Справа № 2-а-4674/1539/11
Суддя: Нікітішин В. П.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4674/1539/11
Провадження№2-а/505/34/14р.
П О С Т А Н О В А

І М ЕНЕМ У К Р А Ї Н И

03.04.2014 року Котовський міськрайонний
суд Одеської області

в
складі: головуючого судді - Нікітішина
В.П.

при секретарі - Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду у м.
Котовську Одеської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
соціального захисту населення
Котовської міської ради про визнання
дій відповідача протиправними та
зобов'язання суб'єктів владних
повноважень нарахувати і виплатити
недоплачену 30% надбавку до пенсії як
дитині війни

встановив:

Позивач ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, який
мешкає у АДРЕСА_1, звернувся 26.09.2011 року
в суд з цим позовом до Управління
Пенсійного фонду України у м.Котовську
Одеської області, вказуючи, що є за
статусом «дитиною війни» у розумінні
ст.1 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», а тому має право на
одержання з 01.01.2006 року щомісячної
соціальної допомоги у розмірі 30% від
мінімальної пенсії за віком у
відповідності до ст.6 цього закону.
Однак відповідач безпідставно не
нараховує і не сплачує цю соціальну
допомогу. Тому просив постановити
рішення суду, яким визнати
неправомірною бездіяльність
відповідача, щодо порушення права
позивача на 30% підвищення до пенсії та
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком передбаченої ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» з урахуванням норм ч.1 ст.28
Закону України «Про загальне
обов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 01.01.2011 року по
30.06.2011 року.

12.03.2014 року після скасування рішень
попередніх судів Вищим
адміністративним судом України
адміністративна справа за позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України у м. Котовську та Котовському
районі Одеської області про визнання
дій відповідача протиправними та
зобов'язання суб'єктів владних
повноважень нарахувати і виплатити
недоплачену 30% надбавку до пенсії як
дитині війни надійшла до суду на новий
розгляд,у зв'язку з неналежним
відповідачем по справі.

Відповідно до посвідчення Серія НОМЕР_1
виданого УПСЗН Котовської міської ради
від 29 січня 2010 року ОСОБА_1 отримує
Державну соціальну допомогу, як особа
яка не має право на пенсію.

Ухвалою суду від 21.03.2014 року
неналежного первісного відповідача по
справі Управління пенсійного фонду
України у м. Котовську та Котовському
районі Одеської області на замінено на
належного відповідача в особі -
Управління праці та соціального
захисту населення Котовської міської
ради Одеської області, за місцем
отримання допомоги .

До початку судового розгляду справи
суд уточнив правильне і повне
найменування відповідача на час
розгляду справи, яке має назву -
Управління соціального захисту
населення Котовської міської ради.

В ході судового розгляду справи
позивач підтримав позов щодо нового
відповідача Управління соціального
захисту населення Котовської міської
ради - у повному обсязі.

Представник відповідача, в особі
начальника Управління соціального
захисту населення Котовської
міськради Коломейчук І.К. позов не
визнала у повному обсязі та надала
письмове заперечення до позову, в якому
зазначала, що Гр.ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
громадянин України, має статус дитини
війни, з 15.01.2007 року є одержувачем
державної соціальної допомоги особам,
які не мають права на пенсію із-за
відсутності необхідного трудового
стажу, відповідно до Закону України
«Про державну соціальну допомогу
особам, які не

мають право на пенсію, та інвалідам»
№1727-ІУ від 18.05.2004 року, зі змінами,
Порядку призначення і виплати
державної соціальної допомоги особам,
які не мають право на пенсію, та
інвалідам, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 02.04.2005
року №261, зі змінами, та Державного
бюджету України на відповідний рік.

З квітня 2008 року позивач щомісячно
одержує державну соціальну допомогу у
загальному розмірі 100-відсоткової
затвердженої мінімальної пенсії за
віком або прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Загальний розмір його державної
соціальної допомоги складається з
таких виплат:

- державна соціальна допомога у розмірі
30% прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, згідно статті
6 Закону України «Про державну
соціальну допомогу інвалідам»;

- надбавка як дитині війни до
державної допомоги у розмірі 10%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, згідно статті
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» та статті 14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту»;

- щомісячна державна адресна допомога
у розмірі різниці між сумою державної
допомоги з урахуванням усіх
підвищень і надбавок та
прожитковим мінімумом для осіб, які
втратили працездатність, згідно до
Постанови КМУ №265 від 26.03.2008 року
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян». Тобто, це
змінна доплата до рівня мінімальної
пенсії.

Таким чином розрахунок державної
допомоги за березень 2011 року, яка була
виплачена позивачу у загальній сумі
склала - 750 грн.:

- державна соціальна допомога - 225,00 грн.;

- надбавка як дитині війни - 75,00 грн. (10%
мінімальної пенсії);

- щомісячна державна адресна допомога -
450,00 грн. ( 750 грн. - (225грн. + 75 грн.)

