Справа № 826/15248/13-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Костенко Д.А.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко
Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 листопада 2013
року у справі за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства "Промзв'язок" до Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про скасування
податкових повідомлень-рішень №,
№, № від 13.09.2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року позивач - Публічне
акціонерне товариство "Промзв'язок"
звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про скасування
податкових повідомлень-рішень №,
№, № від 13.09.2013 року, в якому
просив скасувати податкові
повідомлення - рішення Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 13.09.2013 року №
№, №, №.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 листопада 2013 року позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 листопада 2013
року та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі. Свої вимоги апелянт
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції при постановленні
оскаржуваного рішення було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

У судове засідання сторони та їх
представники не з'явилися, причини
неявки суду невідомі, про розгляд
справи були повідомлені належним
чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
Управління Міндоходів у м. Києві -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 21 листопада 2013 року -
без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі суд
першої інстанції виходив з того, що
матеріалами справи підтверджується
реальне здійснення господарських
операцій за договорами виконання
робіт, укладених позивачем з ТОВ «БК
«Палаццо», факт виконання договорів
підтверджується належним чином
оформленими податковими накладними,
виданих зареєстрованим на час їх
виписки суб'єктами господарської
діяльності - платниками податку на
додану вартість, договірними цінами,
локальними кошторисами, довідками про
вартість виконаних будівельних робіт,
актами приймання будівельних робіт,
оплата товару підтверджується
банківськими виписками. Відповідачем,
натомість єдиною підставою для
визнання укладених угод нікчемними та,
відповідно, порушення позивачем норм
ПК України є посилання на неможливість
проведення зустрічної звірки
контрагента позивача, що є порушенням
норм чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено колегією суддів, ПАТ
«Промзв'язок» ()
зареєстроване 16.09.1994 року Оболонською
районною у м. Києві державною
адміністрацією, свідоцтво про державну
реєстрацію від 16.09.1994 року № 1003037.

На підставі наказу від 13.08.2013 року №503
та згідно з пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК
відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку повноти
обчислення та своєчасності сплати до
бюджету ПДВ за період з 01.04.2012 року по
28.02.2013 року та податку на прибуток за
період з 01.04.2012 року по 31.12.2012 року
позивачем при взаємовідносинах із ТОВ
"БК "Палаццо".

За результатами вищевказаної
перевірки відповідачем складено Акт
від 27.08.2013 року №410/22-05-07/05744797, яким
встановлено порушення позивачем пп.
134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п.
138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 149.1 ст. 149
та п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 201.1
ст. 201 ПК, що призвело до заниження
податку на прибуток на 6757 грн. (у т.ч.: за
1 півр. 2012 на 4974 грн., за 9 міс. 2012 на суму
6757 грн.), ПДВ на 6436 грн. (у т.ч.: за квітень
2012 на 1122 грн., за травень 2012 на 3615 грн., за
липень 2012 на суму 1699 грн.), а також до
завищення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
податкового кредиту з ПДВ за лютий 2013
на 817 грн.

Згідно з актом зміст порушення полягає
у тому, що позивачем неправомірно
включено витрати на придбання у ТОВ "БК
"Палаццо" робіт (послуг) та нарахований
на користь ТОВ "БК "Палаццо" ПДВ в ціні
робіт (послуг) до складу валових витрат
і податкового кредиту з ПДВ у зв'язку з
тим, що правочин з ТОВ "БК "Палаццо" не
спрямований на реальне настання
правових наслідків, обумовлених ним.

Даний висновок зроблено відповідачем
на підставі акта Ірпінської ОДПІ
Київської області ДПС від 14.05.2013
№156/22-4/31748459 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ "БК
"Палаццо" щодо підтвердження
господарських відносин із
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період з
01.01.2011 по 30.04.2013, в якому зазначено, що
відповідно до ч. 5 ст. 203, п. 1, п. 2 ст. 215 ЦК
правочини ТОВ "БК "Палаццо", укладені з
іншими контрагентами не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
передбачених ними.

На підставі Акту перевірки від 27.08.2013
року №410/22-05-07/05744797, посадовими особами
відповідача винесено наступні
податкові повідомлення-рішення від
13.09.2013 року:

- №, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з ПДВ на 8045 грн. (у
т.ч.: основний платіж - 6436 грн., штраф - 1609
грн.);

- №, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток на 8046,25 грн. (у т.ч.: основний
платіж - 6757 грн., штраф - 1689,25 грн.);

- №, яким позивачу зменшено
від'ємне значення з ПДВ на 817 грн.

Вважаючи податкові повідомлення -
рішення таким, що підлягають
скасуванню, позивач звернувся до суду.

Обговорюючи правомірність позовних
вимог, колегія суддів приходить до
наступного.

Згідно пункту 138.1 статті 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу,
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

У відповідності до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п . 198.1 та 198.2 Податкового
кодексу України (далі - ПК України)
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.4 ПК України передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту,
відповідно до п. 198.6 ПК України, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України
встановлено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Статтями 3 та 9 Закону України від 16.07.1999
року №996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
встановлено, що бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством та на даних
якого ґрунтується, зокрема, податкова
звітність. Підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій визначено первинні документи,
які фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Так, з матеріалів справи вбачається,
між позивачем (замовник) та ТОВ "БК
"Палаццо" (Підрядник) протягом 2012 - 2013
років було укладено ряд господарських
договорів, а саме:

- договір від 09.04.2012 року №10, згідно з
яким Підрядник зобов'язується виконати
роботи по аварійному ремонту ділянки
пожежного водопроводу 1-го та 2-го
поверхів (ділянки №2 цеху №1) та
зовнішнього колодязя, вартістю 6731,95
грн. (у т.ч. ПДВ-1121,99 грн.).

З метою підтвердження реальності
укладеного договору позивачем до
перевірки надавались: договірна ціна,
локальний кошторис №2-1-1, довідка про
вартість виконаних будівельних робіт
за квітень 2012 р. від 27.04.2012 року, акт
приймання виконаних будівельних робіт
від 27.04.2012 року на суму 3731,95 грн. (у т.ч.
ПДВ - 1121,99 грн.), податкові накладні (далі
- ПН) від 18.04.2012 року №23 на суму 4039,17 грн.
(у т.ч. ПДВ - 673,20 грн.) та від 27.04.2012 року
№74 на суму 2692,78 грн. (у т.ч. ПДВ - 448,80 грн.).

- договір від 26.04.2012 року №75, згідно з
яким Підрядник зобов'язується виконати
роботи по реконструкції вентсистеми
відрізного станка (участок прорізки
металу, цех №1), вартістю 6862,54 грн. (у т.ч.
ПДВ - 1143,76 грн.).

З метою підтвердження реальності
укладеного договору позивачем до
перевірки надавались: договірна ціна,
локальний кошторис №2-1-1, довідка про
вартість виконаних будівельних робіт
за травень 2012 року від 21.05.2012 року, акт
приймання виконаних будівельних робіт
від 21.05.2012 року на суму 6862,54 грн. (у т.ч.
ПДВ - 1143,76 грн.), ПН від 07.05.2012 року №5 на
суму 4117,54 грн. (у т.ч. ПДВ - 686,26 грн.) та від
21.05.2012 року №37 на суму 2745 грн. (у т.ч. ПДВ -
457,50 грн.).

- договір від 10.05.2012 року №74, згідно з
яким Підрядник приймає на себе
обов'язок із виконання робіт по монтажу
металевих конструкцій для
встановлення ручної пересувної талі в
приміщенні компресорної, вартістю 8996,78
грн. (у т.ч. ПДВ - 1499,46 грн.).

З метою підтвердження реальності
укладеного договору позивачем до
перевірки надавались: договірна ціна,
локальний кошторис №2-1-1, довідка про
вартість виконаних будівельних робіт
за травень 2012 року від 28.05.2012 року, акт
приймання виконаних будівельних робіт
від 28.05.2012 року на суму 8996,78 грн. (у т.ч.
ПДВ - 1499,46 грн.), ПН від 28.05.2012 року №72 на
суму 3598,71 грн. (у т.ч. ПДВ - 599,79 грн.) та від
11.05.2012 року №11 на суму 5398,07 грн. (у т.ч.
ПДВ - 899,68 грн.).

- договір від 14.05.2012 року №76, згідно з
яким Підрядником зобов'язується
виконати роботи по аварійному ремонту
ділянок дощової каналізації та
водопроводу (корп. №1, 3 поверх),
вартістю 5829,58 грн. (у т.ч. ПДВ - 971,6 грн.).

З метою підтвердження реальності
укладеного договору позивачем до
перевірки надавались: договірна ціна,
локальний кошторис №2-1-1, довідка про
вартість виконаних будівельних робіт
за травень 2012 року від 28.05.2012 року, акт
приймання виконаних будівельних робіт
від 28.05.2012 року на суму 5829,58 грн. (у т.ч.
ПДВ - 971,60 грн.), ПН від 28.05.2012 року №73 на
суму 2331,83 грн. (у т.ч. ПДВ - 388,64 грн.) та від
22.05.2012 року №43 на суму 3497,75 грн. (у т.ч.
ПДВ - 582,96 грн.).

