Справа № 2-а-22562/11
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Буймова Л.П.
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Міщука М. С.

суддів: Бєлової
Л.В., Гром Л.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України в
місті Фастові на постанову
Фастівського міськрайонного суду
Київської області за позовом ОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду України в
місті Фастові про визнання відмови в
перерахунку пенсії неправомірною та
зобов'язання зробити перерахунок та
виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із
позовом до УПФУ про визнання
неправомірними дій щодо неналежного
проведення перерахунку пенсії та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії відповідно до статей 40, 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»з
урахуванням показника середньої
заробітної плати працівників на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за 2009 рік та отримання додаткової
пенсії відповідно до ст. 51 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою суду першої інстанції
позов задоволено. Суд зобов'язав
відповідача зробити перерахунок та
виплатити позивачу пенсію, виходячи з
показника середньої заробітної плати
за 2009 рік з урахуванням проведених
виплат та додаткової пенсії відповідно
до ст. 51 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову про відмову у
задоволенні позовних вимог повністю.
Апелянт зазначає, що для обчислення
пенсії правомірно врахована заробітна
плата, яка визначена з урахуванням
показника середньої заробітної плати в
середньому на одну застраховану особу,
за 2007 рік.

Суд, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивач перебуває на
обліку в УПФУ, одержуючи пенсію за
віком. Після призначення пенсії
позивач продовжувала працювати.
Приймаючи рішення про
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
має право на перерахунок пенсії за
віком згідно статями 40, 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування»із застосування
показника середньої заробітної плати
працівників за 2009ік.

Колегія суддів не може погодитись
з таким висновком, оскільки він не
ґрунтується на вимогах чинного
законодавства України.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів
України»було внесено зміни до статей 40,
42 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування»та змінено порядок
здійснення перерахунку пенсії.

Згідно внесених змін частини 4
статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування»передбачала, що у разі
якщо застрахована особа після
призначення пенсії продовжувала
працювати, провадиться перерахунок
пенсії з урахуванням не менше ніж 24
місяців страхового стажу після
призначення (попереднього перерахунку)
пенсії незалежно від перерв у роботі.
Перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія. За бажанням
пенсіонера перерахунок пенсії
провадиться із заробітної плати за
періоди страхового стажу, зазначені в
частині 1 статті 40 цього Закону, із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії.
При цьому з періоду, за який
враховується заробітна плата (дохід)
для перерахунку пенсії, період після
призначення пенсії не підлягає
виключенню згідно із абзацом 3 частини 1
статті 40 Закону.

Відповідно до абзацу 3 частини 1
статті 40 вказаного Закону у редакції
від 28.12.2007 року, за вибором особи, яка
звернулася за пенсією, з періоду, за
який враховується заробітна плата
(дохід) для обчислення пенсії,
виключається період до 60 календарних
місяців страхового стажу підряд за
умови, що зазначений період становить
не більше ніж 10 відсотків тривалості
страхового стажу, врахованого в
одинарному розмірі. У всіх випадках,
крім випадку, передбаченого абзацом 2
частини 1 статті 40, період, за який
враховується заробітна плата, після
виключення 10 відсотків тривалості
страхового стажу, не може бути меншим
ніж 60 календарних місяців.

Згідно підпункту 3 пункту 11
постанови КМУ від 28.05.2008 року № 530
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян», у разі
коли застрахована особа після
призначення пенсії відповідно до
Закону продовжувала працювати,
проводиться перерахунок пенсії з
урахуванням не менш як 24 місяців
страхового стажу після призначення
(попереднього перерахунку) пенсії
незалежно від перерв у роботі.
Перерахунок пенсії проводиться із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія. За бажанням
пенсіонера перерахунок пенсії
проводиться із заробітної плати за
періоди страхового стажу, зазначені в
частині 1 статті 40 Закону, із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників у
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
Закону враховується для обчислення
пенсії за календарний рік, що передує
року перерахунку пенсії. При цьому з
періоду, за який враховується
заробітна плата (дохід) для перерахунку
пенсії, період, що настає після
призначення пенсії, не підлягає
виключенню згідно з абзацом 3 частини
1статті 40 Закону.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Рішенням Конституційного Суду
України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року зміни,
внесені Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України»зміни, визнані такими, що
не відповідають Конституції України.

Таким чином, зміни, внесені до
статей 40, 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування»Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»втратили
чинність 22.05.2008 року.
Відповідно, з цього часу відновлено дію
статей 40, 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування»у редакції, що існувала до
прийняття Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України». Прийняття
нормативно-правового акту про
відновлення дії норми закону, яка
існувала до внесення до неї змін, що в
подальшому були визнані
неконституційними, не вимагається.

Положення частини 4 статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування»у редакції, що були
відновлені з 22.05.2008 року, передбачають,
що у разі якщо застрахована особа після
призначення пенсії продовжувала
працювати, провадиться перерахунок
пенсії з урахуванням страхового стажу
після призначення пенсії. Кожний
наступний перерахунок пенсії
провадиться не раніш як через два роки
після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Отже, згідно чинного на даний час
пенсійного законодавства при
перерахунку пенсії враховується
наступне:

- перебування на роботі протягом 2 років
після призначення (попереднього
перерахунку) пенсії;

- заробітна плата (доход), з якого була
обчислена пенсія або за періоди
страхового стажу, зазначені в частині 1
статті 40 цього Закону.

Разом з тим, у частині 4 статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування»у відновленій редакції не
передбачено застосування під час
перерахунку пенсії ні показника
середньої заробітної плати
працівників у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії
(який був передбачений Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування»у редакції від 28.12.2007 року
та постанова КМУ № 530 від 28.05.2008 року), ні
показника середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії (який враховується
при визначенні заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії згідно
частиною 2 статті 40 Закону).

Також слід звернути увагу, що в
частині 2 статті 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування»у відновленій редакції у
формулі визначення заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії
зазначено, що показник Зс -це середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії. На
вказаний показник є посилання лише у
формулі, передбаченій для визначення
заробітної плати (доходу) для
призначення пенсії. Посилання на нього
у статті, яка передбачає порядок та
підстави перерахунку пенсії, відсутні.

З огляду на викладене колегія
суддів приходить до висновку, що
показник «середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії», застосовується
виключно при призначенні пенсії та
залишається незмінним під час
здійснення перерахунку пенсії на
підставі частини 4 статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування».

Викладене свідчить про
відсутність у відповідача правових
підстав для перерахунку пенсії із
застосуванням показника заробітної
плати (доходу) в середньому на одну
особу в цілому по Україні, з якої
сплачено страхові внески за 2009ік.

Що стосується решти позовних
вимог суд апеляційної інстанції вважає
за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до статті 49
Закону пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 51 Закону особам,
віднесеним до категорії 4, додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 15% мінімальної
пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно якої мінімальна
пенсія за віком дорівнює прожитковому
мінімуму, встановленому для осіб, що
втратили працездатність. Законом
України «Про державний бюджет України
на 2010 рік»збільшено розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Всупереч ст. 51
Закону, позивачу щомісячне підвищення
до пенсії виплачувалась відповідно до
постанови КМУ від 03.01.2002 року № 1.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами Закон України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»має вищу
юридичну силу ніж вказана вище
постанова Кабінету Міністрів України,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав позивача.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії»основні
державні соціальні гарантії
встановлюються законами з метою
забезпечення конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень.
До числа основних державних соціальних
гарантій включається мінімальний
розмір пенсії за віком. Виключно
законами України визначається
мінімальний розмір пенсії за віком
(ст.19 вказаного Закону). Будь-яким іншим
законом, крім Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії не встановлений, а тому відсутні
правові підстави для застосування
іншої величини для розрахунку
підвищення пенсії позивачу як особи
постраждалої внаслідок аварії на ЧАЕС.

Таким чином, позивач має право на
додаткову пенсію в розмірі 15%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Отже, доводи апеляційної скарги
не спростовують правильності
висновків суду першої інстанції в цій
частині позовнгих вимог.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що порушення норм
матеріального права призвели до
неправильного вирішення питання, а
тому керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207
КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Постанову Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 06 липня 2011 р. в частині задоволення
позовних вимог щодо зобов'язання
відповідача зробити перерахунок та
виплатити позивачу пенсію, виходячи з
показника середньої заробітної плати
за 2009 рік з урахуванням проведених
виплат - скасувати та прийняти нову про
відмову в їх задоволенні.

В решті постанову Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 06 липня 2011 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя

Міщук М.С.

Судді:

Бєлова Л.В.

Гром Л.М.