Справа № 816/894/14
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/894/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Іванюк
Є.В.,

представника позивача - Переяслівець
В.М. ,

представника відповідача - Гриценко
Ю.В. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українське зерно"
до Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

05 березня 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю"Українське
зерно" звернулось до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень.

Позивач просив визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення
рішення № від 18.12.2013 року, яким
йому визначено грошове зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 490 109 грн. та
застосовано штрафні ( фінансові)
санкції в сумі 122 527,25 грн., а також
податкове повідомлення - рішення
№ від 18.12.2013 року, яким
донараховано податок на додану
вартість в сумі 392 087 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 98 021,75 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на необґрунтованість та
протиправність висновків акту
перевірки №1725/16-01-22-09-12/30044094 від 12.11.2013
року щодо порушення ТОВ «Українське
зерно» п.3.1 ст.3. п.5.2 ст.5, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств (чинного на
момент відповідних господарських
операцій), в результаті чого занижено
податок на прибуток за 4 кв. 2010 року на
суму 490 109 грн., п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість" (чинного на момент
відповідних господарських операцій), в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за серпень 2011 року 392 087
грн.

Таку позицію обґрунтовував тим, що ТОВ
«Українське зерно» для перевірки
податковому органу було надано всі
первинні документи бухгалтерського
обліку щодо підтвердження
господарських операцій з ТОВ
«Агротрейд плюс» та ТОВ «Оптіма ПДМ» у
спірному періоді. Як позивач, так і його
контрагенти в охоплений перевіркою
період були зареєстрованими суб'єктами
господарювання, платниками ПДВ,
перебуваючи на відповідному обліку в
органах державної податкової служби.
Висновки перевіряючих про нікчемність
правочинів, безтоварний характер
операцій обґрунтовані лише
припущеннями та спростовуються
наданими документами. Всі
бухгалтерські документи, якими
оформлено оподатковані господарські
операції, заповнені у відповідності за
вимог Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансові
звітність в Україні», з яких можливо
ідентифікувати осіб, які брали участь в
таких операціях. З боку позивача
виконані всі вимоги бухгалтерського та
податкового законодавства, суму
податкового кредиту та валових витрат
сформовано за рахунок операцій, які
мали реальний характер, отриманий
товар був використаний у
господарській діяльності позивача.
Позивач зазначав про індивідуальний
характер юридичної відповідальності, а
тому останній не може нести
відповідальність за можливі порушення
норм податкового законодавства його
контрагентами. Відтак, оскільки в діях
ТОВ «Українське зерно» відсутні
порушення податкового законодавства,
оскаржувані рішення відповідача є
необґрунтованими, протиправними та
підлягають скасуванню.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги та просив суд їх
задовольнити у повному обсязі, у ході
розгляду справи надав додаткові
пояснення по суті оподаткованих
операцій.

Представник відповідача проти позову
заперечував, просив суд відмовити у
його задоволенні, посилаючись на
законність, обґрунтованість та
правомірність оскаржуваних
податкових повідомлень - рішень.
Стверджував про те, що первинні
бухгалтерські документи щодо
здійснення господарських операцій, за
рахунок яких сформовано спірний
податковий кредит та валові витрати,
оформлені не належним чином, оскільки з
них не можливо становити осіб, яки
приймали участь у спірних
господарських операціях. Стверджував,
що всі надані позивачем для перевірки
документи бухгалтерського обліку,
якими оформлено оподатковані
господарські операції, відображають
тільки формально оформлені папери і не
є документами, що засвідчують
здійснення таких операцій з ТОВ
«Агротрейд плюс» та ТОВ «Оптіма ПДМ».
Такі твердження мотивував тим, що в
рамках кримінальних проваджень
стосовно посадових осіб ТОВ
«Агротрейд плюс» та ТОВ «Оптіма ПДМ»
встановлено, що ТОВ «Агротрейд плюс»
зареєстровано в м. Дніпропетровськ на
підставну особу ОСОБА_3, який у ході
допиту як свідок повідомив, що ніякого
відношення до даного підприємства не
має, статутний фонд не формував,
печатки та штампи не замовляв та ними
не розпоряджався, податкову звітність
не подавав та ніяких первинних
документів ніколи не підписував.
Аналогічні факти було встановлено у
ході допиту як свідка ОСОБА_4 в межах
кримінальної справи стосовно
посадових осіб ТОВ «Оптіма ПДМ».
Останній також повідомив, що готівкові
кошти з поточних рахунків ТОВ «Оптіма
ПДМ» не отримував та нікого не
уповноважував, як директор ніяких
первинних документів не підписував,
юридичну адресу підприємства не знає.

Як на думку податкового органу, метою
функціонування вказаних підприємств є
надання вигоди третім особам, послуг по
ухиленню від оподаткування
безпідставного завищення валових
витрат та податкового кредиту.

Згідно з даними системи співставлення
податкового кредиту та податкових
зобов'язань Міністерства доходів і
зборів України в розрізі контрагентів
встановлено, що ЗАТ «Божківський
комбікормовий завод» та ВАТ
"Диканський міжгосподарський
комбікормовий завод" не декларували
податкових зобов'язань щодо здійснення
господарських операцій по прийманню та
зберіганню товару ТОВ «Агротрейд
плюс» та ТОВ «Оптіма ПДМ». Вказане
свідчить про відсутність здійснення
господарських операцій між
зазначеними суб'єктами господарювання.

Всі вищевказані факти, як на думку
відповідача, свідчать про нереальність
оподаткованих господарських операцій,
за рахунок яких сформовано спірні
валові витрати та податковий кредит, а
тому підтверджують правомірність та
обґрунтованість оскаржуваних
податкових повідомлень - рішень, які
не підлягають скасуванню.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
встановив наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українське зерно"
зареєстроване виконавчим комітетом
Полтавської міської ради 14 липня 1998
року, ідентифікаційний код юридичної
особи - 30044094. (т.1,а.с. 17).

Позивач взятий на податковий облік як
платник податків ДПІ у м. Полтаві 15.07.1998
року за № 4028 та є платником податку на
додану вартість з 06.09.2004 року.

ДПІ у м. Полтаві проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Українське зерно» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Агротрейд плюс» та ТОВ «Оптіма
ПДМ», ТОВ «Картман», ТОВ «Фірма»Парол».

Правомірність підстав та
процедури проведення перевірки
позивачем не оспорювалися.

За результатами даної перевірки
відповідачем складений акт
№1725/16-01-22-09-12/30044094 від 12.11.2013 року, у
висновках якого зафіксовані порушення
позивачем п.3.1 ст.3. п.5.2 ст.5, п.п.5.3.9 п.5.3
ст.5 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств (чинного на
момент відповідних господарських
операцій), в результаті чого занижено
податок на прибуток на суму 1 731 451 грн., в
т.ч. за 3 кв. 2010 року на суму 1 241 342 грн., за
4 кв. 2010 року на суму 490 109 грн., п.п.7.4.1,
п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про
податок на додану вартість" (чинного на
момент відповідних господарських
операцій), в результаті чого занижено
податок на додану вартість в сумі 1 385 161
грн., в т.ч. за вересень 2010 року на суму 993
074 грн., за серпень 2011 року 392 087 грн. (т.1,
а.с.25-57 )

Не погодившись з висновками акту,
відповідно до п. 86.7 ст. 86 ПК України ТОВ
«Українське зерно» до акту перевірки
було подано заперечення за № 1562 від
06.12.2013 року.

Відповіддю на заперечення
№7662/10/16-01-22-09-21 від 13.12.2013 податковим
органом було підтверджено
правомірність висновків акту
перевірки №1725/16-01-22-09-12/30044094 від 12.11.2013
року.

У зв'язку зі встановленням в ході
перевірки порушення вимог податкового
законодавства, ДПІ у м. Полтаві 18 грудня
2013 року прийнято податкове
повідомлення - рішення № від
18.12.2013 року, яким позивачу визначено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 490 109 грн. та застосовано
штрафні ( фінансові) санкції в сумі 122
527,25 грн., а також податкове
повідомлення - рішення № від
18.12.2013 року, яким донараховано податок
на додану вартість в сумі 392 087 грн. та
застосовано штрафні ( фінансові)
санкції в сумі 98 021,75 грн.

За результатом адміністративного
оскарження вказаних рішень ДПІ у м.
Полтаві, листом № 271/10/16-31-10-04-12 від 04.02.2014
Головне управління Міндоходів у
Полтавській області повідомило ТОВ
«Українське зерно» про те, що розглядом
змісту скарги встановлено посилання
платника на обставини, що не були
досліджені під час перевірки.

Цим же листом з посиланням на пп. 78.1.5 п.
78.1 ст. 78 ПК України ГУ Міндоходів у
Полтавській області зобов'язало ДПІ у
м. Полтаві призначити і провести
позапланову документальну перевірку
ТОВ «Українське зерно» з усіх питань
оскарження та запропоновано
товариству сприяти перевірці шляхом
надання для її проведення необхідного
обсягу документів та інформації.

ДПІ у м. Полтаві на підставі наказу № 302
від 08.02.2014 було проведено позапланову
виїзну документальну перевірку ТОВ
«Українське зерно» з питань оскарження
податкових повідомлень-рішень №
та № від 18.12.2013 року.

Результати вказаної перевірки
оформлені актом № 932/16-01-22-07-13/30044094 від
18.02.14, яким було підтверджено
порушення податкового законодавства,
встановлені актом № 1725/16-01-22-09-12/30044094
від 12.11.2013 року і за результатами якого
винесені оскаржені податкові
повідомлення-рішення.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Полтавській області №
417/10/16-31-10-04-12 від 19.02.2014 року оскаржувані
податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.
Полтаві залишені без змін, а скарга ТОВ
«Українське зерно» без задоволення.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
ДПІ у м. Полтаві, позивач звернувся до
суду із позовом про визнання їх
протиправними та скасування.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним
податковим повідомленням - рішенням
та перевіряючи їх на предмет
відповідності вищезазначеним
критеріям, суд приходить до висновку
про їх необґрунтованість та
протиправність, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржувані рішення,
відповідач посилався як на правову
підставу їх винесення встановлені ним
у Акті перевірки від 12.11.2013 року та
підтверджені висновками Акту від №
932/16-01-22-07-13/30044094 від 18.02.2014 року
порушення позивачем п.3.1 ст.3. п.5.2 ст.5,
п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств» (
чинного на момент виникнення спірних
правовідносин), п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість" ( чинного на момент
виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.3.1. Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств»
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин), об'єктом оподаткування
є прибуток, який визначається шляхом
зменшення суми скоригованого валового
доходу звітного періоду, визначеного
згідно з пунктом 4.3 цього Закону на:
суму валових витрат платника податку,
визначених статтею 5 цього Закону; суму
амортизаційних відрахувань,
нарахованих згідно із статтями 8 і 9
цього Закону.

Згідно ст..5 вказаного Закону, валові
витрати виробництва та обігу (далі -
валові витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Пункт 5.2 статті 5 вказаного Закону
визначає, які саме витрати відносяться
до валових. Зокрема, суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

При цьому відповідно до п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5
вказаного Закону, не належать до складу
валових витрат будь - які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Закон України "Про податок на додану
вартість" (чинний на момент виникнення
спірних правовідносин) є спеціальним
законом з питань оподаткування
податком на додану вартість на час
здійснення господарської операції
позивача та його контрагента, який
визначає платників ПДВ, об'єкти, базу та
ставки оподаткування, порядок обліку,
внесення податку до бюджету, поняття
податкового кредиту та бюджетного
відшкодування.

Пунктом 7.1 ст.7 Закону передбачено, що
поставка товарів (робіт, послуг)
здійснюється за договірними (
контрактними ) цінами з податковим
донарахуванням податку на додану
вартість.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Нормою п.п.7.4.5. п.7.4 ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість",
встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту.

Зі системного аналізу вказаних вище
норм, можливо дійти висновку, що для
отримання права на податковий кредит
із сум податку на додану вартість,
сплачених в ціні придбаного товару
(робіт, послуг), платник ПДВ повинен
мати податкові накладні, видані на
реально отриманий товар (роботи,
послуги), призначений для використання
в господарській діяльності.

Стверджуючи про порушення
вищевказаних норм, посилаючись на те,
що ТОВ «Українське зерно» фактично не
здійснювало придбання товару (жмиху) у
ТОВ «Агротрейд плюс», оскільки, на
думку контролюючого органу, такі
операції не підтверджені належними
бухгалтерськими документами,
відповідач стверджує про заниження
позивачем податку на прибуток в сумі 490
109 грн. та податку на додану вартість в
сумі 392 087 грн.

