Справа № 807/156/14
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2014 рокум. Ужгород№ 807/156/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванчулинець Д.В.

при секретарі Нринюк І.В.,

за участю:

позивача: Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Завидівське" , -
представник Лендел О.В.,

відповідача: Управління Пенсійного
фонду України в м. Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
області , - представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
"Завидівське" до Управління Пенсійного
фонду України в м. Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
області про визнання протиправними
дій Управління Пенсійного фонду
України в м. Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
області та зобов'язання вчинити певні
дії , -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 13 березня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 20
березня 2014 року.

Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
"Завидівське" звернулося у
Закарпатський окружний
адміністративний суд з позовною заявою
до управління Пенсійного фонду України
в м. Мукачевому та Мукачівському районі
Закарпатської області, якою просить:

1) визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м.
Мукачевому та Мукачівському районі
щодо здійснення нарахувань в частині
відшкодування сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю "Завидівське"
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до пункту "ж" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
громадянкам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4;

2) зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Мукачевому
та Мукачівському районі припинити
здійснення нарахування
сільськогосподарському товариству з
обмеженою відповідальністю
"Завидівське" витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно пункту "ж" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
громадянкам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4;

3) стягнути з відповідача всі судові
витрати.

13.03.2014 року представник позивача подав
суду заяву про уточнення позовних
вимог, зокрема, просив зобов'язати
управління Пенсійного фонду
України в м. Мукачевому та
Мукачівському районі припинити
здійснення нарахування
сільськогосподарському товариству з
обмеженою відповідальністю
"Завидівське" витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно пункту "ж" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
громадянкам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
починаючи з 01.04.2013 року.

У судовому засіданні 13.03.2014 року
представник позивача уточнені позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
просив суд задоволити позов за
наведених у позовній заяві підстав.
Зокрема, пояснив, що дії УПФ вважає
неправомірними, щодо здійснення
нарахувань в частині відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно пункту "ж" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
громадянкам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
оскільки такі повинні бути здійснені
за рахунок Державного бюджету (а.с.69-70)

Представник підповідача проти
позовних вимог заперечив, просив
відмовити у задоволенні позову. (а.с.69-70)

Заслухавши пояснення позивача, його
представника, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи та подані сторонами докази,
об'єктивно оцінивши докази за своїм
внутрішнім переконанням, повно і
всебічно з'ясувавши всі фактичні
обставини, які мають юридичне значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, суд приходить до висновку, що в
задоволені позовних вимог слід
відмовити в повному обсязі з наступних
підстав.

Судом встановлено, що
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
«Завидівське»відповідно до ст.1 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»№400/97-ВР
від 26.06.1997 року, є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2004 року, також,
платником страхових внесків,
відповідно до ст.15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»№1058 від 09.07.2003 року.

Згідно п.1 ст.2 Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування»№400/97-ВР, для платників
збору, визначених п.1ст.1 цього Закону,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б»-«з»ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення»№1788- 12 до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
за ставкою 100 відсотків від об'єкта
оподаткування.

Свої позовні вимоги позивач
обгрунтовує тим, що
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
"Завидівське"не було обізнане стосовно
того, що громадянки ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 мають п'ятеро і більше дітей,
яких виховали до 14-ти річного віку у
зв'язку з чим мають право на пільгову
пенсію, витрати по виплаті і доставці
якої змушене компенсувати СТОВ
"Завидівське" за власний рахунок.

Однак, суд констатує наступне.

Частиною 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»№1058 від
09.07.2003 року, який набрав чинності з
01.01.2004 року, встановлено, що
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення»№1788- 12, який
діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.6 Інструкції «Про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України»,
затвердженою Постановою правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003
року №21- 1 зареєстрованої в Мін'юсті
16.01.2004 року за №64/8663 витрати на виплату
та доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах особам, які мають
стаж, що дає право на призначення цих
пенсій на декількох підприємствах,
покриваються цими підприємствами
пропорційно стажу роботи. При цьому
стаж роботи на останньому підприємстві
нараховується у повному розмірі, а з
попередніх місць роботи осіб він
додається до стажу, необхідного для
призначення пенсій на пільгових
умовах. Також не сплачені та/або
несвоєчасно сплачені суми фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій стягуються
відповідно до норм Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»№2181 від
21.12.2000 року.

Відшкодуванню Пенсійному фонду, крім
суми виплаченої пенсії, підлягають і
витрати на доставку пенсії, які згідно
наказу Міністерства транспорту та
зв'язку України №828 від 19.09.2007 року
становлять для міста 0,80%, для села 1,95%,
які діяли до 31.12.2007 року. Згідно п.2
наказу №828 дію попереднього наказу №166
від 22.07.2004 року відновлено і з 01.01.2008
року тарифи на оплату послуг,
пов'язаних з виплатою і доставкою
державних пенсій та грошової допомоги
становлять для міста 0,79%, для села - 1,56%.

На підтвердження даного факту
представником позивача надано
Постанови Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25.10.2012 року,
04.07.2012 року, 28.05.2013 року, якими з
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
"Завидівське" стягувалось на користь
управління Пенсійного Фонду України в
м. Мукачеве та Мукачівському районі
Закарпатської області заборгованість
по збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах до п.п. «б»-«з» ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», в тому числі
громадянкам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4(а.с.42-51)

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема: 1) спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності; 2) спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; 3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень; 4)
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; 5) спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України; 6)
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ст. 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених Законом.

Частиною 1 ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Отже, суд приходить висновку, що даний
адміністративний позов не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 160, 161, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовної заяви
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
"Завидівське" до Управління Пенсійного
фонду України в м. Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
області про визнання протиправними
дій Управління Пенсійного фонду
України в м. Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
області та зобов'язання вчинити певні
дії, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

СуддяД.В. Іванчулинець