Справа № 369/598/14-а
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/598/14-а
Провадження № 2-а/369/102/14
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Рябець А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Білогородської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, треті особи:
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов»язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулась до суду із адміністративним
позовом до Білогородської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області, треті особи: ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов»язання вчинити певні дії,
посилаючись на те, що вона є власником
земельної ділянки розміром 0,0950 га на
території Білогородської сільської
ради, яка знаходиться по АДРЕСА_1. Ця
земельна ділянка надана їй на підставі
рішення Білогородської сільської ради
№ 45 від 16 травня 1998 року, видано
Державний акт серії ІІІ-КВ № 096578 на
право приватної власності на земельну
ділянку для будівництва,
обслуговування житлових будівель та
господарських споруд, зареєстрований в
Книзі записів актів на право приватної
власності на землю за № 397. Земельній
ділянці присвоєно кадастровий номер
:01:005:0040. Власниками суміжних
земельних ділянок є ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_5.

При виготовленні державного акту в
порушення вимог п. 1.12, п. 2.3. Інструкції
про порядок складання, видачі та
реєстрації і зберігання державних
актів на право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою і
договорів оренди землі від 04 травня 1999
року № 43 межі належної їй земельної
ділянки, а також суміжних земельних
ділянок межовими знаками визначені не
були, межові знаки на зберігання
власника не передані.

ОСОБА_1 також є дочкою її рідної сестри
ОСОБА_6, яка померла в ІНФОРМАЦІЯ_1. Вони
з сестрою після смерті матері
успадкували жилий будинок АДРЕСА_1, у
рівних частинах, які пізніше були
подаровані ними їхнім дочкам.

Після смерті її сестри ОСОБА_6 її дочка
ОСОБА_1 незаконно без її згоди
перемістила межу, що розділяє їхні
земельні ділянки, вглиб її території,
чим суттєво зменшила площу належної їй
земельної ділянки. Навесні 2010 року між
нею і ОСОБА_1 виник конфлікт з приводу
встановлення паркану між їхніми
земельними ділянками за адресою:
АДРЕСА_1, а саме щодо знаходження меж
між вказаними ділянками.

У зв»язку з тим, що конфлікт продовжує
тривати, вона неодноразово зверталась
до компетентних органів, зокрема, до
голови та землевпорядника
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району,
начальника відділу Держземагентства у
Києво-Святошинському районі,
правоохоронних органів та до
прокуратури Києво-Святошинського
району, Київської області.

Навіть після звернення до органів
прокуратури Білогородська сільська
рада жодним чином не відреагувала на її
звернення, чим порушила норми чинного
законодавства України. Лише у 2013 році
пояснивши, що сільська рада не вправі
вмішуватись в приватну власність
громадян, сільський голова Абрамчук
М.І. порадив їй вирішувати спір в
судовому порядку.

03 листопада 2013 року вона з листами
звернулась до усіх суміжних
землевласників (землекористувачів),
зокрема, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з
повідомленням про виявлені порушення
її прав користування земельною
ділянкою, що належить їй на праві
приватної власності, та проханням
відновити її право шляхом
добровільного перенесення огорож з
належної їй земельної ділянки.

У відповідь на її звернення ОСОБА_1 16
листопада 2013 року встановила «глухий»
паркан на спірній межі земельних
ділянок та незаконно використовує
частину належної їй земельної ділянки.

У грудні 2013 року ОСОБА_5 листом без дати,
нічим не обгрунтовуючи свої доводи,
повідомив її про своє бачення даної
проблеми, зокрема те, що вона саме вона
винна 0,10 м по довжині їхньої межі.

Враховуючи викладене, вона для
вирішення існуючого спору щодо
порушення меж між земельними ділянками
30 листопада 2013 року знову звернулась до
Білогородської сільської ради з
вимогою створити комісію з огляду
суміжних земельних ділянок за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві приватної
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1, з метою
проведення замірів зазначених
земельних ділянок для визначення їх
фактичної площі, конфігурації та
місцерозташування згідно з державними
актами та відповідно до даних
Державного земельного кадастру
України. У разі необхідності вона
просила залучити додаткових
спеціалістів для вирішення спірного
питання. На день пред»явлення позову
Білогородською сільською радою
відповіді не надано.

Таким чином, Білогородська сільська
рада Києво-Святошинського району
порушила порядок розгляду її заяви, що
передбачений Законом України «Про
звернення громадян», Законом України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
та Земельним кодексом України, не
розглянувши в місячний термін заяву та
не прийнявши у відповідності до вимог
чинного законодавства належне, законне
та обгрунтоване рішення про
задоволення її вимог, що були викладені
в заяві чи про відмову у задоволенні
таких вимог.

Як зазначала позивач у позові, суб»єкт
владних повноважень Білогородська
сільська рада Києво-Святошинського
району, до виключної компетенції якої
віднесено вирішення питання
врегулювання земельних відносин, не
розглянула в місячний термін її заяву
від 30 листопада 2013 року та не прийняла
за результатами розгляду звернення
належного та обгрунтованого рішення у
формі акту, в зв»язку з чим порушила її
право на розгляд її питання
компетентним органом місцевого
самоврядування, а також зволікає з
можливістю поновлення законного права
користування і розпорядження належною
їй земельною ділянкою, а також
безпідставно зволікає з вирішенням
конфліктного та спірного питання між
землевласниками (землекористувачами).

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_2
просила визнати бездіяльність
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області з розгляду її заяви від 30
листопада 20132 року про створення
комісії з огляду суміжних земельних
ділянок за адресою: АДРЕСА_1, що
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, з метою проведення
замірів зазначених земельних ділянок
для визначення їх фактичної площі,
конфігурації та місцерозташування
згідно з державними актами та
відповідно до даних Державного
земельного кадастру
України-неправомірною, та зобов»язати
Білогородську сільську раду
Києво-Святошинського району Київської
області створити комісію з огляду
суміжних земельних ділянок за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві приватної
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1, з метою
проведення замірів зазначених
земельних ділянок для визначення їх
фактичної площі, конфігурації та
місцерозташування згідно з державними
актами та відповідно до даних
Державного земельного кадастру
України- в строки та в порядку,
передбаченому Законом України «Про
звернення громадян», Законом України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
та земельним кодексом України, і
прийняти належне, у відповідності до
чинного законодавства України рішення.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 позов підтримала і
просила його задовольнити.

У судове засідання представник
відповідача Білогородської сільської
ради Києво-Святошинського району не
з»явився, про дату, час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суду невідомі.

У судовому засіданні треті особи:
ОСОБА_1 і ОСОБА_5 позов підтримали і не
заперечували проти його задоволення.

У судове засідання третя особа ОСОБА_4
не з»явилась, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином, причини неявки суду
невідомі.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
письмові докази в справі, дійшов
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону
України „Про звернення громадян"
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об"єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов"язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно вимог ст. 20 Закону України „Про
звернення громадян" звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення-невідкладно, але
не пізніше п"ятнадцяти днів від дня їх
отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу або його заступнику
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін для вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п"яти днів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 10 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Згідно вимог п.п. 34 п. 1 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються відповідно до закону
питання регулювання земельних
відносин.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

Як зазначала позивач ОСОБА_2 у позові та
її представник у судовому засіданні, 30
листопада 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
Білогородської сільської ради з
вимогою створити комісію з огляду
суміжних земельних ділянок за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві приватної
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1, з метою
проведення замірів зазначених
земельних ділянок для визначення їх
фактичної площі, конфігурації та
місцерозташування згідно з державними
актами та відповідно до даних
Державного земельного кадастру
України. У разі необхідності вона
просила залучити додаткових
спеціалістів для вирішення спірного
питання.

Як вбачається з матеріалів справи, до
позовної заяви позивач долучила свою
заяву від 30 листопада 2013 року,
адресовану сільському голові
Білогородської сільської ради.

Згідно вимог ст. 5 Закону України «Про
звернення громадян» звернення може
бути усним (викладеним громадянином і
записаним посадовою особою на
особистому прийомі) чи письмовим,
надісланим поштою або переданим
громадянином до відповідного органу
особисто чи через уповноважену ним
особу, якщо ці повноваження оформлені
відповідно до чинного законодавства.

З поданої до суду заяви ОСОБА_2
неможливо дійти висновку чи зверталась
позивач до Білогородської сільської
ради Києво-Святошинського району із
заявою від 30 листопада 2013 року особисто
чи через уповноважену нею особу, чи
дана заява надіслана нею поштою, тобто
з дотриманням порядку, встановленого
чинним законодавством України.

Заява ОСОБА_2 і додані до неї матеріали
не мстять доказів, що вказана заява від
30 листопада 2013 року була зареєстрована
в Білогородській сільській раді,
оскільки в разі її надходження вона
підлягала б обов»язковій реєстрації в
системі документообігу сільської ради,
що здійснюється працівниками апарату
відповідної ради в день надходження
документу. В заяві відсутня відмітка
працівника сільської ради про дату
надходження заяви ОСОБА_2 і не
зазначено вхідного номеру.

Також позивач ОСОБА_2 і її представник
на підтвердження надіслання поштою
такої заяви від 30 листопада 2013 року до
Білогородської сільської ради мали б
надати суду належні докази з поштового
відділення про відправлення даної
заяви поштою.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що позивач обізнана і
користується таким способом звернення
шляхом надіслання поштою, оскільки,
наприклад, свої листи на ім»я третьої
особи ОСОБА_1 і ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вона
надсилала поштою, про що долучено нею
описи поштових відправлень на ім»я
даних осіб.

Крім того, позивач ОСОБА_2 зверталась до
Білогородської сільської ради із
заявами від 27 грудня 2010 року, 01 березня
2011 року, 26 квітня 2013 року, 28 травня 2013
року, 27 вересня 2013 року, і всі ці заяви,
крім заяви від 30 листопада 2013 року, з
приводу розгляду якої існує даний спір,
були зареєстровані в сільській раді,
про що свідчать відмітки на їх копіях
із зазначенням вхідного номеру і дати
надходження даних заяв.

Таким чином, позивачу ОСОБА_2
відомо порядок звернень, які
адресувалися нею органам державної
влади і місцевого самоврядування, та
порядок ведення діловодства щодо
звернень громадян, встановлений чинним
законодавством України.

Оскільки позивачем ОСОБА_2 і
представником позивача не надано суду
належних доказів, що позивач ОСОБА_2
зверталась до Білогородської
сільської ради з дотриманням порядку
звернення, визначеним Законом України
«Про звернення громадян», і із вказаної
заяви суду неможливо дійти висновку, що
дана заява надходила на розгляд до
Білогородської сільської ради, а тому
суд дійшов висновку, що в задоволенні
вимог щодо визнання бездіяльності
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області з розгляду її заяви від 30
листопада 20132 року про створення
комісії з огляду суміжних земельних
ділянок за адресою: АДРЕСА_1, що
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, з метою проведення
замірів зазначених земельних ділянок
для визначення їх фактичної площі,
конфігурації та місцерозташування
згідно з державними актами та
відповідно до даних Державного
земельного кадастру
України-неправомірною, слід відмовити.

Не підлягають задоволенню також вимоги
позивача про зобов»язання
Білогородську сільську раду
Києво-Святошинського району Київської
області створити комісію з огляду
суміжних земельних ділянок за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві приватної
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з метою
проведення замірів зазначених
земельних ділянок для визначення їх
фактичної площі, конфігурації та
місцерозташування згідно з державними
актами та відповідно до даних
Державного земельного кадастру
України- в строки та в порядку,
передбаченому Законом України «Про
звернення громадян», Законом України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
та Земельним кодексом України, і
прийняти належне, у відповідності до
чинного законодавства України рішення,
оскільки існує досудовий порядок
розгляду вказаного питання за заявою
ОСОБА_2, яка має бути подана в порядку,
передбаченому Законом України «Про
звернення громадян», з прийняттям в
послідуючого сільською радою
відповідного рішення. Враховуючи
викладене, суд вважає передчасним
звернення позивача до суду з вказаними
вимогами.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб»єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена цим Кодексом.

Згідно вимог ст. ст. 10, 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
усі учасники адміністративного
процесу є рівними перед законом і
судом. Розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Оцінюючи в сукупності зібрані в справі
докази, суд дійшов висновку, що
позивачем ОСОБА_2 і представником
позивача не доведено в судовому
засіданні та не надано суду доказів про
порушення права позивача при зверненні
до суду з даним позовом, судом також не
встановлено порушення прав позивача з
боку відповідача Білогородської
сільської ради Києво- Святошинського
району Київської області, а тому суд
відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 10, 11, 159, 160, 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд-

П О С ТА Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Білогородської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, треті особи:
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов»язання вчинити певні дії,
відмовити.

Апеляційна скарга на постанову
суду може бути подана до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Києво-Святошинський районний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови або протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Ковальчук Л.М.