Якщо, провести розрахунок
державної допомоги згідно вимог позову
гр.ОСОБА_1, тобто з 30% надбавкою до
допомоги як дитині війни, то отримуємо:

- державна соціальна допомога - 225,00 грн.;

- надбавка як дитині війни - 225,00 грн. (30%
мінімальної пенсії);

- щомісячна державна адресна допомога
300,00 грн. (750 грн. - (225грн. +225грн.)

Отже, загальна сума державної допомоги
знову буде складати 750 грн. і в
результаті ніякого перерахунку
недоплаченої 30% надбавки до допомоги як
дитині війни не передбачається.

Якщо ж провести перерахунок по кожному
місяцю протягом всього періоду з 01.04.2008
року по 31.03.2014 року і нарахувати до
державної допомоги надбавку як дитині
війни у розмірі 30% мінімальної пенсії,
то в жодному місяці загальна сума
державної соціальної допомоги не
зміниться, зменшиться тільки доплата
щомісячна державна адресна допомога, а
загальна сума допомоги залишиться на
рівні прожиткового мінімуму, який і був
виплачений позивачу.

На сьогодні судова практика склалася
таким чином, що суди нашої країни
задовільняють вимоги громадян щодо
виплати їм 30% доплати до пенсії як дітям
війни стосовно тих періодів, коли не
існувало будь-яких обмежень, доповнень
чи пояснень до положень ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни». Але, це стосується виключно тих
громадян, дітей війни, які одержують
пенсію за віком або інвалідністю з
наявністю необхідного трудового стажу
та знаходяться на обліку в органах
Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» в
редакції від 18.11.2004, чинній у 2009, 2010, 2011
роках, дітям війни пенсії або щомісячне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість неї, підвищується на 30%
мінімальної пенсії за віком. Протягом
2009-2011 років жодних нормативно-правових
актів, обмежуючих права осіб щодо
нарахування соціальної допомоги як
дітям війни не було прийнято.

В той же час, враховуючи те, що
позивачем не обґрунтовано поважності
причин пропуску ним строку звернення
до суду, встановленого частиною другою
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України, вказував на
застосування судом шестимісячного
строку для звернення до суду позивача.

Звертав також увагу суду на те, що
розгляд даного адміністративного
позову про визнання дій управління
соціального захисту населення
Котовської міської ради та
зобов'язання нарахувати

і виплатити недоплачену 30% надбавку до
пенсії як дитині війни, немає ніякого
сенсу, так як у

результаті прийняття рішення суду на
користь позивача позитивного
перерахунку державної соціальної
допомоги не буде, матеріальної
компенсації позивач не отримає.

Тому просила відмовити у позові у
повному обсязі.

Вислухавши сторони та дослідивши
обставини справи суд приходить до
висновку про наступне.

Як встановлено судом, Позивач у
відповідності до ст. 1 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" від
18.11.2004 р. № 2195-4, який набрав чинності 1
січня 2006 року, має статус дитини війни,
оскільки на час закінчення Другої
світової війни (2 вересня 1945 року) йому
не виповнилося 18 років. Цей факт не
заперечується Відповідачем.

Виходячи з того, що Позивач має
правовий статус «дитини війни», то на
нього розповсюджуються всі пільги та
гарантії, передбачені цим Законом,
зокрема й право на підвищення пенсії на
30% мінімальної пенсії за віком у
відповідності до ст. 6 зазначеного
Закону.

Спірні правовідносини регулюються ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", якою встановлено, що дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058,
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. При цьому ч. 3 ст. 28
цього ж Закону передбачено, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом 1 ч. 1 цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.

Враховуючи викладене, в контексті
положень ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" та ч. 1
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", суд вважає за можливе
застосувати для визначення розміру
щомісячної доплати до мінімальної
пенсії за віком розмір прожиткового
мінімуму, оскільки в даному випадку
мінімальний розмір пенсії за віком
використовується лише як коефіцієнт
для визначення розміру щомісячної
доплати до пенсії, що на думку суду не
суперечить вимогам ч. 3 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
базується на положенні ч.3 ст.46
Конституції України..

Пунктом 17 ст. 77 Закону України "Про
державний бюджет України на 2006 рік"
було зупинено на 2006 рік дію статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про державний бюджет
України на 2006 рік" від 19 січня 2006 року №
3367-ІV пункт 17 статті 77 Закону України
"Про державний бюджет України на 2006
рік» був виключений, а ст. 110 вказаного
Закону, встановлено, що пільги дітям
війни, передбачені ст.. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни,
запроваджуються у 2006 році поетапно, за
результати виконання бюджету у першому
півріччі, у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України за
погодженням з Комітетом Верховної Ради
України з питань бюджету.

Зазначений Закон не був у
встановленому порядку визнаний
неконституційним.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України "Про
державний бюджет України на 2007 рік"
було зупинено дію ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" з
урахуванням ст.111 цього закону, якою
визначено певні умови отримання
підвищення пенсії інвалідам.

Рішенням Конституційного суду України
від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано такими,
що не відповідають Конституції України
(є неконституційними), положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2007 рік" серед яких: ст.. 111 Закону
України "Про державний бюджет України
на 2007 ріку" за якою підвищення до пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, яка виплачується замість
пенсії, відповідно до ст.. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту), у розмірі 50
відсотків від розміру надбавки,
встановленої для учасників війни, та п.
12 ст. 71 яким зупинено на 2007 рік дію ст. 6
Закону

України "Про соціальний захист дітей
війни", з урахуванням ст.111 цього Закону.
Отже, з цього часу відновлено дію ст. 6
Закону в повному обсязі.

Рішення Конституційного Суду України у
цій справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152
Конституції України, Закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

В подальшому Законом України "Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28.12.2007
р. (п. 41 розділу ІІ "Внесення змін до
деяких законодавчих актів України") ст.
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" викладено в новій
редакції: «Дітям війни (крім тих, на
яких поширюється дія Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни». Ця норма закону
набрала чинності з 01.01.2008 року.

За таких обставин, підвищення до
пенсії, передбачене ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" у
попередній його редакції підлягало
виплаті у період з 09 липня 2007 року до 31
грудня 2007 року.

Рішенням Конституційного суду України
по справі № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року
положення пункту 41 розділу ІІ "Внесення
змін до деяких законодавчих актів"
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 року та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
були визнані неконституційними та
такими, що втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним судом
України цього рішення.

При цьому, у п. 6 Конституційний суд
України зазначив, що рішення у цій
справі має преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", визнаних
неконституційними.

Виходячи з того, що редакція ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" від 01.01.2008 р. втратила свою
чинність з дня прийняття рішення
Конституційним судом України по справі
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, то з 22.05.2008 року
відновилася попередня редакція цієї
статті, а також право позивача на
нарахування підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 7 частини першої Закону України
від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011
рік»Прикінцеві положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік»доповнено пунктом 4. яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Магістрів
України на 2011 рік.

З наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

З однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
вирішення спорів зазначеної категорії,
- та, що прийнята пізніше. У цих
правовідносинах така норма міститься у
Законі України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік».

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року. Цією
постановою КМУ встановлено, що «дітям
війни»до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
підвищення проводиться у розмірі 49,8
грн., які позивачем отримано.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року визнано таким, що
відповідає Конституції України (є
конституційним), пункт 4 розділу VII
«Прикінцеві положення» Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
від 23 грудня 2010 року N 2857-VI з наступними
змінами.

З урахуванням вищезазначеного суд
вважає, що вимоги Позивача щодо
нарахування та виплати підвищення до
державної допомоги, як дитині війни, в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.І ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за період з
26.03.2011 року по 30.06.2011 року є
обґрунтованими.

Доводи представника відповідача про
відсутність у разі задоволення позову
фінансової вигоди для позивача не
можуть слугувати підставою для відмови
у позові, виходячи із заявленого
предмету спору.

Разом з цим у відповідності до ч.1 ст.100
КАС України адміністративний позов в
частині нарахування та виплату
підвищення до пенсії за період з 01.01.2011
року по 25.03.2011 року підлягає залишенню
без розгляду через збіг встановленого
законом шестимісячного строку на право
звернення до суду з цими позовними
вимогами.

Керуючись Законом України "Про
соціальний захист дітей війни",
рішенням Конституційного суду України
від 09.07.2007 року по справі № 1-29/2007,
рішенням Конституційного суду України
від 22.05.2008 року по справі № 10-рп/2008,
рішенням Конституційного суду України
26 грудня 2011 року по справі №20-рп/2011,
ст.ст. 7-9,11,71,99,100,158,160,162,163 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково

Визнати протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Котовської міської
ради щодо нарахування та виплати на
користь позивача підвищення до
державної допомоги, як дитині війни.

Зобов'язати Управління соціального
захисту населення Котовської міської
ради здійснити перерахунок та
виплатити на користь ОСОБА_1 підвищення
до державної допомоги в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.І ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за період часу з
26.03.2011р. по 30.06.2011р., з урахуванням
виплачених сум.

В іншій частині позов залишити без
розгляду.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанову суду може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд який
її постановив протягом 10 днів з дня
отримання її копії, складеної у
повному обсязі.

Суддя-