Справа № 826/4347/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без
04 квітня 2014 року м. Київ
№ 826/4347/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Кармазін О.А.,
ознайомившись з позовною заявою та
доданими до неї матеріалами
Державної казначейської служби
Українидо Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби Українипро визнання
протиправними дій та скасування
постанови про накладення штрафу,-
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулася Державна
казначейська служба України з позовом
до Відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України, в якому просить:
- визнати протиправними дії
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
щодо винесення в рамках виконавчого
провадження № 40748922 постанови від 29.12.2013
року про накладення штрафу на Державну
казначейську службу України у розмірі
- скасувати постанову Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 29.12.2013 року про накладення штрафу на
Державну казначейську службу у розмірі
Вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суд виходить з
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України), суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує, чи
подано адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
При цьому, суддя відкриває провадження
в адміністративній справі на підставі
позовної заяви, якщо відсутні підстави,
зокрема, для залишення її без розгляду
(ч. 2 ст. 107 КАС України).
Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.
У той же час, особливості провадження у
справах з приводу рішень, дій або
бездіяльності державної виконавчої
служби встановлені ст. 181 КАС України.
Так, учасники виконавчого провадження
(крім державного виконавця) та особи,
які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб (ч. 1 ст.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС
України, позовну заяву може бути подано
до суду, зокрема, у десятиденний строк з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав,
свобод чи інтересів.
В обґрунтування дотримання строків
звернення до суду позивачем у позовній
заяві зазначається, що 05.02.2014 року
Державною казначейською службою
України подано скаргу на дії головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Каращук К.Л. до начальника відділу, а
12.03.2014 року до Державної казначейської
служби України надійшов лист Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
яким відмолено у задоволенні
зазначеної скарги та зазначено, що
Державна казначейська служба України
має право оскаржити постанову про
накладення штрафу у судовому порядку.
Таким чином, позивач, вказуючи про
використання права на оскарження
рішення, дій та бездіяльності
державного виконавця в порядку
досудового вирішення спору, вважає, що
звернувся до суду з вищезазначеними
позовними вимогами у строк,
передбачений ч. 2 ст. 181 КАС України.

Водночас, згідно ч. 4 ст. 99 КАС України,
якщо законом передбачена можливість
досудового порядку вирішення спору і
позивач скористався цим порядком, то
для звернення до адміністративного
суду встановлюється місячний строк,
який обчислюється з дня, коли позивач
дізнався про рішення суб'єкта владних
повноважень за результатами розгляду
його скарги на рішення, дії або
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень.

З огляду на викладене вище вбачається,
що строк звернення до суду, у разі
наявності у позивача законодавчо
передбаченого права на вирішення спору
у досудовому порядку, обчислюється з
дня, коли позивач дізнався про рішення
суб'єкта владних повноважень за
результатами розгляду його скарги на
рішення, дії або бездіяльність суб'єкта
владних повноважень.

Проте, як вбачається із доданих до
позовної заяви матеріалів, Державна
казначейська служба України є
боржником у виконавчому провадженні №
40748922, у межах якого винесено
оскаржувану постанову від 29.12.2013 року.

При цьому, ч.ч. 1, 2 ст. 82 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
року № 606-XIV встановлено, що рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду. Боржник має право оскаржувати
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби виключно в судовому порядку.

Таким чином, спеціальною правовою
нормою, яка регулює порядок оскарження
рішень, дій або бездіяльності
посадових осіб державної виконавчої
служби, не передбачено права для
боржника, яким в контексті даних
правовідносин є Державна казначейська
служба України, право на оскарження
рішення, дій або бездіяльності
державного виконавця до начальника
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
або до керівника відповідного органу
державної виконавчої служби вищого
рівня, тобто в порядку досудового
вирішення спору.

Відтак, відсутні підстави
стверджувати, що саме з моменту
отримання листа Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, яким відмолено у
задоволенні зазначеної скарги, тобто з
12.03.2014 року, обчислюється строк для
звернення до суду із зазначеними вище
позовними вимогами.

Водночас, як було зазначено вище,
представником позивача у позовній
заяві вказано, що 05.02.2014 року Державною
казначейською службою України подано
скаргу на дії головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Каращук К.Л. до
начальника відділу, тобто наявні
підстави стверджувати, що вже,
починаючи з 05.02.2014 року позивач знав або
повинен був знати про порушення своїх
прав, свобод та інтересів оскаржуваним
рішенням.

У той же час, Державна казначейська
служба України із даним позовом
звернулася до суду лише 02.04.2014 року
(відповідно до відмітки штампу вхідної
кореспонденції суду), тобто з пропуском
строку передбаченого ст. 181 КАС України.

При цьому, позовна заява не містить
доводів в обґрунтування поважності
причин пропуску строку звернення до
суду та доказів на підтвердження
наведеного.

Відповідно до положень статті 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

В контексті наведеного слід додати, що
поважними причинами визнаються лише
такі обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами.

В даному випадку, враховуючи пропуск
позивачем строку звернення до суду, а
також відсутність підстав для визнання
причин пропуску поважними, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для застосування
процесуальних наслідків передбачених
ст. 100 КАС України, а саме - про залишення
позовної заяви без розгляду.

В контексті наведеного слід зазначити,
що відповідно до бази даних
«Діловодство спеціалізованого суду»
вбачається, що позивач раніше
звертався до суду з аналогічним
позовом, який, відповідно до ухвали від
21.03.2014 р. по справі № 826/3551/14 (копія
додана до позову), постановленій до
відкриття провадження у справі,
залишений без розгляду на підставі ст.
100 КАС України. При цьому суд зазначає,
що залишення позовної заяви без
розгляду не є поважною причиною
пропуску строку звернення до
адміністративного суду.

Керуючись положеннями статей 100, 160, 165,
181 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя,-

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Державної
казначейської служби України залишити
без розгляду.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати
заявнику.

3. Звернути увагу позивача, що залишення
позовної заяви на підставі ст. 100 КАС
України на стадії до відкриття
провадження у справі не позбавляє його
права звернення до суду з позовом, з
наданням обґрунтування поважності
причин пропуску строку та доказів
поважності причин пропуску строку
звернення до суду.

4. Попередити позивача, що позовні
матеріали будуть йому повернуті
супровідним листом рекомендованим
поштовим відправленням із зворотною
розпискою про їх одержання після
спливу терміну для оскарження ухвали
про залишення позовної заяви без
розгляду. У випадку оскарження ухвали
позовні матеріли будуть скеровані до
апеляційної інстанції разом з
апеляційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили в порядку
та в строки, передбачені ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Ухвала може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції у порядку
та строки встановлені ст.ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
О.А.
Кармазін