Справа № К/9991/59900/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/59900/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
31.05.2011р. та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 05.08.2011р. у справі № 2а/0570/3476/2011 за
позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "ВУСО" до
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України про
скасування припису, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія ВУСО" звернулось до
суду з позовом до Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України про визнання незаконним та
скасування припису №СК-421/11-109 від
28.01.2011р.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 31.05.2011р.
позовні вимоги задоволено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05.08.2011р.
постанову суду першої інстанції
змінено в мотивувальній частині, в
решті залишено без змін.

На постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 31.05.2011р. та
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05.08.2011р.
надійшла касаційна скарга Державної
комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про їх скасування та
прийняття нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною комісією з
регулювання ринків фінансових послуг
України на підставі звернення ОСОБА_4,
щодо невиконання ЗАТ «ВУСО»
зобов'язань за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №
ВЕ/4568477 та порушення вимог чинного
законодавства України у сфері надання
фінансових послуг, було проведено
перевірку за результатами якої
складено акт від 13.01.2011р. №7/42/6-ап, у
якому зазначено про порушення
позивачем статті 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» щодо визначення розміру
відшкодування витрат, пов'язаних із
пошкодженням транспортного засобу, не
у відповідності до порядку
встановленого законодавством; пункту
37.1 статті 37 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» щодо не здійснення виплати
страхового відшкодування протягом
одного місяця з дня отримання
страховиком документів, які зазначені
у статті 35 цього Закону; пункт 37.2 статті
37 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» щодо несплати
пені за кожен день прострочення
виплати страхового відшкодування з
вини страховика з розрахунку подвійної
облікової ставки Національного банку
України, яка діє у період, за який
нараховується пеня.

На підставі зазначеного акту перевірки
директором інспекційного департаменту
прийнято припис від 28.01.2011р.
№СК-421/11-109 про усунення встановлених
порушень вимог законодавства у сфері
надання фінансових послуг.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржуваний припис виданий та
підписаний одноособово директором
інспекційного департаменту
протиправно, оскільки у відповідності
до положень статті 23 Закону України
"Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг"
такі приписи видаються Державною
комісією з регулювання ринків
фінансових послуг України колегіально.

Змінюючи постанову суду першої
інстанції в зазначеній частині
апеляційний суд мотивував своє рішення
тим, що директор департаменту діяв у
межах повноважень, наданих йому
Положенням про застосування Державною
комісією з регулювання ринків
фінансових послуг України заходи
впливу, затвердженого розпорядженням
від 13 листопада 2003 року №125.

Однак, колегія суддів в зазначеній
частині не погоджується з висновками
апеляційного суду з огляду на
нижченаведене.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади,
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією і
законами України.

Відповідно до частини першої статті 21
Закону України "Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг" таке регулювання
здійснюється, зокрема, спеціально
уповноваженим органом виконавчої
влади у відповідній сфері.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 20 Закону України "Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг" державне
регулювання діяльності з надання
фінансових послуг здійснюється,
зокрема, шляхом застосування
уповноваженими державними органами
заходів впливу.

Законом України «Про страхування» (п. 3
ст. 37) спеціально уповноваженому
центральному органу виконавчої влади у
справах нагляду за страховою
діяльністю надано право видавати
приписи страховикам про усунення
виявлених порушень вимог
законодавства про страхову діяльність,
а в разі їх невиконання зупиняти чи
обмежувати дію ліцензій цих
страховиків до усунення виявлених
порушень або приймати рішення про
відкликання ліцензій та виключення з
державного реєстру страховиків
(перестраховиків).

Відповідно до пункту 1 Положення про
державну комісію з регулювання ринків
фінансових послуг України,
затвердженого Указом президента
України № 292/2003 від 4
квітня 2003 року, Комісія є спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері регулювання
ринків фінансових послуг у межах,
визначених законодавством.

Статтею 23 Закону України "Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг" передбачено, що
Комісія працює за колегіальним
принципом, складається з Голови, його
заступників і не менше ніж трьох її
членів -директорів департаментів, а
основною формою її роботи є засідання,
які збираються за потребою, але не
менше ніж один раз на місяць.

З огляду на наведене, Комісія є
колегіальним органом і приписи про
усунення виявлених порушень вимог
законодавства про страхову діяльність
особами, які здійснюють останню, має
видавати колегіально, та директор
інспекційного департаменту Комісії не
наділений повноваженням одноособового
видання приписів.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України
від 03.02.2009р. та від
13.02.2012р.

Окрім того, колегія суддів
погоджується з висновком апеляційного
суду, що на час перевірки та прийняття
спірного припису, позивачем дотримані
вимоги Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Згідно п. 37.1. Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» виплата страхового
відшкодування здійснюється протягом
одного місяця з дня отримання
страховиком визначених у статті 35
цього Закону документів або в строки та
в обсягах, визначених рішенням суду.

За приписами п.37.2 Закону за кожен день
прострочення виплати страхового
відшкодування з вини страховика або
МТСБУ особі, яка має право на отримання
такого відшкодування, сплачується пеня
з розрахунку подвійної облікової
ставки Національного банку України,
яка діє у період, за який нараховується
пеня.

Як вбачається з акту перевірки та
встановлено судом, рішенням від 24.12.2010р.
було здійснено виплату гр. ОСОБА_4
страхове відшкодування та платіжним
дорученням від 24.12.2010р. № 16124 йому
перераховані гроші, про що було
повідомлено отримувача.

Що ж стосується розміру відшкодування,
то правомірність його нарахування не
входить до повноважень відповідача.

Так, дане питання врегульовано п. 36.3.
ст.36 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» яким
передбачено, якщо особа, яка має право
на отримання відшкодування, не
задоволена рішенням страховика щодо
виплати страхового відшкодування, вона
має право подати до МТСБУ скаргу про
перегляд вищезазначеного рішення. Якщо
прийняте МТСБУ рішення не задовольняє
таку особу, то вона має право подати
позов до суду щодо відшкодування шкоди
в установленому законом порядку.

Отже, виключно судом в порядку, зокрема,
цивільного судочинства може бути
встановлено оцінку усіх обставин у
справі та надано висновок
правомірності чи неправомірності дій
позивача в цій частині.

Таким чином, оскільки обставини справи
встановлені з достатньою повнотою, але
апеляційним судом частково
неправильно застосовано норми
матеріального права, тому зазначена
обставина є підставою для часткового
скасування постанови апеляційного
суду та залишення в силі постанови суду
першої інстанції в повному обсязі.

Керуючись статтями 220, 222, 225, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05.08.2011р.
скасувати.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 31.05.2011р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: