Справа № 804/12841/13-а
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2013-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
представника позивача Брік
представників відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгове бюро
«Інтеграція» до Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгове бюро
«Інтеграція» (далі - ТОВ «ТБ
«Інтеграція», позивач) звернулось до
суду з позовом до Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (далі - Дніпропетровська ОДПІ,
відповідач), в якому просить визнати
протиправними та скасувати винесені
Дніпропетровською ОДПІ податкові
повідомлення-рішення від 20.09.2013 року №
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за
результатами перевірки ТОВ «ТБ
«Інтеграція» відповідачем було
складено акт №119/22-04/38375429 від 09.09.2013
року, згідно висновку якого була
встановлена нікчемність господарських
операцій позивача з ТОВ «ЮТС», що
призвело до порушення позивачем норм
Податкового кодексу України (далі - ПК
України). На підставі зазначеного акту
перевірки відповідачем були складені
податкові повідомлення-рішення від
позивач не погоджується, виходячи з
наступного. Реальні правові наслідки
за правочином з ТОВ «ЮТС» досягнуті
сторонами шляхом вчинення ними дій з
виконання умов договору та проведення
розрахунків за ним, тобто дії сторін
правочину були спрямовані на
встановлення, зміну та припинення
цивільних прав та обов'язків (ст. 202
Цивільного кодексу України, далі - ЦК
України). Чинним законодавством
України, відповідач не наділений
повноваженнями щодо визнання
правочинів нікчемними (недійсними) із
застосуванням відповідних наслідків
їх нікчемності (недійсності). Позивач
вважає, що посилання відповідача на акт
ДПІ у Дзержинському районі м.Харкова не
можуть бути підставою для встановлення
порушень з боку ТОВ «ТБ «Інтеграція»,
оскільки акт не містить належних та
допустимих доказів. ТОВ «ТБ
«Інтеграція» за весь період
господарських операцій з ТОВ «ЮТС» має
всю первинну документацію, що
засвідчує факт її реального виконання.
Межі юридичної відповідальності
кожного платника податків, яка згідно
ст.61 Конституції України має
індивідуальних характер, поширюється
на діяння, що визнаються законом
протиправними та були вчинені цим
платником податків. Притягнення
суб'єкта права до юридичної
відповідальності за діяння, що були
вчинені іншими особами, згідно закону
неможливе. Представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала та просила суд задовольнити
Представник відповідача в судовому
засіданні просив відмовити в
задоволенні позову, надав суду
письмові заперечення з наступним
обґрунтуванням. До перевірки позивачем
не надано: документів, що підтверджують
транспортування товару від ТОВ «ЮТС»
до ТОВ «ТБ «Інтеграція»; виписки з
книги довіреностей на отримання
товарів, придбаних у ТОВ «ЮТС» у грудні
2012 року та січні 2013 року; сертифікати
відповідності та/або походження на
зазначений у податкових та видаткових
накладних товар, придбаний у ТОВ «ЮТС»,
що унеможливлює ідентифікувати товар
до виробника. Будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Наявність
вищевказаних доказів є підставою для
встановлення факту нереальності
здійснення господарських операцій по
ланцюгу постачання, юридичну
дефектність первинних документів,
складених від імені ТОВ «ЮТС» на адресу
ТОВ «ТБ «Інтеграція» в частині
придбання побутової хімії. Крім того,
встановлено наявність розбіжностей
між сумою податкового кредиту,
сформованого платником за операціями з
придбання товарів/послуг, та сумою
податкових зобов'язань його
контрагента за операціями з постачання
таких товарів/послуг, а саме: податкові
зобов'язання контрагента ТОВ «ЮТС» за
грудень 2012 року становлять 0,00 грн., а
податковий кредит ТОВ «ТБ «Інтеграція»
задекларовано в сумі 283768,81 грн.; за
січень 2013 року - 0,00 грн., а податковий
кредит ТОВ «ТБ «Інтеграція»
задекларовано в сумі 128110,59 грн. Від ДПІ
у Дзержинському районі м.Харкова
отримано матеріали перевірки ТОВ
«ЮТС», з яких вбачається, що стан
платника 9 - направлено повідомлення
про відсутність за місцезнаходженням;
в ході перевірки встановлено, що у ТОВ
«ЮТС» відсутні необхідні умови для
здійснення господарських операцій, а
саме: відсутні основні фонди та
персонал. Наведені обставини свідчать,
що за грудень 2012 року та січень 2013 року
відсутні ознаки реального здійснення
господарської діяльності ТОВ «ЮТС».
