Справа № 808/1585/14
Суддя: Недашківська Катерина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

02 квітня 2014 року 15 год. 30 хв. Справа №
808/1585/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Недашківської К.М.,
за участю: секретаря судового
засідання Ініної І.М., позивача - ОСОБА_1
(паспорт серії НОМЕР_1, виданий 05
вересня 1996 року), представника
відповідача 1 - Кривди Ю.В. (довіреність
від 11 листопада 2013 року №12),
представника відповідача 2 - не прибув,
представника третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача - не
прибув, розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до державного
виконавця Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Ялового Власа Сергійовича та
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Оріхівського районного управління
юстиції Запорізької області
Сіміохіної Яни Валеріївни про визнання
протиправними та скасування постанов.

28 лютого 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується
- позивач) до державного виконавця
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Ялового
В.С. (далі іменується - відповідач 1) та
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Оріхівського районного управління
юстиції Запорізької області
Сіміохіної Яни Валеріївни (далі
іменується - відповідач 2), в якому
позивач просить суд визнати
протиправними та скасувати постанову
про відкриття виконавчого провадження
ВП №39592512 від 04.09.2013, постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 10.09.2013, постанову про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій від 10.09.2013, постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№39416817 від 25.09.2013, постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 03.10.2013, постанову про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій від 03.10.2013, постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№41900419 від 06.02.2013, постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№41900272 від 06.02.2014.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначає, що спірні
рішення суперечать приписам частини 3
статті 2 КАС України, оскільки за
відсутності визначених законом
підстав покладають на платника
податків додатковий обов'язок по
сплаті грошового зобов'язання на
користь Державного бюджету України.
Так, позивач посилається на
безпідставність винесених рішень,
оскільки суми штрафів були сплачені
позивачем ще до відкриття виконавчих
проваджень, проте дані обставини не
враховані відповідачами, що призвело
до порушення законних прав та
інтересів позивача.

Ухвалою судді від 03.03.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

02.04.2014 в судове засідання прибув
позивач та подав заяву про зменшення
розміру позовних вимог, відповідно до
якої останній просить суд: визнати
протиправними та скасувати постанову
державного виконавця Ленінського
відділу Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Ялового В.С. про відкриття
виконавчого провадження ВП №39592512 від
04.09.2013; постанову державного виконавця
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Ялового
В.С. про стягнення з боржника
виконавчого збору від 10.09.2013; постанову
державного виконавця Ленінського
відділу Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Ялового В.С. про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій від 10.09.2013; постанову
державного виконавця Ленінського
відділу Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Ялового В.С. про відкриття
виконавчого провадження ВП №39416817 від
25.09.2013; постанову державного виконавця
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Ялового
В.С. про стягнення з боржника
виконавчого збору від 03.10.2013; та
постанову державного виконавця
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Ялового
В.С. про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій від 03.10.2013.

В судове засідання прибув представник
відповідача 1 та заперечив проти
задоволення позовних вимог.

Відповідач 2, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
прибув, проте подав до суду письмові
пояснення по суті спору та просив
провадити розгляд справи за
відсутності його представника.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача, належним чином
повідомлена про дату, час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
прибула, та не повідомила суд про
причини неприбуття.

Керуючись приписами статті 128 КАС
України, суд дійшов висновку про
можливість розгляду справи за
відсутності представника відповідача 2
та третьої особи, на підставі наявних в
матеріалах справи доказів, зміст та
обсяг яких достатній для вирішення
спору по суті.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України вступна та резолютивна частини
рішення проголошені в судовому
засіданні 02.04.2014.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується
принципами верховенства права,
законності, рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом, змагальності сторін,
диспозитивності та офіційного
з'ясування всіх обставин, гласності і
відкритості адміністративного
процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши
всі обставини адміністративної справи,
які мають юридичне значення для
розгляду та вирішення спору по суті,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою в справі про
адміністративне правопорушення від
26.06.2013 притягнуто позивача - ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності і
накладено на нього стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп., якою
також визначено, що у разі несплати
штрафу протягом 15 днів з метою
примусового виконання цієї постанови
органами виконавчої служби стягнути з
правопорушника подвійний розмір
штрафу - 510 грн. 00 коп. (а.с. 98).

