Справа № 826/281/14
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/281/14
інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року Суб'єкт підприємницької
діяльності фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що порушення,
які зафіксовано за результатом
проведеної перевірки не відповідають
дійсності. Також, позивач зазначає, що
рішенням Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 20.11.2013 року №
1945/с/26-15-10-08 скасовано податкове
повідомлення-рішення від 02.09.2013 року №
в частині сплати штрафних
санкцій на суму 903264,30 грн. в іншій
частині вказане податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін, а тому вказане податкове
повідомлення-рішення є протиправним та
підлягає скасуванню.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
січня 2014 року у задоволенні вказаного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням Суб'єкт підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про
задоволення даного позову повністю.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь в справі не
прибули, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено
наслідки неприбуття в судове засідання
особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
в справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, а також те, що до
суду апеляційної інстанції всі особи,
які беруть участь в справі не прибули,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відсутні клопотання про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів ухвалила про апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що відповідачем проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства, правильності
обчислення та своєчасності внесення до
бюджету держави податків, зборів та
інших платежів позивачем за період з
01.04.2010 року по 31.12.2012 року.

За результатом даної перевірки
складено акт від 30.07.2013 року, за змістом
якого відповідач дійшов висновку про
порушення позивачем п. 2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні»,
затвердженого постановою правління
Національного банку України від 15.12.2004
року № 637 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005
року за № 40/10320, а саме позивачем
протягом 2010-2012 року не оприбутковано
грошові кошти в загальній сумі 275201,78
грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 02.09.2013 року №
.

Вподальшому рішенням Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
20.11.2013 року № 1945/с/26-15-10-08 скасовано
податкове повідомлення-рішення від
02.09.2013 року № в частині сплати
штрафних санкцій на суму 903264,30 грн., в
іншій частині вказане податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін.

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 25.12.2013 року № 6768/с/99-99-10-01-15
залишено без змін податкове
повідомлення-рішення від 02.09.2013 року №
з урахуванням рішення Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
20.11.2013 року № 1945/с/26-15-10-08.

Не погоджуючись з податковим
повідомленням-рішенням від 02.09.2013 року
№ , позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні даного
позову суд першої інстанції виходив з
того, що вимоги позивача є
неправомірними та необгрунтованими, а
тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Порядок відкликання податкового
повідомлення-рішення регламентується
ст. 60 Податкового кодексу України, а
також розділом 5 Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 28.11.2012 року № 1236.

Відповідно до пп. 60.1.2 п. 60.1 ст. 60
Податкового кодексу України податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними, якщо:
контролюючий орган скасовує раніше
прийняте податкове
повідомлення-рішення про нарахування
суми грошового зобов'язання або
податкову вимогу.

Згідно з пп. 5.1.2 Розділу 5 Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платникам податків,
податкове повідомлення-рішення
вважається відкликаним, якщо орган
державної податкової служби зменшує
нараховану суму грошового зобов'язання
раніше прийнятого податкового
повідомлення-рішення.

При цьому, п. 5.3 Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків встановлено, що у
випадках, визначених підпунктами 5.1.2 і
5.1.4 пункту 5.1 цього розділу, податкове
повідомлення-рішення вважається
відкликаним з дня надходження до
платника податків податкового
повідомлення-рішення, яке містить
зменшену суму грошового зобов'язання.

Судом першої інстанції було
встановлено, що рішенням Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
20.11.2013 року № 1945/с/26-15-10-08 скасовано
податкове повідомлення-рішення від
02.09.2013 року № в частині сплати
штрафних санкцій на суму 903264,30 грн.,
тобто орган державної податкової
служби зменшив нараховану суму
грошового зобов'язання раніше
прийнятого податкового
повідомлення-рішення, а відтак в силу
вимог п.5.3 Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків таке податкове
повідомлення-рішення вважається
відкликаним з дня надходження до
платника податків податкового
повідомлення-рішення, яке містить
зменшену суму грошового зобов'язання.

Судом першої інстанції було
встановлено, що до позивача на час
вирішення справи не надходило
податкове повідомлення-рішення, яке
містить зменшену суму грошового
зобов'язання, а відтак оскаржуване
податкове повідомлення-рішення не є
відкликаним.

Позивачем розрахунковий рахунок в АКБ
«Правекс Банк» закрито 22.05.2012 року.

Згідно з банківськими виписками
позивачем на розрахунковий рахунок
отримано виручку на загальну суму 111021,08
грн. (2010 рік - 69418,31 грн., 2011 рік - 32002,77 грн.,
2012 рік - 9600,00 грн.)