Таким чином, за даними перевірки
встановлено, що товари, начебто
придбані позивачем у ТОВ «ЮТС», були
отримані від невстановленої юридичної
та/або фізичної особи. ТОВ «ТБ
«Інтеграція» зобов'язане включити до
складу валових доходів доходи отримані
від невстановленої юридичної та/або
Дослідивши письмові докази по справі
та заслухавши пояснення представників
сторін, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
Судом встановлено, що ТОВ «ТБ
«Інтеграція» зареєстровано 12.09.2012 року
реєстраційною службою
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, перебуває на обліку платників
податків у Дніпропетровській ОДПІ,
зареєстровано платником ПДВ.
Дніпропетровською ОДПІ проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «ТБ «Інтеграція» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «ЮТС» за грудень
2012 року та січень 2013 року. За наслідком
перевірки відповідачем 09.09.2013 року
складено акт №119/22-04/38375429 (а.с.7-17), в
якому встановлено порушення:
1. За результатами перевірки ТОВ «ТБ
«Інтеграція» не підтверджено
реальність здійснення господарських
відносин із ТОВ «ЮТС» за грудень 2012
року та січень 2013 року їх вид, обсяг,
якість та розрахунки, а саме
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування та неможливість
реального здійснення платником
2. На порушення п.198.3., п.198.6 ст.198 ПК
України ТОВ «ТБ «Інтеграція» завищено
податковий кредит по взаємовідносинам
з ТОВ «ЮТС» всього на суму 411880,00 грн., у
т.ч. за грудень 2012 року на 283769 грн., за
січень 2013 року на суму 128111 грн.
3. На порушення п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135,
п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України ТОВ «ТБ
«Інтеграція» занижено валові доходи
отримані від невстановленої юридичної
та/або фізичної особи за IV квартал 2012
року на суму 1702613 грн., що призвело до
заниження податку на прибуток за IV
квартал 2012 року на суму 357549 грн.
Відповідно до п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК
України ТОВ «ТБ «Інтеграція»
зобов'язане включити до складу валових
доходів доходи отримані від
невстановленої юридичної та/або
фізичної особи у січні 2013 року на суму
20.09.2013 року Дніпропетровською ОДПІ на
підставі акту №119/22-04/38375429 від 09.09.2013
року винесені наступні податкові
повідомлення-рішення:
грошового зобов'язання позивача за
платежем - податок на прибуток
приватних підприємств: за основним
платежем в сумі 357549,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
грошового зобов'язання позивача за
платежем - податок на додану вартість:
за основним платежем в сумі 411880,00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 102970,00 грн.(а.с.46)
З установчих документів позивача
вбачається, що ТОВ «ТБ «Інтеграція»
здійснює діяльність посередників у
торгівлі товарами широкого профілю,
неспеціалізованою оптовою торгівлею
На підставі договору суборенди від
01.09.2012 року, укладеного між позивачем та
ТОВ „Орех Дін" (а.с.55), ТОВ «ТБ
«Інтеграція» передається в суборенду
приміщення складу площею 100,00 кв.м., яке
розташовано за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Кротова, б.50.