- договір від 05.07.2012 року №79, згідно з
яким Підрядник бере на себе
зобов'язання виконати роботи по
монтажу металевих стовпів для
улаштування огорожі та фундаменту під
механічні ножиці, вартістю 8493,63 грн. (у
т.ч. ПДВ - 1698,73 грн.).

З метою підтвердження реальності
укладеного договору позивачем до
перевірки надавались: договірна ціна,
локальний кошторис №2-1-1, довідка про
вартість виконаних будівельних робіт
за липень 2012 року від 17.07.2012 року, акт
приймання виконаних будівельних робіт
від 17.07.2012 року на суму 8493,63 грн. (у т.ч.
ПДВ - 1698,73 грн.), ПН від 06.07.2012 року №13 на
суму 6115,42 грн. (у т.ч. ПДВ - 1019,24 грн.) та
від 17.07.2012 року №41 на суму 4076,94 грн. (у
т.ч. ПДВ - 679,49 грн.).

- договір від 11.02.2013 року №3, згідно з
яким Підрядник повинен виконати заміну
пошкодженої ділянки дощової
каналізації (корпус №1), вартістю 4085,60
грн. (без ПДВ).

З метою підтвердження реальності
укладеного договору позивачем до
перевірки надавались: акт приймання
виконаних будівельно-ремонтних робіт
від 25.02.2013 року на суму 4902,72 грн. (у т.ч.
ПДВ - 817,12 грн.) та ПН від 12.02.2013 року №18
на суму 2941,63 грн. (у т.ч. ПДВ - 490,27 грн.) та
від 25.02.2013 року №46 на суму1961,09 грн. (у т.ч.
ПДВ - 326,84 грн.).

Колегія суддів звертає увагу на той
факт, що усі первинні документи
оформлені у відповідності до вимог
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.1999 р. № 996-ХІV та
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05 червня
1995 року за № 168/704.

Наявні в матеріалах справи податкові
накладні, що були виписані
контрагентом позивача за результатами
укладених договорів містять усі
обов'язкові реквізити, передбачені п.
201.1 ст. 201 ПК України.

Судом першої інстанції також вірно
наголошено, що на час існування спірних
правовідносин, контрагент позивача був
належним чином зареєстрований як
юридична особа та як платник податку на
додану вартість, відтак мав належний
обсяг правосуб'єктності для здійснення
господарських операцій.

Варто наголосити, що єдиною підставою
для визнання укладених позивачем угод
недійсними є посилання відповідача на
транзитний акт Ірпінської ОДПІ
Київської області ДПС від 14.05.2013 року
№156/22-4/31748459 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ "БК
"Палаццо" щодо підтвердження
господарських відносин із
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період з
01.01.2011 року по 30.04.2013 року, оскільки він є
недопустимим доказом по справі в
частині визначення органом ДПС
правомірності правочинів і оцінки
дійсності господарських ТОВ "БК
"Палаццо" та визнання їх такими, що
суперечать моральним засадам
суспільства та спрямовані на
заволодіння майном держави, оскільки
за відсутності відповідних правових і
фактичних підстав та без належного
документального підтвердження
органами ДПС зроблено суб'єктивні
висновки щодо результатів
господарської діяльності платника
податків.

З даного приводу варто також зазначити,
що відповідно до правової позиції
Вищого адміністративного суду України,
викладеної у Листі від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11,
оцінюватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Не є обов'язковою передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими посилання
відповідача про відсутність ТОВ "БК
"Палаццо" за місцезнаходженням, про що
зазначено у довідці від 12.04.2013 року №
299/7/07014, оскільки дана довідка складена
саме у 2013 році не спростовує можливість
здійснення робіт контрагентом
позивача у квітні, травні, липні 2012 року
та фактичного знаходження контрагента
в цей період за своїм
місцезнаходженням.

Необгрунтованими є також посилання
відповідача на наявність у провадженні
слідчого відділу ДПІ у Солом'ян-ському
районі м. Києва ДПС матеріалів
досудового розслідування, внесених до
Єдиного державного реєстру досудових
розслідувань за №00000086 від 26.03.2013
року, оскільки вони не віднесені п. 83.1
ст. 83 ПК до підстав для висновків під
час перевірки, а вказані відповідачем
обставини не мають наперед
встановленого й доведеного характеру,
тобто не є юридичними фактами, позаяк
обвинувальний вирок суду в
кримінальній справі відсутній. Факт
порушення кримінального провадження
за №00000086 від 26.03.2013 не доводить
відсутність реального спрямування
укладених позивачем із ТОВ "БК "Палаццо"
правочинів чи відсутність
господарських операцій і не спростовує
правового значення складених за цими
операціями первинних документів.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
Управління Міндоходів у м. Києві -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 21 листопада 2013 року -
без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного Управління
Міндоходів у м. Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 листопада 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.