Справа № 251/1697/14-а
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Жукова О.Є
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року справа №251/1697/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Казначеєва Е.
Г. суддів Яманко В. Г., Васильєвої І. А.,
за участі секретаря судового засідання
Карабан Т.М., представників позивача
Яковлевої Л.Л., за довіреністю від 30.12.2013
року,Сипало В.Ю., за довіреністю від
20.03.2014 року, розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємства
"Фактор-Інвест" на ухвалу
Калінінського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 20
лютого 2014 р. у справі № 251/1697/14-а
(головуючий І інстанції Жукова О.Є) за
позовом Приватного підприємства
"Фактор-Інвест" до Калінінського
Управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської
ради про визнання дій такими, що
суперечать нормам чинного
законодавства та зобов'язання виконати
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ПП «Фактор Інвест» звернулось до
Калінінського районного суду м.
Горлівки Донецької області з позовом
до Калінінського Управління праці та
соціального захисту населення
Горлівської міської ради, в якому
просило визнати дії Калінінського
УПСЗН Горлівської міської ради такими,
що суперечать вимогам чинного
законодавства, зобов'язати відповідача
провести акт звіряння заборгованості з
субсидій та пільг станом на 01.02.2014 року,
зобов'язати відповідача після акту
звірки виконати п.2.1, п.4.2 договору про
надання пільг з оплати
житлово-комунальних послуг
особам-пільговикам та відшкодування
витрат № 03/47 від 23.01.2012 року; п.2.1, п.4.2
договору про надання населенню
субсидій для відшкодування витрат на
оплату житлово-комунальних послуг №
03/12 від 23.01.2012 року.

Ухвалою Калінінського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 20
лютого 2014 року відмовлено у відкритті
провадження по справі за позовом
Приватного Підприємства «Фактор
Інвест» до Калінінського управління
праці та соціального захисту населення
Горлівської міської ради про визнання
дій такими, що суперечать нормам
чинного законодавства та зобов»язання
виконати певні дії. Суд першої
інстанції мотивував своє рішення тим,
що спір, що виник між сторонами
підлягає розгляду в порядку
господарського судочинства

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просили скасувати
вказану ухвалу та направити справу до
суду першої інстанції для продовження
розгляду. Обґрунтовано апеляційну
скаргу тим, що вказана ухвала винесена
з порушенням норм процесуального права
та неповним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи.

Представники позивача в судовому
засіданні доводи викладені в
апеляційній скарзі підтримали,
вважають, що ухвала суду першої
інстанції винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу обґрунтованою та
такою що підлягає задоволенню.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явися, про час, дату та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, що дає суду право
провести апеляційний перегляд справи у
його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, встановила наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна
справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суб'єкт владних повноважень -
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що ви никають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлін ських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повно важень шляхом
виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуа льної дії), дій чи
бездіяльності;спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, зві льнення з публічної
служби;спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компе тенції у сфері управління,
у тому числі делегованих
повноважень;спори, що виникають з
приводу укладання, виконання,
припинення, скасування чи визнання
нечинними адміністративних договорів;
спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;спори
щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом рефе
рендуму.

Колегія суддів наголошує, що поняття
адміністративної справи має такі необ
хідні ознаки: 1) це публічно-правовий
спір, тобто спір принаймні між двома
учасниками публічно - правових
відносин щодо цих відносин; 2) хоча б
однією зі сторін цього спору є орган
виконавчої влади, орган місцевого само
врядування, їхня посадова чи службова
особа або інший суб'єкт, який здійснює
владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих по вноважень; 3)
цей спір передано на вирішення
адміністративного суду шляхом
звернення з адміні стративним позовом,
за яким суд відкриває провадження.

З системного аналізу норм Кодексу
адміністративного судочинства України
вбачається, що справою
адміністративної юрисдикції, яку може
бути передано на вирішення
адміністративного суду, є спір, що
виник між суб'єктами суспільних
відносин стосовно їх прав і обов'язків
у правовідносинах, в яких хоча б один
суб'єкт законодавчо уповноважений
керувати поведінкою іншого (інших)
суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно,
зобов'язані виконувати вимоги та
приписи такого суб'єкта владних
повноважень. У тому ж випадку, коли
суб'єкт, у тому числі орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа, не
здійснюють у спірних правовідносинах
владних управлінських функцій щодо
іншого суб'єкта, з яким виник спір,
такий спір не має встановлених нормами
Кодексу адміністративного судочинства
України ознак справи адміністративної
юрисдикції та не повинен вирішуватись
адміністративним судом.

Відповідно до вищенаведеної норми КАС
України предмет адміністративної
юрисдикції становлять
публічно-правові спори, у яких хоча б
однією зі сторін є суб'єкт владних
повноважень, тобто обов'язковою
стороною у таких спорах має бути
представник публічної влади (орган дер
жавної влади, орган місцевого
самоврядування тощо). Йдеться про
публічно-правові спори саме за участю
суб'єктів владних повноважень. Виняток
станов лять лише спори щодо
правовідносин, пов'язаних з процесом
виборів чи референдуму, що віднесені до
адміністративної юрисдикції незалежно
від того, чи є у них стороною суб'єкт
владних повноважень.

За вищевказаними нормами юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори щодо спорів, що
виникають з приводу укладання,
виконання, припинення, скасування чи
визнання нечинними адміністративних
договорів.

Відповідно до п.п. 14 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний договір -
дво- або багатостороння угода, зміст
якої складають права та обов'язки
сторін, що випливають із владних
управлінських функцій суб'єкта владних
повноважень, який є однією із сторін
угоди.

Із наведеного визначення вбачається,
що необхідними ознаками
адміністративного договору є
суб'єктність, тобто однією із сторін
договору є суб'єкт владних повноважень,
та предметність - права й обов'язки
учасників договору випливають з
управлінських функцій суб'єкта владних
повноважень. Крім того, мета укладання
вказаного договору є реалізація
функцій держави, а саме реалізація
повноважень того чи іншого органу.

Колегія суддів зазначає, що ознаками
адміністративного договору є: одна або
дві сторони є суб'єктами владних
повноважень; договір укладається у
випадках та в порядку, передбаченому
законом; права та обов'язки сторін
випливають із владних управлінських
функцій.

При цьому адміністративним договором
поміж іншого є договір про утримання
об'єктів спільного користування чи
ліквідації негативних наслідків
діяльності об'єктів спільного
користування та надання субвенції.

Відповідно до матеріалів справи
позовні вимоги позивач обґрунтував
тим, що відповідач неправомірно не
виконує умови договору укладеного між
сторонами 23.01.2012 року в частині
перерахування сум субвенцій на рахунок
позивача, з тих підстав, що ПП «Фактор
Інвест» втратив статус «виконавця
послуг», який на теперішній час має TOB
«Досуг». Проте позивач зазначає, що
уклав договори з власниками житла,
фактично виконував обсяг робіт, крім
того неправомірність дій КП «МСЕЗ»
Горлівської міської ради, та
нікчемність угоди між КП «МСЕЗ» та TOB
«Досуг» встановлена судовими
рішеннями.

Статтею 9 Закону України «Про державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії» визначено, що
державні соціальні нормативи у сфері
житлово-комунального обслуговування
встановлюються з метою визначення
державних гарантій щодо надання
житлово-комунальних послуг та розмірів
плати за житло і житлово-комунальні
послуги, які забезпечують реалізацію
конституційного права громадянина на
житло. До їх числа належать, зокрема,
нормативи користування
житлово-комунальними послугами щодо
яких держава надає пільги.

Статтею 19 Закону України «Про державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії» закріплено, що
виключно законами України
визначаються пільги щодо оплати
житлово-комунальних послуг.

Згідно зі статтею 21 вказаного Закону,
окремо визначаються нормативи коштів
Державного бюджету України та місцевих
бюджетів, що спрямовуються на покриття
витрат підприємств, установ і
організацій соціально-культурного,
житлово-комунального та побутового
обслуговування, які не покриваються
виплатами населення. Нормативи
фінансування встановлюються під час
прийняття Закону України про Державний
бюджет України на поточний рік, а також
під час формування бюджетів соціальних
фондів.

Пунктом 3 Порядку фінансування
видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету, затвердженого
постановою КМУ від 04.03.2002 № 256,
закріплено, що головними
розпорядниками коштів місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення є
керівники головних управлінь,
управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів
місцевих держадміністрацій,
виконавчих органів рад, до компетенції
яких належать питання праці та
соціального захисту населення (далі -
головні розпорядники коштів).

