Справа № 804/1441/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 лютого 2014 р. Справа № 804/1441/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши у письмовому провадженні у
м.Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Бабушкінському район
м.Дніпропетровська до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
м.Дніпропетровськ про зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2014р. Управління Пенсійного фонду
України в Бабушкінському район
м.Дніпропетровська звернулося з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
м.Дніпропетровськ і просить:

- зобов'язати відповідача включити до
загальної суми витрат, що підлягають
відшкодуванню, до актів щомісячних
звірок витрати по виплаті адресної
допомоги за період з 01.11.2013р. по 31.12.2013р.
на загальну суму з врахуванням витрат
на доставку державної адресної
допомоги - 22847,62 грн.;

- зобов'язати відповідача в подальшому
включати до загальної суми витрат, що
підлягають відшкодуванню в акти
щомісячних звірок витрати по виплаті
адресної допомоги;

- зобов'язати відповідача включити до
заліку по відшкодуванню витрат
понесених позивачем по виплаті та
доставці пенсій ОСОБА_2 за період з
01.11.2013р. по 31.12.2013р. в сумі 300,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, у період з 01.11.2013р. по
31.12.2013р. з коштів Пенсійного фонду
України виплачено кошти особам, пенсії
яким призначені по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
підприємстві або професійного
захворювання, в тому числі і державна
адресна допомога та витрати на її
доставку в сумі 22 847,62 грн. Згідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" обов'язок
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я покладено на відповідача та
витрати, понесені УПФУ у зв'язку з
виплатою пенсій, передбачених ст. 30
Закону України "Про
загальнообов'язкове держане пенсійне
страхування" підлягають відшкодуванню
відповідачем. Згідно до п. 5 Порядку
№5-4/4 від 04.03.2003 р. органи Пенсійного
фонду України щомісячно до 10 числа
наступного за звітним на підставі
Списку осіб, яким виплачено
вищевказані пенсії, проводять з
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України звірку витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено відповідні пенсії, та до 15
числа місяця подають його відповідним
органам Управління Пенсійного фонду.
Відповідач відмовився прийняти до
заліку по відшкодуванню понесені
позивачем витрати по виплаті та
доставці пенсій у сумі 300грн., що була
виплачена пенсіонеру ОСОБА_2 за період
з 01.11.2013 року по 21.12.2013 року, який отримав
каліцтво ще до 1991 року, тобто до
розпаду СРСР. Відповідно до ст. 3 Угоди
про гарантії прав громадян держав
учасниць Співдружності Незалежних
держав в області пенсійного
забезпечення від 13.02.1992 р. всі витрати,
які пов'язані із здійсненням
пенсійного забезпечення по цій Угоді
несе держава, яка надає забезпечення.
Крім того, відповідачем не було
відшкодовано Управлінню Пенсійного
фонду України суми коштів, які були
виплачені громадянам у розмірі 22847,62
грн. , що становить витрати понесені
позивачем на виплату та доставку
адресної допомоги.Адресна допомога
виплачується Пенсійним фондом на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України № 265 від 26.03.2008р., якою
визначено, що у разі, коли щомісячний
розмір пенсійних виплат не досягає
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога у
сумі, що не вистачає до зазначеного
прожиткового мінімуму. Виплата
щомісячної адресної допомоги,
передбаченої цією постановою,
здійснюється за рахунок коштів, з яких
виплачується пенсія або державна
соціальна допомога.

Представник позивача надав до
канцелярії суду клопотання про розгляд
справи у порядку письмового
провадження, у клопотанні зазначив, що
позов підтримує (а.с.47).

Відповідач також надав до канцелярії
суду заяву про розгляд цієї справи у
письмовому провадженні, зазначив у
заяві, що проти позову заперечує (а.с.46).