На підставі заяви ВДАІ м. Запоріжжя ЗМУ
ГУМВС від 02.08.2013 (а.с. 97) державним
виконавцем Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Яловим В.С. винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
від 04.09.2013 ВП №39592512 про стягнення з
позивача суми штрафу в розмірі 510 грн. 00
коп., якою надано строк для
добровільного виконання рішення до
10.09.2013 (а.с. 100).

Постановою державного виконавця
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Ялового
В.С. про стягнення з боржника
виконавчого збору від 10.09.2013 стягнуто з
позивача виконавчий збір у розмірі 51
грн. 00 коп. (а.с. 103); та постановою від
10.09.2013 стягнуто з позивача суму витрат
на проведення та організацію
виконавчих дій у розмірі 50 грн. 00 коп.
(а.с. 104).

Також відносно ОСОБА_1 винесено
постанову в справі про адміністративне
правопорушення від 22.07.2013 про
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340
грн. 00 коп., якою визначено, що у разі
несплати штрафу протягом 15 днів з метою
примусового виконання цієї постанови
органами виконавчої служби стягнути з
правопорушника подвійний розмір
штрафу - 680 грн. 00 коп. (а.с. 14).

Постановою державного виконавця
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Ялового
В.С. від 25.09.2013 відкрито виконавче
провадження №39416817 про стягнення з
позивача суми штрафу в розмірі 680 грн. 00
коп., та надано строк для добровільного
виконання рішення до 01.10.2013 (а.с. 108).

Державним виконавцем Ленінського
відділу Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Яловим В.С. винесено постанову
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 03.10.2013 в розмірі 68 грн. 00 коп.,
та постанову про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 03.10.2013 в розмірі 50 грн. 00 коп. (а.с. 11,
12).

Тобто, в Ленінському відділі Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції
перебувало два виконавчих провадження:
ВП №39592512 (510 грн. 00 коп.) та ВП №39416817 (680
грн. 00 коп.).

На момент розгляду справи по обох
виконавчих провадженнях винесені
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 19.12.2013 (а.с. 106, зворотній
бік) та від 19.12.2013 (а.с. 112) у зв'язку з
направленням виконавчих документів за
належністю до іншого відділу державної
виконавчої служби (пункт 10 частини 1
статті 49 Закону України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі
іменується - Закон України №606-XIV)).

На підставі матеріалів виконавчих
проваджень Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції, державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Оріхівського районного управління
юстиції Запорізької області
Сіміохіною Я.В. винесені постанови про
відкриття виконавчих проваджень від
06.02.2014 ВП №41900272 та від 06.02.2014 ВП №41900419
(а.с. 7,8).

Державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Оріхівського районного управління
юстиції Запорізької області
Сіміохіною Я.В. винесено постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 21.03.2014 ВП №41900272 та від 21.03.2014 ВП
№41900419, у зв'язку з фактичним виконанням
рішень на підставі пункту 8 частини 1
статті 49 Закону України №606-XIV (а.с. 73, 81).
Натомість, постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору та про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій були
виведені в окреме провадження (а.с. 72, 80).

Не погоджуючись з винесеними
відповідачем 1 постановами, які в
подальшому були передані за належністю
відповідачу 2, позивач просить суд
визнати їх протиправними та скасувати.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних рішень на відповідність
вимогам частини 3 статті 2 КАС України,
яка визначає, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку, суд зазначає наступне.

За приписами пункту 2 частини 2 статті 17
Закону України №606-XIV, відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи: ухвали, постанови
судів у цивільних, господарських,
адміністративних справах,
кримінальних провадженнях та справах
про адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 19 Закону України
№606-XIV визначено, що державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону, зокрема, за заявою стягувача
або його представника про примусове
виконання рішення.

Судом встановлено, що стягувач
звернувся до відповідача 1 із заявою
від 02.08.2013 про примусове виконання
рішення по стягненню штрафу в розмірі
510 грн. 00 коп., яка отримана останнім
02.09.2013 (а.с. 97).