Відповідно п.3 постанови Кабінету
Міністрів України № 848 від 21.10.1995 року
«Про спрощення порядку надання
населенню субсидій для відшкодування
витрат на оплату житлово-комунальних
послуг, придбання скрапленого газу,
твердого та рідкого пічного побутового
палива» управління прані та
соціального захисту населення
виконавчого органу районної у місті
ради є органом, що призначає субсидію й
здійснює контроль за їх цільовим
використанням.

Тобто, відповідача визначено головним
розпорядником коштів, який
зобов'язаний проводити відповідні
відшкодування витрат, які виникли
після надання населенню субсидій для
відшкодування витрат на оплату
житлово-комунальних послуг.

Розділом 1 договору про надання
населенню субсидій для відшкодування
витрат на оплату житлово - комунальних
послуг № 03/13, та додатковою угодою від
29.12.2012 року по 31.12.2013 року визначено
предмет договору, а саме сторони беруть
на себе взаємне зобов'язання по
здійсненню заходів з соціального
захисту населення Калінінського
району м. Горлівкн за рахунок державних
субвенцій. а саме - по наданню населенню
субсидій для відшкодування витрат на
оплату житлово-комунальних послуг (на
оплату користування житлом або його
утримання, послуг по збиранню,
вивезенню та знешкодженню твердих
побутових відходів) відповідно до
Положення про порядок призначення ТЕ
надання населенню субсидій для
відшкодування витрат на оплату
житлово-комунальних послуг, придбання
скрапленого газу, твердого та рідкого
пічного побутового палива
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 848 від 21.10.1995 року (в
редакції постанови Кабінету Міністрів
України № 1050 від 22.09.1997 року, із змінами
та доповненнями) та на підставі
законодавства України про Державний
бюджет.

Розділом І договору про надання пільг з
оплати житлово - комунальних послуг
особам - пільговикам та відшкодування
витрат № 03/47, та додатковою угодою від
29.12.2012 року по 31.12.2013 року визначено
предмет договору, а саме: сторони
беруть на себе взаємне зобов'язання по
здійсненню заходів з соціального
захисту населення Калінінського
району м. Горлівки за рахунок державних
субвенцій, а саме - по наданню пільг
окремим категоріям громадян
відповідно до Законів України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", "Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку",
"Про реабілітацію жертв політичних
репресій в Україні", «Про жертви
нацистських переслідувань", "Про
соціальний захист дітей війни", "Про
статус ветеранів військової служби,
ветеранів органів внутрішніх справ і
деяких інших осіб та їх соціальний
захист", "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей", "Про міліцію"', "Про пожежну
безпеку". "Про державну податкову
службу в Україні", "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", "Про охорону дитинства" та
на підставі законодавства України про
Державний бюджет.

Колегія суддів приходить до висновку,
що ці правовідносини не можуть бути
віднесені до спорів господарського
юрисдикції, оскільки ці вимоги
позивача стосуються захисту прав,
свобод та інтересів, що виникли з
приводу виконання адміністративних
договорів, у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єкту
владних повноваження - відповідача.

З аналізу зазначеного колегія суддів
приходить до висновку, що вимоги з яким
позивач звернувся до суду повинні
розглядатись в порядку
адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла до висновку, що судом першої
інстанції порушено норми
процесуального права, що відповідно до
статті 204 КАС України обумовлює
скасування ухвали суду першої
інстанції з направленням справи для
вирішення питання щодо відкриття
провадження у справі.

Керуючись статтями 102, 160, 195, 196, 199, 205, 206,
211, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Фактор-Інвест" на ухвалу
Калінінського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 20
лютого 2014 р. у справі № 251/1697/14-а
задовольнити.

Скасувати ухвалу Калінінського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 20 лютого 2014 р. у справі №
251/1697/14-а.

Матеріали адміністративної справи №
251/1697/14-а направити до Калінінського
районного суду м. Горлівки Донецької
області для вирішення питання щодо
відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Повний текст складено та підписано
колегією суддів 03 квітня 2014 року.

Головуючий суддя
Е.Г. Казначеєв

Судді
В.Г. Яманко

І.А. Васильєва