Справа № 2а-1249/10
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
Справа № 10865/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів -
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Нововолинську Волинської
області на рішення Нововолинського
міського суду Волинської області від 13
вересня 2010 року за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Нововолинську Волинської області
про зобов'язання нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії дитині
війни,-

ВСТАНОВИВ:

02.09.2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду із
адміністративним позовом, яким просила
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Нововолинську
Волинської області нарахувати та
виплатити в її користь не виплачене як
дитині війни підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
2006-2007-2008-2009 роки.

Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області від 13 вересня
2010 року позов задоволено частково.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Нововолинську
Волинської області здійснити
нарахування та виплату позивачу пенсії
як дитині війни з урахуванням
підвищення на 30% мінімального розміру
пенсії за віком у періоди з 09 липня 2007
року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008
року до 31 грудня 2009 року, з врахуванням
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

З таким рішенням суду не погодився
відповідач, подавши апеляційну скаргу,
в якій покликається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права. Просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог повністю.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з»явилися, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, а відтак, на
підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд
розглядає справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Суд першої інстанції застосував до
спірних правовідносин загальну
позовну давність тривалістю у три роки
відповідно до ст. 257 Цивільного Кодексу
України.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки 18 лютого 2010 року Верховною
Радою України прийнято Закон України №
1691-VI «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
юрисдикції справ, пов'язаних із
соціальними виплатами», який набрав
чинності 10 березня 2010 року.

Цим Законом було встановлено, що справи
щодо спорів з приводу призначення,
обчислення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням та інших
соціальних виплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг, речового
майна, пайків або грошової компенсації
замість них суди розглядають у порядку
цивільного судочинства, а п. 3 ч. 1 ст. 18
КАС України виключено.

Однак, Рішенням Конституційного Суду
України № 19-рп/2010 від 09.09.2010 року у
справі щодо підвідомчості справ,
пов'язаних із соціальними виплатами,
норми Закону № 1691-VI від 18.02.2010 року та
ЦПК України, відповідно до яких справи,
пов'язані із соціальними виплатами, що
підлягають розгляду адміністративними
судами, було передано місцевим
загальним судам для розгляду в порядку
цивільного судочинства (пункти 1, 2
резолютивної частини зазначеного
Рішення), визнано такими, що не
відповідають Конституції України, а
отже справу слід розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відтак, колегія суддів зазначає, що при
зверненні до суду позивачем пропущено
шестимісячний строк звернення до суду,
передбачений ч.2 ст.99 КАС України та не
наведено поважних причин його
пропуску.

Відповідно до ст.100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із вищевказаним позовом, відсутність
поважних причин для поновлення строку,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що позовні вимоги позивача про
зобов'язання провести нарахування та
виплату підвищення до пенсії
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року до 31.12.2009 року, необхідно
залишити без розгляду.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, а тому
постанова суду підлягає скасуванню, а
адміністративний позов слід залишити
без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 195, 197, п. 4 ч. 1 ст.
198, ст. 203, п. 4 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Нововолинську Волинської області
задовольнити частково.

Рішення Нововолинського міського суду
Волинської області від 13 вересня 2010
року у справі № 2-1249/10 скасувати , а
позовну заяву залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін