Справа № 754/1203/14-а
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/133/14
Справа №754/1203/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.04.2014 року Деснянський районний
суд м.Києва у складі

головуючого - судді Галась І.А.

при секретарі - Фацул М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Деснянському районі міста Києва про
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
позовом до Управління пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва,
в якому просить суд визнати дії
Управління пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва
неправомірними, щодо відмови у
перерахунку пенсії, як державному
службовцю, відповідно до Закону
України «Про державну службу» в
розмірі 90 відсотків заробітної плати
за останнім місцем роботи на державній
службі, зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва, здійснити
перерахунок пенсії з 11 червня 2012 р. в
розмірі 90 % заробітної плати,
враховуючи матеріальну допомогу на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань, індексацію
заробітної плати, грошової винагороди
за сумлінну працю. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що вона отримує
пенсію по інвалідності ІІ групи з 11.06.2012
року, як державний службовець,
відповідно до Закону України «Про
державну службу». Звернувшись до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії, відповідно до Закону України
«Про державну службу» в розмірі 90
відсотків заробітної плати за останнім
місцем роботи на державній службі з
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, грошової винагороди
за сумлінну працю; 26.12.2013р. отримала
відмову в перерахунку пенсії. Тому Вона
була змушена звернутися до суду та
просила позовні вимоги задовольнити.
Додатково позивач наголосила на тому,
що Закон України № 3668-У1 від 08.07.2011 року
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», яким були внесені зміни до ст.
37 та 37-1 Закону України порушує її
конституційні права, а отже не може
бути використаний при визначенні
розміру пенсії.

Позивачка в судовому засіданні
підтримала позов, просила задовольнити
посилаючись на викладені в позовній
заяві обставини.

Представник відповідача в
судовому засіданні зазначила, про те,
що дії Управління відповідають чинному
законодавству, просила у задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку в Управлінні
пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва з 11 червня
2012 року та отримує пенсію по
інвалідності ІІ групи, як державний
службовець відповідно до Закону
України «Про державну службу». Стаж
державної служби складає понад 10
років.

Звернення позивача про
перерахунок пенсій, відповідно до
Закону України «Про державну службу» в
розмірі 90 відсотків заробітної плати
за останнім місцем роботи на державній
службі до Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
із заявою, в якому вона просила також
врахувати виплачену матеріальну
допомогу на оздоровлення та для
вирішення соціально-побутових питань,
індексацію заробітної плати, грошової
винагороди за сумлінну працю,
відповідачем 26.12.2013р. залишено без
задоволення.

Відповідно до ст. 37 Закону України
«Про державну службу» ( в редакція яка
діяла на час призначення пенсії
позивача), на одержання пенсії
державних службовців мають право
чоловіки, які досягли віку 62 роки, та
жінки, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не
є державними службовцями, - у розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. … Пенсія, призначена
відповідно до цієї статті, в період
роботи на посадах, які дають право на
призначення пенсії в порядку і на
умовах, передбачених цим Законом,
законами України "Про статус народного
депутата України", "Про прокуратуру",
"Про наукову і науково-технічну
діяльність", виплачується у розмірі,
обчисленому відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", а
після звільнення з таких посад - у
розмірі, обчисленому відповідно до
цього Закону. Максимальний розмір
пенсії (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії,
цільової грошової допомоги, пенсії за
особливі заслуги перед Україною,
індексації та інших доплат до пенсії,
встановлених законодавством, крім
доплати до надбавок окремим категоріям
осіб, які мають особливі заслуги
перед Батьківщиною) не може
перевищувати десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність. Достроково
призначена пенсія з урахуванням
підпункту "г" частини першої пункту 1
статті 26 Закону України "Про зайнятість
населення", пункту "в" частини другої
статті 12 Закону України "Про загальні
засади подальшої експлуатації і
зняття з експлуатації Чорнобильської
АЕС та перетворення зруйнованого
четвертого енергоблока цієї АЕС на
екологічно безпечну систему" і статті 21
Закону України "Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні" у період до досягнення
пенсійного віку, встановленого
частинами першою та другою цієї
статті, працюючим пенсіонерам не
виплачується. Визначення заробітної
плати для обчислення пенсій державним
службовцям здійснюється в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Пенсія по інвалідності у
розмірах, передбачених частиною першою
цієї статті, призначається за
наявності страхового стажу,
встановленого для призначення пенсії
по інвалідності відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
особам, визнаним інвалідами I або II
групи у період перебування на
державній службі, які мають стаж
державної служби не менше 10 років, а
також особам з числа інвалідів I або
II групи незалежно від часу
встановлення їм інвалідності, які
мають не менше 10 років стажу державної
служби на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
якщо безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії вони
працювали на зазначених посадах.
Пенсія по інвалідності відповідно до
цього Закону призначається незалежно
від причини інвалідності за умови
припинення державної служби.

Відповідно до вимог ст. 37-1 Закону
України «Про державну службу» у разі
підвищення розміру заробітної
плати працюючим державним службовцям,
а також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на
момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Відповідно до частини першої
статті 1 Закону України від 24 березня 1995
року №108/95-ВР «Про оплату праці»,
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону
України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII
«Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9
липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Таким чином, судом встановлено, що
Управлінням пенсійного фонду України
необхідно було при здійсненні
перерахунку позивачу пенсії, як
державному службовцю, керуватися ст.37
ЗУ «Про державну службу» в редакції
чинній на момент призначення пенсії.

Крім того, отримані особою
виплати, з яких були фактично
нараховані та сплачені страхові внески
або збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, враховуються в
заробіток для обчислення пенсії.

З довідки про складові заробітної
плати, виданою Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної в місті Києві
державної адміністрації № 185-Б від 11
червня 2012 року, вбачається, що
позивачці виплачувались «інші
виплати» а саме: матеріальна допомога
на оздоровлення, матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових
питань, індексація заробітної плати,
грошова винагорода за сумлінну працю в
органах державної служби.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
правомірності своїх дій та
бездіяльності в частині не включення
сум графи «Інша виплати» про
обчисленні пенсії позивача.

Одночасно стороною позивача не
була надано доказів, які б давали суду
підстави вважати що прийняття Закону
України Закон України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»
порушує конституційні права позивача
на отримання пенсії.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС
України, суд може прийняти постанову,
яка б гарантувала дотримання і захист
прав, свобод, інтересів людини і
громадянина, у сфері публічно правових
відносин з боку суб'єктів владних
повноважень.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст.ст. 19, 46 Конституції
України, ст. 37, 37-1 Закону України «Про
державну службу», Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.ст. 1, 2, 5, 11, 71, 72, 122, 159-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Деснянському районі міста Києва про
зобов'язання вчинити дії задовольнити
частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва щодо не включення в розрахунок
розміру пенсії ОСОБА_1 з моменту
призначення складових оплати праці
"Інші виплати", на які нараховувались
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування -
неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва включити в розрахунок розміру
пенсії ОСОБА_1 складові заробітної
плати на підставі довідки Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної в місті Києві
державної адміністрації № 185-Б від 11
червня 2012 року "Інші виплати", на які
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та здійснити перерахунок
пенсії з 11 червня 2012 року.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана на протязі десяти днів
з дати її проголошення.

Суддя