Відповідно до звітів платника єдиного
податку позивачем отримано виручку на
загальну суму 205570,00 грн. (2010 рік - 93000,00
грн., 2011 рік - 112570,00 грн., 2012 рік - звіт
(декларація) платника єдиного податку
не подавалась).

При цьому виручку отриману відповідно
до рахунку-фактури від 15.06.2010 року № 34
та акту виконаних робіт від 15.06.2010 року
№ 34 в сумі 69631,78 грн. у 2 кварталі 2010 року
не включено до складу обсягу виручки.
Книгу обліку доходів та витрат
позивачем до перевірки не надано, у
зв'язку з тим, що така книга позивачем
не велася.

Відповідно до пояснень позивача,
наданих під час перевірки, позивачем
підписано акт виконаних робіт від
15.06.2010 року № 34 на загальну суму 86131,78
грн., проте вказані роботи виконано на
суму 16500,00 грн., а кошти отримано
готівкою.

Отже, обсяг виручки позивача за період
2010- 2012 роки становить 205570,00 грн., 111021,08
грн. - кошти, що надійшли на
розрахунковий рахунок позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про те, що позивачем не
оприбутковано готівкові кошти в сумі
94548,92 грн.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 року № 1269
«Про затвердження Порядку ведення
книги обліку доходів і витрат» книга
обліку доходів і витрат ведеться
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється згідно із
законодавством з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (у тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), а також
особами, які мають пільговий торговий
патент для продажу товарів (крім
підакцизних) (надання послуг)
відповідно до законодавства з питань
патентування деяких видів
підприємницької діяльності, якщо такі
особи не є платниками податку на додану
вартість згідно із законодавством
(далі - суб'єкти підприємницької
діяльності).

Положенням п. 2.2 Постанови
Національного банку України від 15.12.2004
року № 637 "Про затвердження Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні"
встановлено, що Підприємства
(підприємці) здійснюють розрахунки
готівкою між собою і з фізичними
особами (громадянами України,
іноземцями, особами без громадянства,
які не здійснюють підприємницької
діяльності) через касу як за рахунок
готівкової виручки, так і за рахунок
коштів, одержаних із банків. Зазначені
розрахунки проводяться також шляхом
переказу готівки для сплати
відповідних платежів. Підприємства
(підприємці) здійснюють облік операцій
з готівкою у відповідних книгах обліку.

При цьому судом першої інстанції було
зауважено, що під час розгляду справи
позивачем не надано Книги обліку
доходів та витрат, отже, твердження
відповідача про не оприбуткування
позивачем готівкових коштів в сумі 94
548,92 грн., підтверджується матеріалами
справи.

Відповідно до п. 1.2 розділу І Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою правління
Національний банку України від 15.12.2004
року № 637 готівкова виручка (виручка) -
сума фактично одержаних готівкових
коштів від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) і
позареалізаційні надходження;
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Згідно з п. 2.1 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні підприємства (підприємці),
які відкрили поточні рахунки в банках і
зберігають на цих рахунках свої кошти,
здійснюють розрахунки за своїми
грошовими зобов'язаннями, що виникають
у господарських відносинах,
пріоритетно в безготівковій формі, а
також у готівковій формі (з дотриманням
чинних обмежень) у порядку,
установленому законодавством України.

Пунктом 2.6 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні уся готівка, що надходить до
кас, має своєчасно (у день одержання
готівкових коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять готівкові розрахунки з
оформленням їх касовими ордерами і
веденням касової книги відповідно до
вимог глави 4 цього Положення, є
здійснення обліку готівки в повній
сумі її фактичних надходжень у касовій
книзі на підставі прибуткових касових
ордерів. У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).
Підприємствам, яким Законом України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку. Суми готівки, що
оприбутковуються, мають відповідати
сумам, визначеним у відповідних
касових (розрахункових) документах.

Відповідно до п. 4.2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні усі
надходження і видачу готівки в
національній валюті підприємства
відображають у касовій книзі.

Як зазначено вище, позивачем не
оприбутковано готівкові кошти в сумі
94548,92 грн.

Згідно з п. 1 Указу Президента України
від 12.06.1995 року № 436/95 "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу: за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Судом першої інстанції перевірено
розрахунок суми штрафних санкцій
визначених в оскаржуваному
податковому повідомленні-рішення з
урахуванням рішення Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
20.11.2013 року №1945/с/26-15-10-08 та встановлено,
що позивачем не оприбутковано
готівкові кошти в сумі 94548,92 грн.

З урахуванням вказаного колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
висновку відповідача про порушення
позивачем п. 2.6 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні», затвердженого постановою
правління Національного банку України
від 15.12.2004 року № 637 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13.01.2005 року за № 40/10320

Отже, підстави для задоволення позову
відсутні.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
січня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п?ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.