Окрім того, 31.01.2014 року відповідач надав
до канцелярії суду письмові
заперечення на позов, у яких просив у
задоволенні позову відмовити
посилаючись на те, що розгляду в даному
судовому засіданні підлягає тільки
сума витрат на пенсію та її доставку гр.
ОСОБА_2 за період з 01.11.2013 року по 31.12.2013
року у розмірі 300 грн. у зв'язку з тим, що
сума у розмірі 22847,62 грн. не складається
з щомісячної державної адресної
допомоги та в актах звірок вона не
зазначена, а витрати на виплату та
доставку пенсій у сумі 22847,62 грн. були
прийняті до заліку відповідачем про що
свідчать акти звірки, додані до позову.
Також відповідач зазначає, що гр.
ОСОБА_2 отримав ушкодження за межами
України за часів існування СРСР, він не
є застрахованим в Україні, за нього не
стягувались страхові внески до Фонду, у
відповідача відсутня особова справа по
даному пенсіонеру, а тому у відповідача
немає підстав для включення до заліку
витрат УПФУ, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності зазначеній
особі. До того ж, на думку відповідача,
обраний позивачем спосіб захисту права
є неналежним, не відповідає змісту прав
позивача, а Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання від 04.03.2013 року № 15-4/4 не
врегульовує спірних відносин, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків передбачає
відсутність спору, а тому відповідач
вважає, що позивачем невірно визначено
спосіб захисту порушених прав. Щодо
вимог позивача про зобов'язання
відповідача в подальшому приймати до
заліку відшкодування витрат понесених
позивачем по виплаті та доставці
державної адресної допомоги, то вони не
підлягають задоволенню оскільки
неможливо примушувати відділення
вчиняти такі дії, так як право це у
позивача ще не настало.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Враховуючи наведене, клопотання
позивача і відповідача про розгляд
справи в письмовому провадженні,
надання відповідачем заперечень на
позов з яких вбачається позиція
відповідача щодо заявлених позовних
вимог, строки розгляду і вирішення
справи, встановлені ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає за необхідне
клопотання сторін задовольнити та
вирішити спір за відсутності сторін, за
наявними у справі доказами відповідно
до вимог ч. 4 ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, тобто у письмовому
провадженні.

Дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази у сукупності з
нормами чинного законодавства України,
суд дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Управлінням
Пенсійного фонду України в
Бабушкінському район
м.Дніпропетровська з коштів Пенсійного
фонду України було виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за листопад 2013 року у
розмірі 11172,80грн. та за грудень 2013 року -
11374,82грн. та подано до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.
Дніпропетровськ списки осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у кількості 81 особи за
листопад-грудень 2013 року (а.с. 13-15, 20-22).

Відповідач перевірив та прийняв
до заліку вищезазначені списки осіб у
кількості 80 осіб за листопад-грудень 2013
року на загальну суму 22847,62 грн, однак
відповідачем не була врахована сума
витрат на виплату пенсій громадянам
держав-учасниць СНД та членам їх сімей,
які отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
в Україну у сумі 300 грн. за
листопад-грудень 2013 року, виплачену гр.
ОСОБА_2 що підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами (а.с. 10-12, 16-19,
23).

В той же час, позивач зазначає, що
відповідачем безпідставно не було
включено до загальної суми витрат, що
підлягають відшкодуванню до актів
звірок витрати по виплаті адресної
допомоги та витрат на її доставку за
період з 01.11.2013 року по 31.12.2013 року у сумі
22847,62 грн., оскільки виплата цих коштів
передбачена постановою Кабінету
Міністрів України від 26.03.2008 року №265.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій визначені
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». У розумінні статті 1
цього Закону пенсією є щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.
Пенсійна виплата являє собою грошову
виплату в системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, що
здійснюються у вигляді пенсії,
довічної пенсії або одноразової
виплати.

Частиною 2 ст. 46 Конституції
України та ч. 2 статті 7 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» передбачено, що
пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 6 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
непрацездатні громадяни крім
пенсійних виплат із системи пенсійного
забезпечення мають право отримувати
доплати, надбавки та підвищення до
зазначених виплат, додаткову пенсію в
порядку та за рахунок коштів,
визначених законодавством. У разі, якщо
сукупність вказаних виплат разом з
пенсійними виплатами із системи
пенсійного забезпечення та іншими
доходами не досягають розміру
прожиткового мінімуму, визначеного
законом для непрацездатних громадян,
такі громадяни мають право на
отримання державної адресної допомоги
в порядку, розмірах та за рахунок
коштів, визначених законом.

Зазначені надбавки та доплати до
пенсії визначені, зокрема, Постановою
Кабінету Міністрів України № 265 від 26
березня 2008 року та Постановою Кабінету
Міністрів України № 1215 від 18 вересня 2004
року.

Пунктом 2 постанови Кабінету
Міністрів України № 265 від 26.03.2008р.
передбачено, що у разі, коли щомісячний
розмір пенсійних виплат, державної
соціальної допомоги інвалідам з
дитинства і дітям-інвалідам, особам,
які не мають права на пенсію та
інвалідам (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги, сум індексації та
інших доплат, встановлених
законодавством, крім пенсій за
особливі заслуги перед Україною) не
досягає прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність, таким особам
надається щомісячна державна адресна
допомога у сумі, що не вистачає до
зазначеного прожиткового мінімуму.

Згідно п.4 цієї ж постанови № 265
визначено, що виплата щомісячної
державної адресної допомоги,
передбаченої цією постановою,
здійснюється за рахунок коштів, з яких
виплачується пенсія або державна
соціальна допомога.

Статтями 8, 10 Закону України «Про
пенсійне забезпечення»від 05.11.1991р.
№1788-ХІІ передбачено, що пенсійне
забезпечення здійснюється органами
Пенсійного фонду України, виплата
пенсій здійснюється з коштів
Пенсійного фонду України.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 18.09.2004р. № 1215 «Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення» встановлено, що у разі
коли щомісячний розмір пенсійних
виплат (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги та пенсій за
особливі заслуги перед Україною, сум
індексації та інших доплат до пенсій,
встановлених законодавством), крім
соціальних пенсій за віком, не досягає
прожиткового мінімуму, встановленого
на 2004 рік для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії (дотація) у сумі, що не вистачає
до зазначеного прожиткового мінімуму
(пункт 1 цієї постанови).

Згідно п.4 вищенаведеної
Постанови № 1215 виплата щомісячної
державної адресної допомоги до пенсії
(дотації), передбаченої пунктом 1 цієї
постанови, здійснюється, починаючи з
вересня 2004 року за рахунок коштів
Пенсійного фонду України та державного
бюджету.

Спеціальним законом, який регулює
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві,
є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності»,
яким передбачено, що страхування від
нещасного випадку є самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Відповідно до статті 21 цього
Закону на Фонд соціального страхування
від нещасних випадків покладено
обов'язок по своєчасному та у повному
обсязі відшкодуванню шкоди, заподіяної
працівнику внаслідок ушкодження його
здоров'я або в разі смерті шляхом
виплати, зокрема, пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які є страховими
виплатами. Зазначені страхові виплати
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків за
рахунок коштів цього Фонду (частина 1
статті 25 цього ж Закону).

Статтею 25 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачено, що всі
види страхових виплат і соціальних
послуг застрахованим та особам, які
перебувають на їх утриманні, а також
усі види профілактичних заходів,
передбачених статтями 21 та 22 цього
Закону, провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків за
рахунок коштів цього Фонду.

До страхових виплат відповідно до
п. «г» ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» відносяться пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 9 Постанови Правління
пенсійного фонду України та Правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 № 5-4/4 «Про затвердження Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання» визначено, що
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Отже, з наведеного переліку
вбачається, що відшкодування державної
адресної допомоги та витрат на її
доставку Порядком № 5-4/4 від 04.03.2003р. не
передбачено.

Вказаний Порядок № 5-4/4 визначає
механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних із виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер із цих причин, що призначені
особам, застрахованим згідно із
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»(крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону),у тому
числі добровільно застрахованим та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків.

Таким чином, здійснивши аналіз
статті 46 Конституції України, статті 6
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», статей 21, 25 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» суд
приходить до висновку, що державна
адресна допомога, передбачені
постановами Кабінету Міністрів
України № 1215 та № 265, є державними
гарантіями непрацездатним громадянам
щодо забезпечення належного рівня
життя, не відносяться до страхових
виплат, передбачених
загальнообов'язковим державним
страхуванням від нещасних випадків, а
тому не повинні виплачуватись за
рахунок коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків.

Крім того, згідно з п.6 цього Порядку,
Головні управління Пенсійного фонду та
Управління виконавчої дирекції Фонду
на підставі акту щомісячної звірки
витрат за особовими справами
потерпілих, узагальнюють і узгоджують
довідку про відшкодування Фондом
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, та до 20 числа
місяця наступного за звітним, подають
її відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків, на підставі довідки
Головних управлінь Пенсійного фонду та
Управлінь виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на централізованому рівні, до
25 числа місяця наступного за звітним,
перераховують відповідні кошти
Пенсійному фонду (п.7 цього Порядку).

Крім того, згаданий вище Порядок
не врегульовує спірних відносин, які
виникли між сторонами, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків та
зобов'язання включення в них витрат
розраховано на відсутність спору.

При цьому, аналізуючи
вищенаведені законодавчі норми суд
приходить до висновку, що ні Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що
спричинили втрату працездатності», ні
Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правлінням Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003р. № 5-4/4
не передбачений такий захист прав
позивача, як зобов'язання відповідача
включити до актів звірки витрати
Пенсійного фонду України щодо виплати
пенсій по інвалідності пенсіонерам
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, а вказаним Порядком
встановлені порядок та правила
підписання актів звірки розрахунків за
наявності відсутності спору щодо сум
виплат, а витрати, понесені Пенсійним
фондом України у зв'язку з виплатою
пенсій, передбачених ст. 26 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
підлягають відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві.

У випадку відсутності згоди
відповідача на підписання актів
щомісячних звірок витрат, в тому числі
відсутності згоди відповідача
включити зазначені витрати в
щомісячні акти звірок за особовими
справами пенсіонерів, вказані спори
мають вирішуватися у судовому порядку
шляхом подання позовів про стягнення
спірних сум, а не шляхом пред'явлення
вимог про зобов'язання відповідача
включити до актів звірки витрати
позивача на виплату і доставку пенсій
вищевказаним категоріям пенсіонерів.

Отже, обраний позивачем у цій
справі спосіб захисту (відновлення)
порушеного права є таким, що не
відповідає змісту прав Управління
Пенсійного фонду України щодо
відшкодування понесених витрат.

За таких обставин та у зв'язку з
тим, що позивачем обрано спосіб
захисту, що не відповідає змісту прав
позивача, у адміністративного суду
відсутні правові підстави для
задоволення позову в частині
зобов'язання відповідача включити до
заліку по відшкодуванню витрат,
понесених позивачем по виплаті пенсій
по інвалідності ОСОБА_2 у сумі 300 грн.

Відповідної правової позиції
дотримується і Верховний Суд України у
своїх постановах від 15.04.2008р., 30.09.2008р.,
23.03.2010р., від 20.06.2011р., а також Вищий
адміністративний суд України у своїх
ухвалах від 08.07.2010р. № К-10954/08, від
25.11.2010р. № К-28637/09, від 07.10.2010р. № К-14229/09,
від 02.12.2010р. № К-27554/10, від 18.01.2011р. №
К-22756/10.

Не підлягають задоволенню і позовні
вимоги позивача щодо зобов'язання
відповідача в подальшому включати до
загальної суми витрат, що підлягають
відшкодуванню в акти щомісячних звірок
витрати по виплаті адресної допомоги з
огляду на те, що зазначені позовні
вимоги направлені на майбутнє, в той
час як нормами чинного законодавства
не передбачено захист права на
майбутнє з урахуванням ч.1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Приймаючи до уваги викладене, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги позивача вчинити певні
дії є безпідставними,
необґрунтованими та такими що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-11,12, 41, 71, 86, 94, 122, 160, 161,
162, 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в Бабушкінському район
м.Дніпропетровська до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
м.Дніпропетровськ про зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя С.О. Конєва