Справа № 810/1624/14
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12:51

07 квітня 2014 року 810/1624/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді
Терлецької О.О., при секретарі судового
засідання Акопян Е.Н., за участю
представників сторін:

від позивача: Сапсай М.Ю.,

від відповідача: Булашенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській областідоВідділу державної
виконавчої служби Макарівського
районного управління
юстиціїпроскасування постанови від
12.02.2014, ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області (надалі - позивач) з
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Макарівського
районного управління юстиції (надалі -
відповідач) про скасування постанови
Відділу державної виконавчої служби
Макарівського районного управління
юстиції від 12.02.2014 № 42029661 про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) та про
зобов'язання відкрити виконавче
провадження за постановою Інспекції
від 24.10.2013 № 3-2410/4 і зобов'язання
стягнути кошти до Державного бюджету
України.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив суд
задовольнити позов. В обґрунтування
позовних вимог представник позивача
вказав, що позивачем було направлено
відповідачу постанову від 24.10.2013 № 3-2410/4
у строки, передбачені чинним
законодавством України, а відтак у
відповідача не було підстав відмовляти
позивачу у відкритті виконавчого
провадження.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти позову та
просив суд відмовити у задоволенні
позову. Обґрунтовуючи свої
заперечення, представник відповідача
вказав, що позивачем, відповідно до
приписів Закону України «Про виконавче
провадження» було порушено строк
пред'явлення до виконання постанови
від 24.10.2013 № 3-2410/4, а відтак постанова
відповідача від 12.02.2014 про відмову
позивачу у відкритті виконавчого
провадження є правомірною.

Заслухавши пояснення уповноважених
представників сторін та дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

24 жовтня 2013 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області винесено постанову
№ 3-2410/4 про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності щодо ТОВ «Фіно Верде» та
накладено на боржника стягнення у
розмірі 11470,00 грн.

Постанова від 24.10.2013 № 3-2410/4 про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
набрала законної сили 08.11.2013.

Вказану постанову позивачем було
направлено на адресу відповідача
03.02.2014, згідно з супровідним листом
позивача, вих. № 7/10-24/0302/03 та отримано
відповідачем 11.02.2014.

12 лютого 2014 року Постановою заступника
начальника Відділу державної
виконавчої служби Макарівського
районного управління юстиції -
Булашенко В.О. було відмовлено
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області у відкритті
виконавчого провадження (відмовлено в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) на підставі постанови від
24.10.2013 № 3-2410/4 про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, у зв'язку із пропущенням
строку пред'явлення виконавчого листа
до виконання, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 22
Закону України «Про виконавче
провадження».

Не погоджуючись із постановою
відповідача від 12.02.2014 про відмову у
відкритті виконавчого провадження (
відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа), позивач
звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 4 Закону України від
14.10.1994 № 208/94-ВР «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності», порядок
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Постанови про накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, винесені посадовими
особами центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю, є
виконавчими документами і підлягають
виконанню в установленому законом
порядку.

Згідно з п. 34 Постанови Кабінету
Міністрів України від 02.10.2013 № 735 «Про
затвердження Порядку накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності», не підлягає
виконанню постанова про накладення
штрафу, яку не було звернуто до
виконання протягом двох років з дня
винесення.

Спеціальним законом, який визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, є - Закон України від 21.04.1999 №
606-ХІУ «Про виконавче провадження»
(надалі - Закон України від 21.04.1999 №
606-ХІУ).

Відповідно до ст. 1 Закону України від
21.04.1999 № 606-ХІУ, виконавче провадження
як завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України
від 21.04.1999 № 606-ХІУ, примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України від
21.04.1999 № 606-ХІУ, відповідно до цього
Закону підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи: постанови органів
(посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону
України від 21.04.1999 № 606-ХІУ, виконавчі
документи можуть бути пред'явлені до
виконання в такі строки: 1) посвідчення
комісій по трудових спорах, постанови
судів у справах про адміністративні
правопорушення та постанови органів
(посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення, - протягом трьох
місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України
від 21.04.1999 № 606-ХІУ, державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України від
21.04.1999 № 606-ХІУ, державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі пропуску
встановленого строку пред'явлення
документів до виконання.

Представник позивача у судовому
засіданні вказав, що постанова
відповідача про відмову у відкритті
виконавчого провадження є
протиправною, оскільки на його думку
спеціальним законодавством у сфері
містобудівної діяльності встановлено,
що не підлягає виконанню лише
постанова, яку не було звернуто до
виконання протягом двох років з дня
винесення.

Натомість, аналізуючи наведені норми
чинного законодавства, суд звертає
увагу, що Закон України «Про виконавче
провадження» є спеціальним нормативно
правовим-актом, який застосовується до
правовідносин з приводу вчинення
виконавчих дій органами державної
виконавчої служби, а відтак підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Як слідує із матеріалів справи,
позивачем постанову від 24.10.2013 № 3-2410/4
було фактично пред'явлено відповідачу
до виконання лише 11.02.2014, що слідує із
постанови від 12.02.2014 про відмову у
відкритті виконавчого провадження.

Враховуючи те, що постанова від 24.10.2013 №
3-2410/4 набрала законної сили 08.11.2013, строк
пред'явлення для виконання такої
постанови закінчився у позивача -
08.02.2014.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно зі статтею 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Викладені в позовній заяві доводи
позивача є необґрунтованими, а відтак
позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі відмови у задоволенні
позовних вимог позивача, звільненого
від сплати судових витрат, а також
залишення адміністративного позову
без розгляду судові витрати, понесені
відповідачем, компенсуються за рахунок
Державного бюджету України.

Відповідачем клопотання про
стягнення понесених судових витрат не
заявлялось, а відтак судові витрати
розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
порядку та строки встановленими
статтею 186 Кодексу адміністративного
судочинства України та набирає
законної сили в порядку встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Терлецька О.О.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 09 квітня 2014 р.