Судом встановлено, що між ТОВ «ТБ
«Інтеграція» (покупець) та ТОВ
«Юніверсал Трейд Стар» (постачальник)
укладено договір поставки № 11-1 від
01.11.2012 року (а.с.71-72), за умовами якого
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки другій
стороні побутові товари, товари
народного споживання, технічного
призначення, а покупець зобов'язується
сплатити за них певну грошову суму і
прийняти вказаний товар. Згідно п.2.1.
зазначеного договору базисні умови
поставки - FCA, відповідно до вимог
Міжнародних правил „Інкотермс", які
застосовуються з урахуванням
особливостей, пов'язаних із
внутрішньодержавним характером цього
договору; місце поставки - територія
З метою здійснення перевезення
товарів, позивачем (замовник) 01.12.2012
року укладено з ТОВ „Вітал-авто"
(перевізник) договір про надання
транспортних послуг №1015/03 (а.с.56-57), за
умовами якого перевізник за плату бере
на себе зобов'язання надати
замовникові послуги із перевезення
вантажу (товари народного споживання)
із місці відправлення до місця
Підтвердженням факту виконання
договору поставки № 11-1 від 01.11.2012 року
між ТОВ «ТБ «Інтеграція» (покупець) та
ТОВ «Юніверсал Трейд Стар»
(постачальник) у грудні 2012 року та січні
2013 року свідчать досліджені в судовому
засіданні копії (а.с.58-70, 73-128, 145-147):
видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних,
податкових накладних, сертифікатів
відповідності, свідоцтв про державну
реєстрацію товарів, висновків
державної санітарно-епідеміологічної
Висновок про нікчемність укладеної
угоди між ТОВ «ТБ «Інтеграція»
(покупець) та ТОВ «Юніверсал Трейд
Стар» (постачальник) зроблено
відповідачем на підставі акту ДПІ у
Дзержинському районі м.Харкова від
21.05.2013 року № 430/2230/38280274 «Про результати
проведення позапланової
документальної невиїзної перевірки
ТОВ «Юніверсал Трейд Стар» щодо
документального підтвердження
господарських відносин із ТОВ
«СТВ-Харків» та ТОВ фірма «Максвел» за
період грудень 2012 року та січень 2013
року їх реальності та повноти
відображення в обліку за період
грудень 2012 року та січень 2013 року».
Відповідно до частин 1 та 5 ст.203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Як зазначено в ч.2 ст.207 ГК України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
Згідно частин 1 та 2 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.
На підставі ст.228 ЦК України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним;
правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.
Пленум Верховного Суду України в
постанові „Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009
року, зокрема, визначив перелік
правочинів, які є нікчемними як такі, що
порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 ЦК України:
правочини, спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; правочини, спрямовані на
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо.
Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
При кваліфікації правочину за статтею
228 ЦК України має враховуватися вина,
яка виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.
Згідно зі ст.204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.
Необхідними умовами для висновку про
нікчемність угоди згідно до ст.207 ГК
України та ст.228 ЦК України є доведення
факту наявності завідомо суперечної
інтересам держави та суспільства мети
укладення угоди сторонами, а також
наявність вини у формі умислу хоча б у
однієї із сторін щодо настання
відповідних наслідків. Інтерес держави
і суспільства у сплаті суб'єктами
оподаткування податків випливає з
обов'язку кожного сплачувати податки і
збори, закріпленому в ст. 67 Конституції
України та ст. 16 ПК України.
Отже, суб'єктний склад правопорушення
повинен бути встановлений
компетентним державним органом і
підтверджений законодавчо визначеними
належними засобами доказування.
З огляду на встановлені обставини у
справі та наведені норми
законодавства, угода, яка укладена між
ТОВ «ТБ «Інтеграція» (покупець) та ТОВ
«Юніверсал Трейд Стар» (постачальник)
оформлена належним чином; спірний
правочин не визнаний судом недійсним і
його недійсність прямо не встановлена
законом, у зв'язку з чим існує
презумпція правомірності правочину;
правочин з поставки товарів виконаний
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Представником відповідача в судовому
засіданні не доведено, що вчинений
правочин є нікчемним, порушує
публічний порядок та суперечить
інтересам держави і суспільства.
Суд критично оцінює посилання
представника відповідача на акт ДПІ у
Дзержинському районі м.Харкова від
21.05.2013 року № 430/2230/38280274, оскільки він не
спростовує дійсність укладеного між
ТОВ «ТБ «Інтеграція» та ТОВ «Юніверсал
Трейд Стар» правочину та не може
вважатись судом безспірним доказом
порушення податкового законодавства з
Згідно п. 134.4 ст. 134 ПК України об'єктом
оподаткування є: прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135-137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу;
дохід (прибуток) нерезидента, що
підлягає оподаткуванню згідно зі
статтею 160 цього Кодексу, з джерелом
походження з України.
Відповідно до п. 135.1, 135.2 ст. 135 ПК України
доходи, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, включаються до
доходів звітного періоду за датою,
визначеною відповідно до статті 137, на
підставі документів, зазначених у
пункті 135.2 цієї статті, та складаються
з: доходу від операційної діяльності,
який визначається відповідно до пункту
135.4 цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу. Доходи
визначаються на підставі первинних
документів, що підтверджують отримання
платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
Згідно абз."а" п.198.1 ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання та
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
У відповідності до п.198.2 ст. 198 ПК
України датою виникнень права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податково накладною.
Пунктом 198.3 ст.198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.
Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено,
що податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).
ПК України виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит не ставить у
залежність від дотримання вимог
податкового законодавства іншими
суб'єктами господарювання. Положення
щодо надмірної сплати податку, як
необхідної умови його повернення з
бюджету платникові, стосується саме
цього платника і сплати ним податку в
ціні товарів (послуг) постачальникам.
Несплата продавцем податку на додану
вартість до бюджету, у разі фактичного
здійснення господарської операції, не
впливає на формування податкового
кредиту покупцем та не є підставою для
позбавлення останнього права на
відшкодування цього податку, якщо він
виконав усі передбачені законом умови
отримання такого відшкодування і має
всі документальні підтвердження
розміру заявленого податкового
кредиту. Така правова позиція
викладена, зокрема, в постановах
Верховного Суду України від 22.10.2010 р.,
Зазначена правова позиція
узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі „БУЛВЕС" АД проти Болгарії"
(заява №3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р.
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватись між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту прав власності.
Статтею 1 «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 року №996-ХІV (далі Закон №996)
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
Як зазначено в ч.1 ст.9 Закону № 996
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій;
первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
В судовому засіданні представником
відповідача не спростовано факт
належного оформлення первинних
документів, на підставі яких позивачем
сформовано податковий кредит з ПДВ та
витрати по операціям з ТОВ «Юніверсал
Трейд Стар»: на час виписки податкових
накладних ТОВ «Юніверсал Трейд Стар»
було зареєстровано платником ПДВ і
виписані податкові накладні мають всі
необхідні реквізити, інші досліджені
первинні документи підтверджують факт
здійснення господарських операцій.
Таким чином, за наслідком розгляду
справи не знайшло підтвердження
порушення позивачем норм податкового
законодавства по операціям з ТОВ
«Юніверсал Трейд Стар», що виключає
правомірність визначення позивачу
оскаржуваними податковими
повідомленнями-рішеннями від 20.09.2013
зобов'язань та застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій.
Отже, суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.
Таким чином, документально
підтверджені позивачем судові витрати
- судовий збір, в сумі 2294,00 грн., підлягає
стягненню з Державного бюжету України
на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись
статтями 158-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 20.09.2013
Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгове бюро
«Інтеграція» судовий збір у розмірі 2294
(дві тисячі двісті дев'яносто чотири)
Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, визначені ст. 186 КАС України та
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України.

Постанова в повному обсязі виготовлена
16 грудня 2013 року (у зв'язку з відпусткою
судді).

Суддя М.В. Бондар