Справа № 810/1355/14
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року № 810/1355/14

Київський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Колеснікової
І.С. розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1до Прокурора
Києво-Святошинського району Київської
областіпровизнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання вчинити
дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач)
звернувся до Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до прокурора
Києво-Святошинського району Київської
області (надалі - відповідач) про
визнання неправомірною бездіяльності
відповідача щодо ненадання позивачеві
відповіді на звернення позивача від
10.01.2014 та зобов'язання відповідача
надати позивачеві відповідь на його
звернення від 10.01.2014.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 03.02.2014, на
підставі статті 1832 Кодексу
адміністративного судочинства України
відкрито скорочене провадження у
справі.

20 березня 2014 року до Київського
окружного адміністративного суду
надійшло заперечення відповідача на
адміністративний позов.

Дослідивши надане відповідачем
заперечення, суд дійшов висновку про
наявність підстав для здійснення
подальшого розгляду справи за
загальними правилами, про що прийнято
відповідну ухвалу від 20.03.2014 та
призначено справу до судового
розгляду.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що відповідачем
при розгляді поданої ним заяви
порушено вимоги Закону України «Про
звернення громадян», що виявилось у
ненаданні відповіді на звернення та, як
наслідок, призвело до порушення
законних прав та охоронюваних законом
інтересів позивача. Відтак, позивач
вважає неправомірною бездіяльність
відповідача та просить суд зобов'язати
прокурора Києво-Святошинського району
Київської області надати відповідь на
його звернення.

Відповідачем позов не визнано,
заперечення надано суду у письмовій
формі. В обґрунтування заперечень
зазначено, що прокуратурою
Києво-Святошинського району Київської
області розглянуто звернення позивача
та надано відповідь у порядку, спосіб
та у строк, що визначені Законом
України «Про звернення громадян» а
відтак, позовні вимоги є такими, що не
підлягають задоволенню.

Представники сторін у судове
засідання 09.04.2014 не з'явилися. Водночас,
матеріали справи містять письмові
клопотання позивача та відповідача про
розгляд справи за їх відсутності у
письмовому провадженні.

Відповідно до приписів частини
четвертої статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши наявні матеріали
справи, суд вважає за можливе здійснити
розгляд справи у письмовому
провадженні та на підставі наявних у
справі доказів.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, об'єктивно
оцінивши докази, що мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено таке.

24 грудня 2013 року позивач звернувся до
прокуратури Києво-Святошинського
району Київської області із заявою
щодо вжиття заходів прокурорського
реагування по відношенню до відділу
державної виконавчої служби
Києво-святошинського управління
юстиції Київської області з підстав
порушення норм Закону України «Про
звернення громадян», що виявилося у
ненаданні позивачеві відповідей на
його звернення, отримані 18.01.2013 та
04.04.2013.

Судом встановлено, що вказане
звернення отримано прокуратурою
Києво-Святошинського району Київської
області 10.01.2014, що підтверджується
підписом уповноваженої особи
відповідача (Савченко) на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення,
наявному у матеріалах справи.

Водночас, відповідачем зауважено, що
вказане звернення надійшло до
прокуратури Києво-Святошинського
району Київської області 15.01.2014 та
зареєстровано за вхідним №
130с, на підтвердження чого відповідачем
надано витяг з Книги обліку скарг та
звернень, які надійшли до прокуратури
району.

За результатами розгляду заяви
позивача щодо можливого порушення
відділом державної виконавчої служби
Києво-Святошинського управління
юстиції Київської області норм Закону
України «Про звернення громадян»,
відповідачем не встановлено підстав
для внесення документів
прокурорського реагування, про що
позивача було повідомлено листом від
14.02.2014 № 1280 вих 14.

За поясненнями представника
відповідача, вказаний лист було
направлено на адресу позивача засобами
поштового зв'язку, що підтверджується
наданою копією реєстру відправлень №
32.

Між тим, позивач вважає
протиправною бездіяльність
відповідача щодо ненадання позивачеві
відповіді на звернення, а тому
звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
таке.

Питання звернення громадян щодо
практичної реалізації наданого їм
Конституцією України права
відстоювання своїх прав і законних
інтересів та відновлення їх у разі
порушення визначаються спеціальним
Законом України «Про звернення
громадян» від 02.10.1996 №
393/96-ВР.

Досліджуючи питання дотримання
відповідачем порядку розгляду
звернення позивача, суд дійшов таких
висновків.

Відповідно до частини 1 статті 15
зазначеного вище Закону органи
державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 18 Закону України «Про
звернення громадян» передбачено права
громадянина при розгляді заяви чи
скарги та встановлено, що громадянин,
який звернувся із заявою чи скаргою до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, засобів
масової інформації, посадових осіб, має
зокрема право одержати письмову
відповідь про результати розгляду
заяви чи скарги.

Вказаній нормі кореспондує стаття 19
цього ж Закону, у якій закріплено
обов'язки органів державної влади і
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, об'єднань громадян,
засобів масової інформації, їх
керівників та інших посадових осіб
щодо розгляду заяви чи скарг, зокрема:
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; не допускати
безпідставної передачі розгляду заяв
чи скарг іншим органам; особисто
організовувати та перевіряти стан
розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до усунення причин, що
їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи.

Строки розгляду звернень громадян
встановлено статтею 20 Закону України
«Про звернення громадян».

Так, відповідно до частини першої
статті 20 Закону України «Про звернення
громадян», звернення розглядаються і
вирішуються у термін не більше одного
місяця від дня їх надходження, а ті, які
не потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

За приписами частини другої статті 15
Закону України «Про звернення
громадян», відповідь за результатами
розгляду заяв (клопотань) в
обов'язковому порядку дається тим
органом, який отримав ці заяви і до
компетенції якого входить вирішення
порушених у заявах (клопотаннях)
питань, за підписом керівника або
особи, яка виконує його обов'язки.

З аналізу вищенаведених норм
вбачається, що заяви (клопотання)
громадян, розглядаються і вирішуються
по суті у місячний строк від дня їх
надходження з наданням заявникові
письмової відповіді про результати
розгляду звернення.

Загальні правила документування
діяльності органів прокуратури
України, порядок роботи з документами з
часу їх створення, надходження до
відправлення або передавання в архів
прокуратури з урахуванням
впровадження інформаційних технологій
та електронного документообігу,
встановлені Інструкцією з діловодства
в органах прокуратури України,
затвердженої наказом Генеральної
прокуратури України від 15.01.2013 № 3.

Так, згідно частини 3 Інструкції з
діловодства в органах прокуратури
України, усі документи, що надходять до
прокуратури, приймаються
централізовано секретаріатом.
Працівник підрозділу приймання,
опрацювання та аналізу оперативної
інформації термінові документи
передає на розгляд керівництву,
виконує вказівки щодо організації їх
розгляду. Наступного робочого дня
працівником підрозділу приймання,
опрацювання та аналізу оперативної
інформації або виконавцем вони
надаються до секретаріату для
реєстрації та подальшого руху.
Документи, які не передавалися на
розгляд керівництву, наступного
робочого дня надаються до секретаріату
для реєстрації у загальному порядку.

Як то встановлено у ході судового
розгляду справи, звернення позивача
від 24.12.2013 отримано відповідачем 10.01.2014,
що підтверджується підписом
уповноваженої особи відповідача
(Савченко) на рекомендованому
повідомленні про вручення поштового
відправлення (а.с.21).

Водночас, згідно витягу з Книги обліку
скарг та звернень, які надійшли до
прокуратури району, реєстрація
вказаного звернення здійснена
прокуратурою Києво-Святошинського
району Київської області лише 15.01.2014 за
вхідним № 130с (а.с.9-10).

При цьому, відповідь на звернення
позивача надано листом № 1280 вих 14,
датованим 14.02.2014, тобто з порушенням
місячного строку, наданого
законодавством для надання відповіді
на звернення, оскільки звернення
отримано відповідачем 10.01.2014.

Втім, предметом даного спору є саме
визнання неправомірною бездіяльності
відповідача щодо ненадання позивачеві
відповіді на його звернення,
отриманого 10.01.2014. Дії прокуратури щодо
несвоєчасного надання відповіді
позивачем не оспорюються.

Відтак, для вирішення даної справи по
суті заявлених позовних вимог є
необхідним встановити саме факт
наявності або відсутності надання
відповіді позивачеві на його
звернення.

Порядок реєстрації, оброблення та
надсилання вихідної кореспонденції в
органах прокуратури врегульовано
приписами частини 7 Інструкції з
діловодства в органах прокуратури
України.

Так, вихідні документи
обробляються секретаріатом і
надсилаються адресатам централізовано
в день їх одержання від структурних
підрозділів (виконавця) або не пізніше
наступного робочого дня.
Підтвердженням факту направлення
документа є проставляння штампа на
його копії із зазначенням дати
надіслання.

При цьому, рекомендованими
листами або бандеролями (посилками)
надсилаються організаційно-розпорядчі
та інші документи за підписом
керівництва прокуратури, витяги із
наказів з особового складу, фінансові
документи, наглядові провадження,
матеріали перевірок, кореспонденція,
що адресується за кордон. Повістки про
виклик у кримінальних провадженнях
направляються адресатам
рекомендованими листами з поштовим
повідомленням про вручення.
Повідомлення про вручення вказаних
рекомендованих листів невідкладно
передаються ініціатору.

Документи, які надсилаються
простою поштовою кореспонденцією,
враховуються у поштових реєстрах або
книзі (додаток 22*), де вказується номер
листування та дані адресата. У
прокуратурах районного рівня при
відправленні кореспонденції поштовим
зв'язком ведуться щоденні реєстри
(списки) відправлених документів.
Реєстр повинен містити дату
відправлення, номер вказаного
документа, прізвище (назву) адресата,
поштову адресу, на яку здійснюється
відправка. Строки зберігання таких
реєстрів аналогічні строкам
зберігання книг обліку вихідної
кореспонденції. У кінці робочого дня
реєстр закривається, підписується
працівником, який забезпечує ведення
діловодства в прокуратурі, та
підшивається до відповідної справи.

З аналізу вищенаведених норм права
вбачається, що відповіді на звернення
громадян органами прокуратури
направляються простою поштовою
кореспонденцією, що підтверджується
відповідним реєстром відправлених
документів.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
документи судом встановлено, що про
результати розгляду заяви щодо
можливого порушення відділом
державної виконавчої служби
Києво-святошинського управління
юстиції Київської області норм Закону
України «Про звернення громадян»
позивача було повідомлено листом від
14.02.2014 № 1280 вих 14 (а.с.11). Вказаний лист
було направлено на адресу позивача
засобами поштового зв'язку, що
підтверджується копією реєстру
відправлень № 32, порядковий № 5, на
якому міститься підпис повноваженої
особи працівника поштового відділення
та штамп поштового відділення,
датований 18.02.2014, у графі «прийняв»
(а.с.31).

Направлена позивачеві відповідь на
його звернення за своїм змістом
відповідає суті поставлених у
зверненні питань і фактично є
відповіддю на таке звернення.

Враховуючи викладене та беручи до
уваги наявні у матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку, що
Прокуратурою Києво-Святошинського
району Київської області було надано
відповідь на звернення позивача, яка
направлена на його адресу у спосіб,
передбачений законодавством.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Серед критеріїв оцінювання судом
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, які одночасно є
принципами адміністративної
процедури, є принцип законності, що
закріплений у статті 19 Конституції
України, відповідно до якого органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Системно проаналізувавши обставини
справи, вимоги чинного законодавства
України та зважаючи на наявність
доказів, які свідчать про надання
відповіді на звернення позивача, суд
дійшов висновку, що оскаржувана
бездіяльність відповідача судом не
встановлена, що в свою чергу призвело
до відсутності порушеного права
позивача.

Враховуючи той факт, що судом
встановлено правомірність дій
відповідача, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог щодо зобов'язання
відповідача вчинити дії щодо надання
відповіді на звернення.

За загальним правилом, що випливає з
принципу змагальності, кожна сторона
повинна подати докази на підтвердження
обставин, на які вона посилається, або
на спростування обставин, про які
стверджує інша сторона.

Водночас, відповідно до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, надано
суду пояснення та докази, які
спростовують твердження позивача, а
відтак, доведено правомірність своїх
дій та рішень.

Оцінюючи фактичні дані, матеріали
справи, а також встановлені судом
факти, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги позивача задоволенню не
підлягають.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності його витрат,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 122, 157-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Колеснікова І.С.