єдиного внеску (заборгованість
зі сплати фінансових санкцій).

Суд зазначає, що постановою Донецького
окружного адміністративного суду по
справі № 805/202/14 скасовано вимогу про
сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2013 №
Ф-160/05-14-17-02-14-3 на суму 10022,60 грн.

Як вбачається з розрахунків
відповідача сума заборгованості в
розмірі 10022,60
грн. виникла з суми переданих
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівка та
Костянтинівському районі податковому
органу в розмірі 8828,57 грн. та
нарахованої суми єдиного внеску вже за
III квартал 2013 р. в розмірі 1194,03 грн., що
складає 10022,60 грн.

Суд зазначає, що як вбачається з
матеріалів справи, відповідач при
формуванні оскаржуваної вимоги про
сплату боргу (недоїмки) № Ф 49/05-14-25-13-9
від 17.02.2014 р. в розмірі 11040,13 грн. була
включена сума згідно вимоги про сплату
боргу (недоїмки) від 07.11.2013 №
Ф-160/05-14-17-02-14-3 в розмірі 10022,60 грн., яка
була скасована в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади й органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку. Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно приписів статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребовує названі документи та
матеріали. Суд може збирати докази з
власної ініціативи. Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Статтею 86 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що відповідачем не надано
суду доказів, щодо правомірності
прийняття спірної вимоги про сплату
боргу (недоїмки) № Ф 49/05-14-25-13-9 від 17.02.2014
р.

В зв'язку з чим, позовні вимоги Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 м.
Костянтинівка до Костянтинівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання незаконною та скасування
вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф
49/05-14-25-13-9 від 17.02.2014 р. на суму 11040,13 грн.
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалено на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
Конституцією України, Кодексом
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 м.
Костянтинівка до Костянтинівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання незаконними та скасування
вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф
49/05-14-25-13-9 від 17.02.2014 р. на суму 11040,13 грн. -
задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконною та скасувати вимогу
про сплату боргу (недоїмки)
№ Ф 49/05-14-25-13-9 від 17.02.2014 р. на суму
11040,13 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 м. Костянтинівка (85113,
АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 182 (сто
вісімдесят дві гривні) 70 копійок.

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошена вступна та
резолютивна частина у судовому
засіданні 02 квітня 2014 року в
присутності представників сторін.

Повний текст постанови складено та
підписано 04 квітня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Олішевська B.В.