Справа № 668/1258/13а
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 668/1258/13а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Кузьміна О.І.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової
І.Г.,

за участю: особи, які беруть участь у
справі, у судове засідання не прибули,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління юстиції у
Херсонській області на постанову
Суворовського районного суду міста
Херсона від 15 березня 2013 року по справі
за адміністративним позовом
Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Херсонській
області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2013 року управління Пенсійного
фонду України в м. Херсоні (далі -
управління ПФУ) звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області (далі - управління
ДВС) про визнання дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Кондратюк С.С.
протиправними та скасування постанови
від 14.01.2013 року про накладення штрафу у
розмірі 680,00 грн.

Постановою Суворовського районного
суду м. Херсона від 15 березня 2013 року
позовні вимоги задоволено. Суд визнав
дії старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Кондратюк С.С.
протиправними, та скасував постанову
від 14.01.2013 року про накладення штрафу на
Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні в розмірі 680,00 грн.

Не погоджуючись з постановою суду,
представником Головного управління
юстиції у Херсонській області подана
апеляційна скарга, в якій зазначено, що
вказана постанова прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи, тому
постанова підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
скасування про накладення штрафу від
14.01.2013 року в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
02 серпня 2012 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Кондратюком С.С. прийнято постанову ВП
№ 33721158 про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
постанови Суворовського районного
суду м. Херсона про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Херсона
провести перерахунок і виплатити
державну пенсію ОСОБА_2 у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду
здоров'ю у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком з 27 червня 2010 року по 14
лютого 2011 року.

У пункті 3 вказаної постанови,
державний виконавець попередив
боржника про те, що у разі ненадання
останнім документального
підтвердження повного виконання
рішення, буде розпочато примусове
виконання рішення із стягненням з
боржника виконавчого збору та витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених Законом України "Про
виконавче провадження".

Постановою від 12.11.2012 року сторону
виконавчого провадження, а саме
боржника змінено на позивача по даній
справі, а саме Управляння Пенсійного
фонду України у місті Херсоні.

14 січня 2012 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Кондратюком С.С., відповідно до статей
11, 75, 89 Закону України "Про виконавче
провадження", прийнято постанову про
накладення на управління ПФУ штраф у
сумі 680 грн., у зв'язку з невиконанням у
добровільному порядку рішення суду.

Вирішуючи справу та задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції
вважав, що державним виконавцем не
враховано фактичні обставини щодо
неможливості виконання Пенсійним
фондом судового рішення, а тому дійшов
до висновку, що рішення державного
виконавця по накладенню штрафу
прийнято при неповному та неналежному
з'ясуванні причин його самостійного
невиконання, тому постанову від 14.01.2013
року про накладення штрафу суд визнав
незаконною та скасував.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду з огляду на
наступне.

Порядок виконання судових рішень
регулюється Законом України 21.04.1999 р. №
606-XIV "Про виконавче провадження" (у
редакції на час прийняття спірної
постанови, далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до статті 75 Закону № 606-XIV,
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець відповідно до
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. У разі невиконання
зазначених вимог без поважних причин
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до ст. 89
цього Закону і не пізніше п'яти робочих
днів з дня його накладення повторно
визначає стан виконання рішення.

Також, колегія суддів вважає
необхідним зазначити, що під поважними
причинами слід розуміти лише ті
обставини, які об'єктивно є
непереборними, тобто не залежать від
волевиявлення особи, пов'язані з дійсно
істотними обставинами, перешкодами чи
труднощами, що унеможливлюють
виконання у добровільному порядку
рішення суду. Такі обставини мають бути
підтверджені відповідними та
належними доказами.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
враховував посилання позивача на
відсутність фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", як на
поважну причину невиконання рішення
суду.

Однак, судом першої інстанції не було
враховано, що відповідно до частини 2
статті 14 КАС України, постанови та
ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Та, частиною 3 статті
14 КАС України передбачено, що
невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Також, колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції помилково не було
взято до уваги рішення Європейського
суду з прав людини від 29 червня 2004 року
по справі "Жовнер проти України",
відповідно до якого, державний орган не
може посилатися на відсутність коштів,
щоб не виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням.

Крім того, враховуючи практику
Європейського суду з прав людини,
невиконання рішення суду у зв'язку з
відсутністю коштів, є порушенням п. 1 ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікованою
Україною 17 липня 1997 року, та яка є
частиною національного законодавства,
а також статті 1 Протоколу №1 до
зазначеної Конвенції.

На думку колегії суддів, реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Оскільки, позивачем не надано доказів
невиконання позивачем виконавчого
листа № 2а-965/11 виданого 27.07.2012р. з
поважних причин, а також не було
наведено доказів в обґрунтування
поважності причин невиконання рішення
ні в ході виконавчого провадження, ні в
ході судового розгляду справи, колегія
суддів приходить до висновку про
правомірність дій державного
виконавця щодо винесення постанови про
накладення штрафу на позивача за
невиконання без поважних причин
рішення суду.

Оскаржувана постанова про накладення
штрафу винесена державним виконавцем в
межах його компетенції та у
відповідності до вимог законодавства,
а тому відсутні підстави для її
скасування.

Позовні вимоги управління ПФУ про
скасування постанови про накладення
штрафу за невиконання рішення суду по
виконавчому провадженню належним
чином не обґрунтовані, не підтверджені
наявними у справі матеріалами та
доказами, а тому задоволенню не
підлягають.

Суд першої інстанції не дав належної
правової оцінки зазначеним обставинам,
та дійшов до помилкового висновку про
неправомірність дій державного
виконавця та обґрунтованості позовних
вимог.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції при розгляді справи
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, не доведено
обставини, які суд першої інстанції
вважав встановленими, і, крім того,
судом порушено норми матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а тому постановлене
судове рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Херсонській
області - задовольнити.

Постанову Суворовського районного
суду міста Херсона від 15 березня 2013
року - скасувати, та прийняти по справі
нову постанову, якою у задоволені
адміністративного позову Управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Херсонській
області про визнання дій державного
виконавця неправомірними та
скасування постанови про накладення
штрафу - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: