Справа № 822/964/14
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/964/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіПольового
О.Л. при секретаріКомарницькій О.М. за
участі:представників
сторінрозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Венус Україна" до
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького
окружного адміністративного суду із
позовом до Городоцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на
невідповідність даних, викладених у
Акті перевірки та невідповідність
висновків, зроблених у ньому дійсним
обставинам справи, а тому просить суд
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області форми "Р" від 05.03.2013 р. №
та стягнути на користь позивача
понесені судові витрати.

Представник позивача у судовому
засіданні надав пояснення, позовні
вимоги підтримав та просив задоволити
у повному обсязі із підстав, викладених
у позовній заяві.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала, надавши суду
заперечення. Детально позицію
відповідача викладено у письмових
запереченнях, які долучені до
матеріалів справи. У задоволенні
позовних вимог просить відмовити у
повному обсязі.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснила, що доставка сої
здійснювалася лише вантажними
транспортними засобами, які спочатку
заїжджали на вагу, потім на розгрузочну
яму, в яку вигружали сою.

Допитавши свідка, заслухавши доводи
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та надані докази у їх
єдності, взаємному зв'язку та
сукупності, суд дійшов наступних
висновків.

Судом встановлено, що на підставі
направлень від 04.02.2014 року № 32, № 33,
виданих Городоцькою ОДПІ посадовими
особам відповідача згідно з п.п.78.1.11
п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України,
на підставі наказу від 04.02.2014 року № 45
Городоцької ОДПІ проведено виїзну
позапланову документальну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Венус Україна», код
за з питань дотримання
податкового законодавства з податку на
додану вартість при здійсненні
господарських операцій з TOB
«Побережне» () за період
з 01.01.2013 року по 13.12.2013 року.

За результатами проведеної перевірки
складено Акт від 18.02.2014 року № 57/22/37484193
"Про результати виїзної позапланової
документальної перевірки товариства з
обмеженою відповідальністю «Венус
Україна», код за , з питань
дотримання податкового законодавства
з податку на додану вартість при
здійсненні господарських операцій з TOB
«Побережне» () за період
з01.01.2013 року по 13.12.2013 року". Перевіркою
встановлено порушення:

1. п. п. 198.3 та п. 200.1 ст. 200 Податкового
Кодексу України, внаслідок чого
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 937578 грн. у т.ч. за травень
2013 року на суму 310263 грн., за червень 2013
року на суму 115911 грн., за липень 2013 року
на суму 511404 грн.;

2. п. п. 198.3 ст. 198 та п. 200.1 та п. 200.3 ст. 200
Податкового Кодексу України, внаслідок
чого завищено суму залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 24
декларації) за липень 2013 року на суму
30231 грн..

На підставі Акту перевірки від 18.02.2014 р.
№57/22/37484193 відповідачем винесено
податкове повідомлення рішення форми
"Р" від 05.03.2014 р. №, яким збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на загальну суму 1406367 грн., у т.ч.
основний платіж - 937578 грн.. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) - 468789
грн..

Не погоджуючись із винесеним рішенням,
позивач оскаржив його до суду.

Досліджуючи правомірність прийняття
податкового повідомлення-рішення
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області форми "Р" від 05.03.2013 р. № ,
суд зазначає наступне.

22.05.2013 р. між ТОВ "Венус Україна"
(Покупець) та ТОВ "Побережне"
(Постачальник) укладено господарський
договір поставки за №43/05/2013, відповідно
якому, Постачальник зобов'язується
передати у власність Покупця зерно сої
(товар), а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити товар. Відповідно
до п.2.1. цього договору передача товару
здійснюється на умовах склад покупця.

Постачальник - TOB «Побережне» надав ТОВ
"Венус Україна" всі необхідні
розрахункові документи, також
додаткові документи, що підтверджують
повноваження керівника підприємства
та перебування TOB «Побережне» на
податковому обліку, зокрема копії
документів: наказ на керівника від
21.11.2012 р.; довідка статистики; виписка з
ЄДР; свідоцтво про державну реєстрацію;
довідка з Вінницької ОДПІ; свідоцтво
про реєстрацію сільськогосподарського
виробника; довідка держкомзему;
довідка форми 4-ОПП; статут
підприємства.

На виконання сторонами умов договору
купівлі-продажу олійного насіння сої
№43/05/2013 позивачем надані суду
видаткові та податкові накладні,
платіжні доручення на підтвердження
оплати за товар, якісні посвідчення.

Також на підтвердження
транспортування придбаного позивачем
у відповідача товару (сої) позивачем
надано товарно-транспортні накладні,
витяги із журналу реєстрації
зважування вантажів на автомобільних
вагах.

Використання придбаного у ТОВ
"Побережне" зерна сої в господарській
діяльності ТОВ "Венус Україна"
підтверджується первинними
документами та даними бухгалтерського
обліку, зокрема зведена інформація
щодо оприбуткування та використання
сої наведена в аналізах рахунків 201,
26,631.

Таким чином, реальність поставки та
приймання сировини (насіння сої)
підтверджуються не тільки видатковою
та товарно-транспортною накладною, але
й інформацією із журналу відважувань,
та результатами досліджень сировини
(насіння сої) за кожною поставкою.
Реальність операцій з поставки
підтверджуються подальшим
використанням сировини у виробничому
процесі з наступною реалізацією
готової продукції та отриманням
доходів.

Також суд встановив, що контрагент
позивача - ТОВ "Побережне" на момент
укладення та виконання договору
купівлі-продажу олійного насіння сої
№43/05/2013 від 22.05.2013 року, був
зареєстрований суб`єктом
підприємницької діяльності, що
підтверджується спеціальним витягом з
інформацією. наявною у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців від 12.03.2014
року та платником податку на додану
вартість.

В діях позивача, як платника податку, не
вбачається порушень діючого
законодавства, а господарські операції
не викликають сумніву в їх реальності
та відповідності дійсному
економічному змісту, що
підтверджується наявністю належним
чином оформлених документів. Наявні
господарські договори та складені на
їх виконання первинні документи,
податкові накладні, які є належними
доказами правомірності формування
позивачем податкового кредиту по
господарським операціям з його
контрагентами, а також правомірність
віднесення до складу, витрат, понесені
в ході господарської діяльності
витрати з придбання сировини.

ТОВ "Венус Україна" надано докази, які
підтверджують зміни у власному
капіталі та зобов`язаннях як платника
податків у зв`язку з його господарською
діяльністю по вказаній господарській
операції, первинні документи, що
підтверджують факт реального
здійснення господарських
правовідносин позивача з ТОВ
"Побережне" оформлені належним чином, з
дотриманням вимог, визначених чинним
законодавством України, що свідчить
про правомірність формування
податкового кредиту, з огляду на що, суд
приходить до переконання, що позивач
правомірно відніс до податкового
кредиту суми ПДВ по договору
купівлі-продажу зерна сої №43/05/2013 від
22.05.2013 року.

Разом з тим, суд спростовує твердження
відповідача щодо відсутності
інформації про складські приміщення та
виробничі потужності, так як вказані
дані не є достатнім свідченням
неможливості виконання договорів,
оскільки одні лише ці відомості не є
достатнім доказом відсутності чи
наявності будь-яких видів майна у
суб'єкта господарювання.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Згідно пп. 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України під
господарською діяльністю розуміється
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну

територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.198.6. ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України передбачено, що податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

В судовому засіданні відповідачем не
було надано доказів на підтвердження
недотримання сторонами в момент
укладення договору вимог, встановлених
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст.203 ЦКУ, що є підставою для
визнання правочинів недійсними.

Також відповідачем не наведено
доказів, що свідчили б, що правочин
позивача щодо придбання товару (зерна
сої) був укладений з метою, що
суперечить інтересам держави, і в тому
числі в частині ухилення від сплати
податків в передбаченому
законодавством обсязі та отримання
незаконної податкової вигоди.

Згідно ст.638 ЦКУ договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Частиною 1 статті 627 ЦКУ передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Крім того, наявність кримінального
провадження, в якому досліджується
діяльність ТОВ "Побережне" не тягне за
собою недійсність договору поставки
№43/03/2013 від 22.05.2013 р., та не позбавляє
правового значення виданих за такими
господарськими операціями податкових
накладних.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вище викладене,
відповідачем не доведено, а судом не
встановлено правомірність прийняття
податкового повідомлення-рішення від
05.03.2013 р. форми "Р" №, а відтак,
позовні вимоги слід задовольнити.

Частина 1 ст. 94 КАС України передбачає,
що якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України
"Про судовий збір", за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру ставка судового збору
становить 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Згідно з ч.3 ст.4 Закону України "Про
судовий збір" під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Суд встановив, що за подання позовної
заяви до суду, позивач сплатив судовий
збір на загальну суму 487,20 грн., що
становить 10% розміру ставки судового
збору за позовну вимогу майнового
характеру. Вказана сума
підтверджується платіжним дорученням
№2 від 06.03.2014 року та підлягає стягненню
з Державного бюджету України на
користь позивача шляхом її безспірного
списання із рахунку Городоцької
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області.
Судовий збір в розмірі 4384,80 грн.
стягується на користь Державного
бюджету України шляхом безспірного
списання вказаної суми з рахунку
Городоцької об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області.

Керуючись ст.ст. 94,158-163, 167, 186,254 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області від 05.03.2014 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Венус Україна" 487,20
грн. судового збору шляхом безспірного
списання зазначених коштів органом
Державної казначейської служби
України з розрахункового рахунку
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області.

Стягнути судовий збір у сумі 4384,8 грн.
шляхом безспірного списання
зазначених коштів органом Державної
казначейської служби України із
рахунку Городоцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області на рахунок УДКСУ
у м. Хмельницькому (рахунок 4002, , банк отримувача: ГУДКСУ у
Хмельницькій області, код банку (МФО)
815013, призначення платежу *;101; судовий
збір; 35173158; пункт, за яким сплачується
судовий збір).

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/О.Л. Польовий"Згідно з
оригіналом" Суддя О.Л. Польовий