Суд знаходить вказані висновки
податкового органу необґрунтованими
та не доведеними, не погоджується із
наявністю в діях платника порушень
норм податкового законодавства, з
огляду на наступне.

Як встановлено в ході розгляду
справи, спірні грошові зобов'язання
були донараховані позивачу виходячи з
того, що нібито ТОВ «Українське зерно»
не підтверджено належними доказами
господарські операції з ТОВ
«Агротрейд плюс», а надані для
перевірки документи не можуть свідчити
про реальність таких операцій,
оскільки підписані особою, яка не має
ніякого відношення до вказаного
підприємства.

Перевіряючи реальність
господарських операцій, за рахунок
яких сформовано спірні валові витрати
та податковий кредит, судом
встановлено наступне.

Між ТОВ «Українське зерно»
(Покупець) та ТОВ «Агротрейд плюс»
(Постачальник) було укладено договір
поставки №13/12/10 від 13.12.2010 року, за
умовами якого Постачальник
зобов'язується передати у власність
Покупцю товар, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар на умовах, передбачених цим
Договором. (т.1, а.с.103-105)

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення. Такі
первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

На підтвердження дійсності укладення
та реального виконання даної угоди
представником позивача надано суду
податкові накладні, видаткові
накладні, сертифікати якості товару,
платіжні доручення на оплату товару. На
питання суду щодо перевезення
купленого товару та доказів цього,
доказів на отримання купленого товару
представником позивача було пояснено,
що жмих соєвий та соняшниковий (який
придбавався за договором поставки
№13/12/10 від 13.12.2010 року) знаходився на
зберіганні ВАТ «Диканський
міжгосподарський комбікормовий завод»
та ЗАТ "Божківський комбікормовий
завод", які в свою чергу в подальшому
здійснювали переробку цього товару. На
підтвердження вказаного до матеріалів
справи було долучено листи ТОВ
«Агротрейд Плюс», адресовані ВАТ
«Диканський міжгосподарський
комбікормовий завод», ЗАТ "Божківський
комбікормовий завод", з проханням
вважати власністю ТОВ «Українське
зерно» жмих соняшниковий та соєвий у
відповідній кількості. (т.1, а.с.106-153, 226-243
)

Суд звертає увагу, що документи щодо
руху придбаної продукції, її приймання
та обліку були досліджені
перевіряючими у ході перевірки, про що
зазналось в акті перевірки та не було
спростовано представником відповідача
у ході розгляду справи.

Як було зазначено представником
позивача, куплений у ТОВ «Агротрейд
плюс» товар було використано у власній
господарській діяльності шляхом
переробки жмиха соняшникового та
соєвого на комбікорм на підставі
відповідних договорів, укладених
позивачем з ВАТ «Диканський
міжгосподарський комбікормовий
завод», ЗАТ "Божківський комбікормовий
завод", які також були досліджені в ході
перевірки. ( т.1,а.с154-171) Факт виконання
робіт підтверджено наявними у
матеріалах справи актами здачі -
прийняття робіт (т.1, а.с. 172-173)

Суд критично оцінює посилання
відповідача щодо неналежного
оформлення видаткових накладних, з
яких не можливо становити осіб, яки
приймали участь у спірних
господарських операціях, відтак такі
накладні не можуть бути доказами
реальності оподаткованих операцій. Зі
змісту наявних у матеріалах справи
таких видаткових накладних можливо
встановити який товару, ким і коли
придбавався. Відсутність прізвища
посадової особи, яка відвантажила
товар, не може свідчити про
нереальність операцій. Вказане може
свідчити лише про порушення вимог
заповнення первинного
бухгалтерського документа, визначених
ст..9 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", але аж ніяк про порушення
позивачем податкового законодавства.

Таким чином, позивачем податковий
кредит та валові витрати у відповідних
звітних періодах сформовані за
господарськими операціями, фактичне
виконання яких підтверджено доказами;
товар, в ціні якого ТОВ «Українське
зерно» сплачені суми податку на додану
вартість, використаний в господарській
діяльності позивача і отриманий від
контрагента, який був зареєстрований
на дату вчинення господарських
операцій платником податку на додану
вартість в порядку, визначеному чинним
законодавством. Документи, що
підтверджують фактичне здійснення
господарських операцій по придбанню
товарів у ТОВ «Агротрейд плюс»,
подальше використання в господарській
діяльності позивача, оформлені у
відповідності до вимог Податкового
Кодексу України.

Крім того, оформлення належним чином
податкових накладних, які надають
право платнику податків на формування
спірного податкового кредиту, не
заперечувалось податковим органом у
ході перевірки та не спростовано у ході
розгляду справи.

Суд звертає увагу на основні посилання
податкового органу на фіктивність
оподаткованих господарських операцій
та те, що всі первинні бухгалтерські
документи, якими оформлено вказані
операції, не можуть бути доказом їх
реальності, оскільки стосовно
посадових осіб ТОВ «Агротрейд плюс»
порушено кримінальну справу, а ОСОБА_3
(на якого зареєстровано підприємство)
не має ніякого відношення до вказаного
контрагента. Зазначене, як на думку
податкового органу, свідчить про
фіктивність ТОВ «Агротрейд плюс» та те,
що останнє діє з метою надання вигоди
третім особам, послуг по ухиленню від
оподаткування безпідставного
завищення валових витрат та
податкового кредиту.

Разом з тим, відповідачем на
підтвердження даних тверджень не було
надано відповідних обвинувальних
вироків суду щодо посадових осіб ТОВ
«Агротрейд плюс». Крім того, суду не
надано жодних доказів на підтвердження
позиції податкового органу, навіть при
проведенні перевірки відповідні
протоколи допитів, що на них маються
посилання в Акті, були відсутні у
розпорядженні інспекторів-ревізорів,
як встановлено судом. Не надані вони й
суду. Посилання відповідача на покази
осіб, отримані у межах кримінального
судочинства, протоколи допитів яких до
того ж відсутні, суд не може
розцінювати як докази.

Суд зазначає про індивідуальний
характер юридичної відповідальності
платників податку. ТОВ «Українське
зерно» не може нести відповідальність
за можливе порушення податкового та
валютного законодавства його
контрагентом. Висновки податкового
органу щодо фіктивної діяльності ТОВ
«Агротрейд плюс», нікчемності
укладених за його участі договорів з
контрагентами по ланцюгу постачання та
відсутність декларування податкових
зобов'язань по ланцюгу контрагентів
ніяким чином не можуть стосуватись
позивача та впливати на його
податкові зобов'язання.

Суд, таким чином, проаналізувавши
фактичні обставини та матеріали
справи, оцінивши докази, надані
сторонами, не знаходить у діях платника
податків (позивача) порушень тих норм
закону, на які посилається відповідач,
і приходить до висновку, що твердження
податкового органу про наявність таких
порушень ґрунтуються на припущеннях та
належним чином не доведені, доводи
відповідача протирічать вимогам
закону та спростовуються наявними у
матеріалах справи доказами.

Встановлені судом фактичні
обставини справи свідчать про те, що
позивач виконав усі передбачені
законом умови набуття права на
податковий кредит та має його
документальне підтвердження та
підтвердження своїх валових витрат .

Тому суд вважає, що позивачем
правомірно сформовано зобов'язання з
податку на прибуток та податку на
додану вартість у відповідних звітних
період, що перевірялись. З урахуванням
наведеного, суд приходить до висновку
про необґрунтованість та
безпідставність податкових
повідомлень - рішень № від 18.12.2013
року, яким позивачу визначено грошове
зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 490 109 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції в сумі 122 527,25 грн., а
також № від 18.12.2013 року, яким
донараховано податок на додану
вартість в сумі 392 087 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 98 021,75 грн.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини першої статті 11
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які
стали підставою для прийняття спірного
повідомлення-рішення покладено на
податковий орган.

В даному випадку відповідач не довів
правомірність прийнятих ним
податкових повідомлень - рішень та не
надав доказів в спростування
вищевикладеного, на відміну від
позивача, який довів обґрунтованість
вимог, заявлених у позові.

Таким чином, суд перевіривши матеріали
справи, оцінивши надані докази, дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Відповідно до положень частини 1 статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Податкові повідомлення-рішення ДПІ у
м.Полтаві № від 18.12.2013 року та №
від 18.12.2013 року визнати
протиправним та скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ТОВ "Українське зерно" (код
ЄДРПОУ - 30044094) витрати зі сплати
судового збору у сумі 487 грн.20 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено
08 квітня 2014 року.

Суддя
І.С. Шевяков