Справа № 815/8082/13-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

02 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/8082/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Бутенко А. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді - Джабурія
О.В.

суддів - Крусяна
А.В.

- Шляхтицького О.І.

при секретарі -
Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 18 грудня 2013 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Одеське
шляхо-будівельне управління» до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення №0 від 07.11.2013
року,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Одеське
шляхо-будівельне управління» (далі -
позивач, ТОВ «Одеське шляхо-будівельне
управління») звернулось до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області (далі -
відповідач, ДПІ у Приморському районі
м. Одеси) про скасування податкового
повідомлення-рішення №0 від 07.11.2013
року.

Позивач вважає, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
підлягає скасуванню як таке, що не
відповідає чинному законодавству,
оскільки прийнято на підставі
невірного висновку, до якого прийшов
відповідач в ході проведення перевірки
та вважає, що воно винесено незаконно.
Справа слухалась за відсутності
представника відповідача,
повідомленого належним чином про час
та місце розгляду справи.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 18.12.2013 року
позовні вимоги ТОВ «Одеське
шляхо-будівельне управління»
задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м Одеси №0
від 07.11.2013 року.

На вказану постанову ДПІ у
Приморському районі м. Одеси подано
апеляційну скаргу. Апелянт просить
скасувати оскаржуване рішення та
ухвалити нове, яким у задоволенні
адміністративного позову ТОВ «Одеське
шляхо-будівельне управління»
відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що 13
листопада 2013 року ТОВ «Одеське
шляхо-будівельне управління» було
отримано податкове
повідомлення-рішення від 07.11.2013 року №
0, прийняте на підставі Акту
камеральної перевірки № 2130/15-53-22-8/36191005
від 17.10.2013 року.

В акті перевірки встановлені порушення
п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу
України, у зв'язку з чим збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 79 334 грн. та штрафні
санкції на суму 39 667 грн., загальна сума
із штрафними санкціями у розмірі 119 001
грн. Не погоджуючись з податковим
повідомленням-рішенням, ТОВ «Одеське
шляхо-будівельне управління»
оскаржило його у судовому порядку.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про необхідність задоволення
позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як було встановлено, позивачем,
засобами електронного зв'язку, що
підтверджено в Акті перевірки, було
надіслано відповідачу податкову
декларацію з податку на додану
вартість за серпень 2013 року з додатком
№8 «заява про відмову постачальника
надати податкову накладну (порушення
ним порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних», в якій
зазначено, що постачальниками TOB
«Будпроектцемент сервіс» (ІПН 24)
та TOB «Управління механізації та
транспорту Трансбуд» (ІПН 27) не
зареєстровано у встановлені строки в
Єдиному реєстрі податкових накладних
податкові накладні №29 від 22.08.2013 року
на суму ПДВ 8333 грн., №30 від 22.08.2013 року на
суму ПДВ 0,67 грн., №1 від 31.08.2013 року на
суму ПДВ 71 000 грн. (а.с. 36-38).

В Додатку 8 до декларації позивач
вказав порушення контрагентів -
«відсутність у реєстрі» (а.с. 25-26).

Відповідно до вимог п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в)отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г)ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно з п.п. 201.4, п.п. 201.6 ст. 201 ПК України
податкова накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця. Податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Відповідно до вимог п.п. 201.10 ст. 201 ПК
України визначено, що податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
накладних.

В Акті перевірки відповідач зазначає,
що, в порушення вимог п.п. 201.10 ст. 201 ПК
України « ...відсутність факту
реєстрації платником податку -
продавцем товарів/послуг податкових
накладних в Єдиному реєстрі податкових
накладних та порушення порядку
заповнення податкової накладної не дає
права покупцю на включення сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту...». В зв'язку з чим позивачем
завищено суму податкового кредиту на 79
334 грн.

Як було вірно встановлено судом першої
інстанції, Податкові накладні №№ 1, 29, 30
не були зареєстровані в Реєстрі
контрагентами позивача.

Відповідно до Наказу Міністерства
фінансів України від 25.11.2011 року № 1492
«Про затвердження форм та Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість», зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 20.12.2011
року за № 1490/20228 (зі змінами) (далі -
Наказ Міністерства фінансів України
від 25.11.2011 року № 1492) затверджено форму
та визначено порядок заповнення
Додатка 8 до податкової декларації з
податку на додану вартість, саме: п. 21
розділу III Наказу Міністерства
фінансів України від 25.11.2011 № 1492 «У разі
відмови постачальника надати
податкову накладну (порушення ним
порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних) до декларації
додаються Заява про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних)
за формою згідно з додатком 8 та копії
документів, передбачених пунктом 201.10
статті 201 розділу V Кодексу.

Згідно до вимог ст.49.5 ст.49 Податкового
кодексу України, у разі надсилання
податкової декларації поштою, платник
податку зобов'язаний здійснити таке
відправлення на адресу відповідного
органу державної податкової служби не
пізніше ніж за десять днів до
закінчення граничного строку подання
податкової декларації, визначеного
цією статтею, а при поданні податкової
звітності в електронній формі, - не
пізніше закінчення останньої години
дня, в якому спливає такий граничний
термін.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивачем 20.09.2013 року
направлено первинні документи поштою
до ДПІ у Приморському районі міста
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області
із супровідним листом з додатками на
підтвердження правомірності
формування податкового кредиту за
вересень 2013 року одночасно із
електронним варіантом декларації.
Зазначене підтверджується накладною
№007874 від 20.09.2013 року кур'єрської
служби «Укрспецкур'єр» про
відправлення до ДПІ у Приморському
районі міста Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області документів (а.с. 53). В
накладній міститься перелік первинних
документів. Однак, як встановлено,
відповідач нібито отримав зазначені
документи лише 06.12.2013 року, відповідно
до вхідного штампу (а.с. 80).

Колегія суддів доходить до висновку
про те, що позивач виконав вимоги ПК
України, додав до декларації заяву із
скаргою на постачальника, яка є
підставою для включення сум податку до
складу податкового кредиту.

Крім того, позивачем надано первинні
документи поштою до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області, які
підтверджують здійснення операцій та
правомірність формування податкового
кредиту. Як вважає апелянт зазначене не
може бути взято до уваги, оскільки були
порушені строки надсилання таких
документів. Однак, колегія суддів не
погойдується з доводами апеляційної
скарги, оскільки позивач направив такі
документи 20.09.2013 року, тобто у
передбачений строк, а Державна
податкова інспекція у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області їх
отримала лише 06.12.2013 року та вказала на
пропуск строків надання цих
документів. Таким чином, колегія суддів
вважає, що затримка була не з вини
позивача.

Колегія суддів доходить до висновку
про те, що позивач виконав всі приписи
ПК України, які вимагаються у випадку
ненадання постачальником накладної.

В матеріалах справи є первинні
документи, які підтверджують
реальність здійснення операцій з
постачальниками (податкові накладні,
видаткові накладні, платіжні
доручення, акти звірки), які не були
розглянуті Державною податковою
інспекцією у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області у зв'язку з нібито
пропуском позивачем строку їх надання.

Колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції стосовно того, що
позивачем було послідовно виконано
встановлені Податковим кодексом
України приписи, що надають право на
включення до складу податкового
кредиту суму ПДВ за податковими
накладними, не зареєстрованими
постачальником в ЄРПН, подано заяву
(додаток №8) до податкової декларації
за серпень 2013 року та супровідний лист
з додатками на підтвердження факту
сплати суми ПДВ.

Також на підтвердження фактичного
здійснення господарських операції та
правомірності формування податкового
кредиту позивачем надано до суду
першої інстанції додаткові докази, в
тому числі і ті, що надавалися
податковому органу із супровідним
листом: податкові накладні, платіжні
доручення, акти звірки взаємних
розрахунків із контрагентами, які не
розглянуті відповідачем через
пропущення строку їх подання.

Колегія суддів зазначає, що надані до
суду першої інстанції первинні
документи складені у відповідності до
вимог Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року,
тобто відповідають вимогам чинного
законодавства щодо надання документу
юридичної сили і доказовості.

Крім того, в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції було
запропоноване надати суду додаткові
докази щодо реальності або
нереальності господарських операцій.

Як зазначив представник Товариства з
обмеженою відповідальністю «Одеське
шляхо-будівельне управління», на даний
моменти надати будь-які інші первинні
документи, є неможливим, оскільки,
витребувані копії первинних
документів є предметом досудового
розслідування по кримінальному
провадженню №0000006, внесеному до
ЄРДР 04.12.2012 року за фактом умисного
ухилення від сплати податків у значних
та особливо великих розмірах, а також
службового підроблення, вчиненого
службовими особами ВАТ «Полтавський
ГЗК» () за ознаками
вчинення кримінальних правопорушень,
передбачених ч.1 та ч.3 ст.212, ч.1 ст. 366 КК
України. 11 жовтня 2013 року, на підставі
ухвали слідчого судді Октябрського
районного суду міста Полтави Материнко
М.О. від 13.09.2013 року по справі 554/11587/13-к
про тимчасовий доступ до речей і
документів, Податковою міліцією, Ст. о/у
ОУ ДПІ у Приморському районі міста
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області
майором податкової міліції Пуленко
Ю.Г., було складено Протокол
тимчасового доступу до речей та
документів за період січень 2012 року -
вересень 2013 року включно. Як зазначив
представник позивача, у зв'язку з тим,
що взаємовідносини в серпні із TOB
«Управління механізації та транспорту
Трансбуд» (ІПН 27) полягали у
використанні механізмів, згідно
Договору саме на території ВАТ
«Полтавський ГЗК» для забезпечення
можливості виконання договорів
підряду із ВАТ «Полтавський ГЗК», то
первинна документація по
господарським операціям із TOB
«Управління механізації та транспорту
Трансбуд», була вилучена за
клопотанням Слідчого управління
фінансових розслідувань ГУ Міндоходів
у Полтавській області, на підставі
ухвали Октябрського районного суду
міста Полтави від 13.09.2013 року.

Представник апелянта вимоги щодо
обов'язку доказування проігнорував.

Таким чином, на підставі наведеного
колегія суддів вважає, суд першої
інстанції вірно дійшов висновку про те,
що позовні вимоги обґрунтовані,
документально підтверджені,
відповідають чинному законодавству,
отже підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає наведені
висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що постанова
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, свою
позицію суду не доказав та не
обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 18
грудня 2013 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення
виготовлений 04.04.2014 року.

Головуючий:
О.В.Джабурія

Суддя:
А.В.Крусян

Суддя:
О.І.Шляхтицький