На підставі даної заяви відповідачем 1
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження від 04.09.2013 ВП
№39592512, якою позивачу надано строк для
добровільного виконання рішення до
10.09.2013.

Відповідно до частини 5 статті 25 Закону
України №606-XIV, копії постанови про
відкриття виконавчого провадження
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно з частиною 1 статті 31 Закону
України №606-XIV, копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Позивач зазначає, що постанову про
відкриття виконавчого провадження від
04.09.2013 ВП №39592512 він не отримував, а
дізнався про її існування лише після
відповідного повідомлення відповідача
2.

Відповідач 1 вказав, що дана постанова
була надіслана на адресу позивача, що
підтверджується Реєстром на відправку
кореспонденції від 10.09.2013.

В матеріалах справи наявна копія
Реєстру на відправку кореспонденції
від 10.09.2013, проте даний реєстр являється
реєстром простої кореспонденції,
відповідно до якого позивачу (пункт 2)
було надіслано постанову про стягнення
виконавчого збору та постанову про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій (а.с. 101).

Таким чином, відповідачем не надано
суду належних доказів надіслання на
адресу позивача постанови про
відкриття виконавчого провадження від
04.09.2013 ВП №39592512 рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. В судовому
засіданні представник відповідача 1
вказав, що докази належного надіслання
на адресу позивача постанови про
відкриття виконавчого провадження в
нього відсутні.

Частиною 1 статті 28 Закону України
№606-XIV встановлено, що у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

За приписами статті 41 Закону України
№606-XIV, витрати органів державної
виконавчої служби, пов'язані з
організацією та проведенням
виконавчих дій щодо забезпечення
примусового виконання рішень, є
витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження
здійснюються за рахунок коштів
Державного бюджету України та коштів
виконавчого провадження, які
використовуються у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Кошти виконавчого провадження
складаються з: авансового внеску
стягувача на організацію та проведення
виконавчих дій; стягнутих з боржника
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій; інших
надходжень, що не суперечать
законодавству. До витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, належать кошти, за
рахунок яких здійснено оплату:
перевезення, зберігання і реалізації
майна боржника; послуг експертів,
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання та інших осіб,
залучених у встановленому законом
порядку до провадження виконавчих дій;

3) поштового переказу стягувачу
стягнених аліментних сум; проведення
розшуку боржника, його майна або
розшуку дитини; розміщення оголошення
в засобах масової інформації;
виготовлення та пересилання
документів виконавчого провадження,
ведення Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень; інших витрат,
необхідних для забезпечення належної
організації виконання рішень органами
державної виконавчої служби.

Про стягнення з боржника витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Зазначена постанова
надсилається сторонам не пізніше
наступного робочого дня після її
винесення і може бути оскаржена ними до
суду у десятиденний строк.

Як зазначає відповідач 1, у зв'язку з
невиконанням позивачем рішення у
строки, надані для його добровільного
виконання (до 10.09.2013), ним винесені
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору від 10 вересня 2013 року
ВП №39592512 та про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 10 вересня 2013 року ВП №39592512.

Суд зазначає, що постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 10 вересня 2013 року ВП №39592512 та про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій від 10
вересня 2013 року ВП №39592512 винесені
відповідачем 1 передчасно, оскільки
постановою про відкриття виконавчого
провадження від 04.09.2013 ВП №39592512 надано
строк для добровільного виконання
позивачем рішення до 10.09.2013. Тобто, день
- 10 вересня 2013 року був останнім днем
для можливого (добровільного)
виконання позивачем рішення, натомість
вже в цей день були винесені постанови
про стягнення виконавчого збору та
витрат на проведення виконавчих дій.

З даного приводу суд зазначає, що
неотримання позивачем постанови про
відкриття виконавчого провадження від
04.09.2013 ВП №39592512 потягло за собою
негативні наслідки такі як:
неможливість у строк, наданий
державним виконавцем для
добровільного виконання рішення,
надати докази сплати суми штрафу, та
подальше прийняття рішень про
стягнення з позивача виконавчого збору
та витрат, пов'язаних з проведенням
виконавчих дій.

Судом встановлено, що позивач сплатив
суму штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.
08.07.2013, тобто задовго до подання
стягувачем заяви про примусове
виконання рішення від 02.08.2013 та
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження про стягнення
з нього подвійного розміру штрафу в
розмірі 510 грн. 00 коп. (а.с. 15).

Таким чином, суд дійшов висновку про
протиправність постанови про
відкриття виконавчого провадження від
04.09.2013 ВП №39592512, та постанов про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 10.09.2013 ВП №39592512, та про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій від 10.09.2013 ВП №39592512, які
підлягають скасуванню.

Також, на підставі стягувача від 08.08.2013
(а.с. 107) відповідачем 1 винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 25.09.2013 ВП №39416817 щодо
стягнення штрафу в розмірі 680 грн. 00 коп.

За приписами частини 2 статті 25 Закону
України №606-XIV державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що
заяву про примусове виконання рішення
від 08.08.2013 відповідач 1 отримав 17.08.2013, а
виконавче провадження відкрито 25.09.2013.
Тобто, відповідачем 1 порушено норми
статті 25 Закону України №606-XIV щодо
обов'язку відкрити виконавче
провадження протягом трьох днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа.

Постановою про відкриття виконавчого
провадження від 25.09.2013 ВП №39416817
зобов'язано позивача добровільно
виконати рішення у строк до 01.10.2013.
Позивач знову ж таки стверджує, що
даної постанови не отримував.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні вказав, що така постанова
була направлена на адресу позивача, що
підтверджується Реєстром на відправку
простої кореспонденції від 25.09.2013 (а.с.
110). Проте, зі змісту даного Реєстру
вбачається, що позивачу був
направлений «виклик» (пункт 2).
Натомість, відповідач 1 не надав суду
належних доказів направлення на адресу
позивача постанови про відкриття
виконавчого провадження
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення, що є порушенням статті 31
Закону України №606-XIV.

Відтак, позивач, не отримавши постанову
про відкриття виконавчого провадження,
був позбавлений можливості надати
виконавчому органу докази сплати суми
штрафу, що призвело до винесення
відповідачем 1 додаткових постанов про
стягнення виконавчого збору та витрат.

Відповідачем винесено постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 03 жовтня 2013 року ВП №39416817 та
постанову про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 03 жовтня 2013 року ВП №39416817, у зв'язку
з невиконанням позивачем рішення у
строк, наданий для його добровільного
виконання.

Натомість, в матеріалах справи наявна
квитанція від 18.09.2013 №6108.253.1 (а.с. 16),
відповідно до якої позивачем було
сплачено суму штрафу в розмірі 680 грн. 00
коп., тобто така сплата відбулась до
моменту відкриття виконавчого
провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку про
протиправність постанови про
відкриття виконавчого провадження від
25 вересня 2013 року ВП №39416817, постанови
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 03 жовтня 2013 року ВП №39416817, та
постанови про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 03 жовтня 2013 року ВП №39416817.

За приписами статті 19 Конституції
України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідачем 1, за правилами статті 71
КАС України, не доведено правомірності
спірних постанов, а відтак такі рішення
підлягають скасуванню.

Враховуючи наведене та керуючись
статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Ялового
Власа Сергійовича про відкриття
виконавчого провадження від 04 вересня
2013 року ВП №39592512.

Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Ялового
Власа Сергійовича про стягнення з
боржника виконавчого збору від 10
вересня 2013 року ВП №39592512.

Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Ялового
Власа Сергійовича про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій від 10 вересня 2013 року ВП
№39592512.

Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Ялового
Власа Сергійовича про відкриття
виконавчого провадження від 25 вересня
2013 року ВП №39416817.

Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Ялового
Власа Сергійовича про стягнення з
боржника виконавчого збору від 03
жовтня 2013 року ВП №39416817.

Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції Ялового
Власа Сергійовича про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій від 03 жовтня 2013 року ВП
№39416817.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
К.М. Недашківська