Справа № 2а-623/09
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/63284/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління праці та
соціального захисту населення
Варвинської районної державної
адміністрації Чернігівської області
на постанову апеляційного суду
Чернігівської області від 01 червня 2011
року в справі за позовом ОСОБА_4 до
управління праці та соціального
захисту населення Варвинської
районної державної адміністрації
Чернігівської області про стягнення
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначала, що відповідно до статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» має право на допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
Проте відповідач з червня 2007 року по
березень 2009 року сплачував зазначену
допомогу в іншому розмірі, внаслідок
чого виникла заборгованість, яку
просила стягнути.

Постановою Варвинського районного
суду Чернігівської області від 20 липня
2009 року позов задоволено частково:
зобов'язано здійснити нарахування у
відповідності зі статтею 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та виплатити недоотриману
грошову допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку з 09
липня 2007 року по 31 березня 2009 року у
сумі 7 799,71 грн.

Постановою апеляційного суду
Чернігівської області від 01 червня 2011
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким
зобов'язано нарахувати та виплатити
недоплачену грошову допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 09 липня по 31 грудня 2007
року.

У касаційній скарзі відповідач
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права,
просив скасувати судове рішення та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач має дитину
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 26 червня 2007 року
перебуває на обліку в управлінні праці
та соціального захисту населення
Варвинської районної державної
адміністрації Чернігівської області
та відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначено щомісячну
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Частково задовольняючи позов районний
суд виходив з того, що позивачем з
поважних причин пропущено строк
звернення до суду, а тому він підлягає
поновленню; виплачена за спірний
період грошова допомога по догляду за
дитиною не відповідала встановленому
прожитковому мінімуму для дітей віком
до трьох років, а тому підлягала
перерахунку.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове
апеляційний суд виходив з того, що у
2008-2009 роках відповідач сплачував
грошову допомогу відповідно до
встановленого Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
розміру.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до листа управління праці
та соціального захисту населення
Варвинської районної державної
адміністрації Чернігівської області
від 01 квітня 2009 року ОСОБА_4 призначено
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з 26
червня 2007 року як застрахованій в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
особі, тому зазначені правовідносини
регулюються Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою праце-здатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», а не Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створення мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 01 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13), та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було передбачено, що
допомога надається застрахованій
особі у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою праце-здатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, згідно зі
змінами, внесеними до статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», його дію поширено на
застрахованих осіб. Водночас із Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40- 44.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачав, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Конституційний Суд України у своєму
Рішенні від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
визнав неконституційним зокрема пункт
25 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
виключення статей 40- 44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Отже, з часу проголошення
Конституційним Судом України Рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
передбачено, що у 2009 році допомога
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 46 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2009 рік» не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» на виконання статті 46
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» Кабінетом Міністрів
України не визначалися.

Оскільки у справі, що розглядається,
суди встановили, що спір виник щодо
виплати допомоги у 2007-2009 роках особі,
яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин на відносини щодо виплати
допомоги такій особі у зазначеному
періоді поширюються норми
спеціального закону, відповідно до
статті 43 якого допомога надається у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог за 2008-2009 роки суд апеляційної
інстанції помилково виходив з того, що
у даний період розмір допомоги по
догляду за дитиною повинен бути
обчисленим з урахуванням розміру
прожиткового мінімуму на одну особу в
розрахунку на місяць для дітей віком до
6 років, що і було правомірно зроблено
відповідачем.

Аналогічна правова позиція була
висловлена колегією суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України в постанові
від 09 липня 2013 року по справі № 21-188а13.

Допущені судами порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи відповідно до частини
другої статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій і направлення справи на
новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Варвинської районної державної
адміністрації Чернігівської області
задовольнити частково.

Постанову Варвинського районного суду
Чернігівської області від 20 липня 2009
року та постанову апеляційного суду
Чернігівської області від 01 червня 2011
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/