Справа № 826/648/14
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/648/14
інстанції: Катющенко В.П.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

02 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Ключковича В.Ю.,

суддів
Борисюк Л.П.

Собківа Я.М.

при секретарі
Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
03 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Державної виконавчої служби про
визнання дій неправомірними,
скасування постанови, -

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної виконавчої служби
України, в якому просив:

- визнати дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейка Максима Валерійовича щодо
винесення постанови від 27 грудня 2013
року про закриття виконавчого
провадження № 40656082 та повернення
виконавчого листа як виконаного,
неправомірними;

- скасувати постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Борейка Максима
Валерійовича від 27 грудня 2013 року про
закриття виконавчого провадження №
40656082.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
03 лютого 2014 року у задоволені
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
позивачем подано апеляційну скаргу, в
якій апелянт просить скасувати
постанову суду, як таку, що прийнята з
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, та прийняти нову
постанову, якою повністю задовольнити
позовні вимоги.

Відповідно до положень ч.1 ст.41 КАС
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи у порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, оцінивши їх в сукупності,
колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін, з
наступних підстав.

Згідно зі ст.198 ч.1 п.1 та ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов до
висновку про правомірність дій
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
при винесенні постанови про закінчення
виконавчого провадження ВП № 40656082 від
27 грудня 2013 року.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
погоджується, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджується, що
постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 грудня 2012 року у справі № 2а-16267/12/2670
визнано протиправними дії
Міністерства соціальної політики
України щодо направлення скарги ОСОБА_3
від 06 вересня 2012 року за вх. № Ч-2306/П до
Державного центру зайнятості,
зобов'язано Міністерство соціальної
політики України здійснити дії щодо
розгляду скарги ОСОБА_3 від 06 вересня 2012
року за вх. № Ч-2306/П в порядку,
встановленому Законом України «Про
звернення громадян».

На виконання зазначеної постанови
судом 27 березня 2013 року видано
виконавчий лист.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 вересня 2013 року у
справі № 2а-16267/12/2670 внесено виправлення
до виконавчого листа, виданого 27
березня 2013 року у справі № 2а-16267/12/2670
шляхом зазначення в інформації про
стягувача - ідентифікаційний номер
ОСОБА_3 - НОМЕР_1.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейка Максима Валерійовича від 11
листопада 2013 року відкрито виконавче
провадження ВП № 40656082 на підставі
виконавчого листа № 2а-16267/12/2670,
виданого 27 березня 2013 року Окружним
адміністративним судом міста Києва про
визнання протиправними дії
Міністерства соціальної політики
України щодо направлення скарги ОСОБА_3
від 06 вересня 2012 року за вх. № Ч-2306/П до
Державного центру зайнятості;
зобов'язання Міністерства соціальної
політики України здійснити дії щодо
розгляду скарги ОСОБА_3 від 06 вересня 2012
року за вх. № Ч-2306/П в порядку,
встановленому Законом України «Про
звернення громадян».

02 грудня 2013 року на адресу відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від Міністерства соціальної політики
України надійшов лист № 13201/0/14-13/09 від 21
листопада 2013 року, у якому повідомлено
про виконання Міністерством у повному
обсязі рішення суду, зокрема, що скаргу
гр. ОСОБА_3 від 06 вересня 2012 року вих. №
Ч-20306/П розглянуто по суті з наданням
відповіді скаржнику, та долучено копію
такої відповіді.

На підставі зазначених документів
постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейка Максима Валерійовича від 27
грудня 2013 року закінчено виконавче
провадження ВП № 40656082 відповідно до
пункту 8 частини 1 статті 49 та статті 50
Закону України «Про виконавче
провадження».

Позивач, вважаючи дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Борейка Максима
Валерійовича неправомірними, а
постанову державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 40656082 від 27 грудня 2013 року незаконною,
звернувся до суду із зазначеним
позовом за захистом своїх прав.

Даючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 ст. 25 цього Закону державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Частиною першою ст. 75 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення.

02 грудня 2013 року на адресу відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від Міністерства соціальної політики
України надійшов лист № 13201/0/14-13/09 від 21
листопада 2013 року, у якому повідомлено
про виконання Міністерством у повному
обсязі рішення суду, зокрема, що скаргу
гр. ОСОБА_3 від 06 вересня 2012 року вих. №
Ч-20306/П розглянуто по суті з наданням
відповіді скаржнику, на підтвердження
чого надано копію такої відповіді.

Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом.

Проаналізувавши обставини справи,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
правомірність дій державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Борейка Максима
Валерійовича при винесенні постанови
про закінчення виконавчого
провадження ВП № 40656082 від 27 грудня 2013
року, а зазначену постанову такою, що
винесена у відповідності до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки рішення суду
було боржником виконано.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що матеріали виконавчого провадження,
які долучені до справи, не містять
засвідчену боржником копію скарги, а
тому державний виконавець не міг
перевірити чи здійснив боржник дії
щодо розгляду скарги в порядку,
встановленому Законом України «Про
звернення громадян»

Однак такі доводи апелянта колегією
суддів не приймаються до уваги,
оскільки питання щодо неповності,
необґрунтованості чи неможливості
надання відповіді - не мають відношення
щодо встановлення правомірності дій
державного виконавця при закінченні
виконавчого провадження, оскільки, на
думку суду, відповідач, при перевірці
виконання боржником свого обов'язку в
рамках виконавчого провадження № 40656082,
зобов'язаний був дослідити сам факт
надання Міністерстом соціальної
політики України відповіді ОСОБА_3, як
це передбачено рішенням суду.

Колегія суддів зауважує, що
встановлення наявності чи відсутності
факту правомірності згаданої
відповіді на предмет її відповідності
Закону України «Про звернення
громадян» є по своїй суті дослідженням
дій Міністерства соціальної політики
України щодо того, чи такі дії
здійснені в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням всіх обставин, що мають
значення для вчинення дій,
добросовісно, розсудливо тощо.

Враховуючи те, що до повноважень
державного виконавця не входить
перевірка наведених обставин, то суд
апеляційної інстанції не вбачає
порушень вимог законодавства
відповідачем при закінченні
виконавчого провадження № 40656082 без
перевірки відповіді на скаргу на
предмет відповідності Закону України
«Про звернення громадян».

Крім того, колегія суддів зазначає, що
відповідність згаданої відповіді
Міністерства соціальної політики
України законодавству України може
бути встановлена в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, який
відповідачем в даній справі виконано.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, з повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.41, 160,198,200, 205,206, 212, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та
підписано 03.04.2014 року.

Головуючий суддя:
В.Ю.Ключкович

Судді:
Л.П.
Борисюк

Я.М.Собків

Головуючий суддя
Ключкович В.Ю.

Судді:
Борисюк Л.П.

Собків Я.М.