Справа № 2а-1870/7450/11
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/50586/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В., Васильченко Н.В.,
Леонтович К.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Сумського міського центру
зайнятості на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 05 липня 2012 року у справі за позовом
Сумського міського центру зайнятості
до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, -

у с т а н о в и л а:

В жовтні 2011 року Сумський міський центр
зайнятості звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_4 про стягнення незаконно
отриманої матеріальної допомоги по
безробіттю в сумі 12374,23 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2012 року позов задоволено: стягнуто з
ОСОБА_4 на користь позивача незаконно
отриману допомогу по безробіттю в сумі
12374, 23 грн.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 липня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким в
задоволені позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції вказав, що оскільки
відповідач під час перебування на
обліку у позивача не повідомив про те,
що він перебував у трудових відносинах
з ДП «Сумитурист» ПАТ «Укрпофтур», він
незаконно отримав допомогу по
безробіттю, яка підлягає стягненню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в задоволені позову, суд
апеляційної інстанції зазначив, що
оскільки на момент встановлення
обставин, що впливають на виплату
допомоги по безробіттю, відповідач не
перебував на обліку в Центрі
зайнятості, як безробітний, відсутні
правові підставі для стягнення
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю. Крім того, судом зазначено,
що матеріалами справи не підтверджено
факт перебування ОСОБА_4 у трудових
відносинах з роботодавцем в період
перебування в статусі безробітного,
тому допомогу по безробіттю
відповідач отримував, не порушуючи
вимоги діючого законодавства.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком суду
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 з 13 лютого 2007
року працював водієм автотранспортних
засобів в ТОВ «Фрунзе-Будіндустрія». 21
жовтня 2010 року на ТОВ
«Фрунзе-Будіндусфія» відбулося
скорочення штату працівників, в зв'язку
з чим відповідача було звільнено з
роботи.

10 листопада 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
центру зайнятості, на підставі поданих
документів спеціалістом центру
заповнена персональна картка, з 17
листопада 2010 року ОСОБА_4 перебував на
обліку в центрі зайнятості як
безробітний, з 22 листопада 2010 року йому
розпочато виплату допомоги по
безробіттю.

Згідно з Актом розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування па випадок
безробітна» від 18 липня 2011 року № 203,
складеного позивачем встановлено, що з
02 вересня 2010 року по 09 листопада 2010
року ОСОБА_4 виконував роботу за
трудовою угодою №8 від 02 вересня 2010
року в ДП «Сумитурист» ПАТ
«Укрпрофтур».

Матеріали справи містять копію
трудової угоди від 02 вересня 2010 року
№28, укладеної з ОСОБА_4 на предмет
здійснення перевезення пасажирів на
автотранспорті (а.с.10), термін дії
трудової угоди з 02 вересня 2010 року по 31
грудня 2010 року, водночас, згідно
додаткової угоди від 09 листопада 2010
року вищезазначену трудову угоду було
розірвано. Крім того встановлено, що
ОСОБА_4 10 листопада 2010 року, тобто
знаходячись фактично в статусі
непрацюючого, звернувся до центру
зайнятості з відповідною заявою.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
зайнятість населення» безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу.

Згідно підпункту «б»пункту 3 ст. 1 цього
Закону до зайнятого населення належать
громадяни, що проживають на території
держави на законних підставах
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України «Про особисте селянське
господарство».

Вирішуючи спір по суті позовних вимог,
суд апеляційної інстанції звернув
увагу на те, що трудова угода з
відповідачем підприємством розірвана 9
листопада 2010 року, а до центру
зайнятості ОСОБА_4 звернувся 10
листопада 2010 року, що підтверджується
матеріалами справи.

Отже, колегія суддів звертає увагу на
те, що початок безробіття, як юридичний
факт, наступив для ОСОБА_4 саме 10
листопада 2010 року, коли він звернувся
до центру зайнятості за сприянням у
працевлаштуванні та був
зареєстрований як такий, що шукає
роботу. При цьому слід зазначити, що
згідно умови додаткової угоди про
розірвання трудової угоди №8 від 2
вересня 2010 року, сторони зобов'язалась
підписати акт виконаних робіт в
листопаді 2010 року.

Умови виплати допомоги по безробіттю,
визначені статтею 22 Закону України
«Про зайнятість населення»,
пов'язуються з початком настання
безробіття, тобто наданням особі
статусу безробітного.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Крім того, оскільки матеріалами справи
підтверджується, що ОСОБА_4 в період
знаходження на обліку в центрі
зайнятості в якості безробітної не
працював, не був зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності,
трудовою діяльністю не займався,
пенсію не отримував та не отримував
дохід, то ці відомості вважаються
достовірними.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення без змін.

Оскільки рішення суду апеляційної
інстанції відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
то воно не може бути скасованим чи
зміненим з підстав, наведених в
касаційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Сумського міського
центру зайнятості залишити без
задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 липня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша