Справа № 814/570/13-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/570/13-а

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та
Лук'янчук О.В.

при секретарі Івановій - Черноус К.І.

за участю представників апелянта -
Чорного А.М. та Омельчука Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю"Крон Ч та К" та
Державної податкової інспекції у
Корабельному районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 26.03.2013 року
по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю"Крон Ч та К"
до Державної податкової інспекції у
Корабельному районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю"Крон Ч та К"
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Корабельному районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення - рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач
послався на безпідставну оцінку ДПІ
укладених ним правочинів, як нікчемних
та фактичне отримання товару і послуг
від таких контрагентів, як ТОВ
"Восток-Сервіс-Миколаїв", ТОВ "БК
Київбудмонтаж" і ТОВ
"Соборное-1".

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 26.03.2013 року
позов задоволено частково. Податкове
повідомлення рішення від 24 січня 2013р.
№ визнано
протиправним і скасовано в частині
визначення грошового зобов'язання з
податку на прибуток підприємств в сумі
608,0 грн. та застосування штрафної
(фінансової) санкції в розмірі 152,0 грн.,
податкове повідомлення рішення від 24
січня 2013р. № визнано
протиправним і скасовано в частині
визначення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 487,0
грн. та застосування штрафної
(фінансової) санкції в розмірі 122,0 грн. В
решті адміністративного позову
відмовлено. Відшкодовано ТОВ "Крон Ч та
К" судовий збір в сумі 16,34 грн. з
Державного бюджету України, шляхом
його безспірного списання з рахунку
ДПІ у Корабельному районі
м. Миколаєва Миколаївської області
Державної податкової служби.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, Товариство з
обмеженою відповідальністю"Крон Ч та К"
та Державна податкова інспекція у
Корабельному районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби в апеляційних
скаргах зазначають про
невідповідність висновків суду
обставинам справи. При цьому апелянти
вважають, що судом допущено порушення
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи по суті. У зв'язку з чим в
апеляційній скарзі Товариства з
обмеженою відповідальністю"Крон Ч та
К"ставиться питання про скасування
постанови суду першої інстанції і
винесення нової постанови із
задоволенням позовних вимог в повному
обсязі, а в апеляційній скарзі
Державної податкової інспекції у
Корабельному районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби ставиться питання
про скасування постанови суду першої
інстанції і винесення нової постанови
із відмовою в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність підстав для задоволення
апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю"Крон Ч та К"
та залишення апеляційної скарги
Державної податкової інспекції у
Корабельному районі м.
Миколаєва Миколаївської області
Державної податкової служби без
задоволення.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, що в грудні 2012 p. ДПІ
провела документальну позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ "Восток-Сервіс-Миколаїв" за
березень, квітень, липень, вересень,
листопад 2010 p., з ТОВ "Соборное-1" за лютий
2012 p., з ТОВ "БК Київбудмонтаж" за
березень, квітень, липень 2011 р. та
наступними контрагентами-покупцями.

Результати перевірки оформлені актом
від 9 січня 2013 р. № 3/22-00/13849441 .

Як зазначено у висновку акту перевірки,
позивачем порушені наступні норми
законодавства:

- ст. 5 п. 5.1., п. 5.2. пп. 5.2.1., п. 5.3. пп. 5.3.9.
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств", який регулював
спірні правовідносини на час їх
виникнення, ст. 44 п. 44.1., ст. 138 п. 138.1., п.
138.2, ст. 139 п. 139.1. пп. 139.1.9. Податкового
кодексу України (далі -ПК України), ст.
ст. 203, 215, 216, 234 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України), в результаті
чого занижено податок на прибуток
підприємств, на загальну суму 85545,0 грн.;

- ст. 7 п. 7.4. пп. 7.4.1., 7.4.4., 7.4.5. Закону
України "Про податок на додану
вартість", чинного на час виникнення
спірних правовідносин, ст. 44 п. 44.1., ст. 198
п. 198.1., п. 198.2., п. 198.3., п. 198.6., ст. 201 п. 201.1.,
п. 201.4., п. 201.6., п. 201.10. ПК України, ст. ст.
203, 215, 216, 234 ЦК України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість
(далі - ПДВ), який підлягав сплаті до
бюджету, на загальну суму 72193,0 грн.;

- ст. 138 п. 138.1., п. 138.2., ст. 139 п. 139.1. пп. 139.1.9.,
ст. 185 п. 185.1., ст. 187 п. 187.1., ст. 188
п. 188.1., ст. 198 п. 198.1., п. 198.2., п. 198.3., п. 198.6.,
ст. 201 п. 201.1., п. 201.4., п. 201.6., п. 201.10.
ПК України, ст. ст. 203, 215, 234 ЦК України, в
результаті чого завищено собівартість
придбаних та реалізованих товарів
(робіт, послуг) на суму 49302,40 грн.
та податковий кредит на суму 9860,48 грн. з
вартості робіт (послуг), отриманих від
ТОВ "Соборное-1" та завищено доходи та
податкові зобов'язання з ПДВ з
ТОВ "Запорізький теплоенерго
проект".

На підставі висновку акту перевірки 24
січня 2013 р. ДПІ були прийняті такі
податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток підприємств на суму 85545,0 грн.
та застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі 153,0 грн.;

- № , яким позивачу збільшено
податкове зобов'язання з ПДВ на суму
72193,0 грн. та застосовано штрафну
(фінансову) санкцію в розмірі 5485,0 грн.
(а. с. 30-31).

Що стосується відносин між ТОВ "Крон Ч
та К" та його контрагентом ТОВ
"Восток-Сервіс-Миколаїв" судова колегія
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 4
січня 2010 р. позивач уклав із ТОВ
"Восток-Сервіс-Миколаїв" договір № 0301/10
поставки товару, за умовами якого
придбав у вказаного контрагента засоби
індивідуального захисту (респіратори,
рукавички, гумові чоботи) (а. с.
194). Договір складено без порушення норм
законодавства, підписаний
повноважними особами та скріплений
печатками підприємств.

До ДПІ у Корабельному районі м.
Миколаєва надійшов лист від ДПІ у
Ленінському районі м. Миколаєва
№7250/7/23-113 від 05.12.11р. з актом від 02.12.11р.
№3752/23-100/31946649 «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
"Восток-Сервіс-Миколаїв" з питань
правомірності формування податкового
кредиту по взаємовідносинах з ТОВ
«Де-Лонга» за період з 01.01.10 по 31.12.10». В
даному акті зазначено, що відносно
діяльності ТОВ «Де-Лонга» порушено
кримінальну справу за ознаками ст. 205
Кримінального кодексу України, в ході
досудового слідства встановлено, що
відповідно до пояснень директора ТОВ
«Де-Лонга» - ОСОБА_3 він ніякого
відношення до фінансово-господарської
діяльності ТОВ «Де-Лонга» не мав,
будь-які первинні бухгалтерські та
податкові документи, податкові
декларації з ПДВ та з податку на
прибуток підприємства не складав та не
підписував. Встановлено, що ОСОБА_3
засуджений та з 06.10.10 по теперішній час
знаходиться в Кам'янській виправній
колонії УДДУ ПВП у Запорізькій області
та ніяких документів в якості
керівника ТОВ «Де-Лонга» за це період
не підписував. Перевіркою встановлено
відсутність в бухгалтерському обліку
ТОВ "Восток-Сервіс-Миколаїв" первинних
документів по отриманню товарів від
ТОВ «Де-Лонга».

Виходячи з цього відповідач зробив
висновок про відсутність реальної
поставки товару від ТОВ
"Восток-Сервіс-Миколаїв" до позивача
тільки на підставі того, що серед
постачальників ТОВ
"Восток-Сервіс-Миколаїв" мається ТОВ
"Де-Лонга", яке має ознаки фіктивності
(а. с. 100-105).

Однак, податковим органом та
матеріалами справи не доведено , що ТОВ
"Восток-Сервіс-Миколаїв" мав серед
своїх контрагентів лише ТОВ «Де-Лонга»
та обладнання, поставлене від ТОВ
"Восток-Сервіс-Миколаїв" позивачеві по
ланцюгу має відношення до діяльності
ТОВ «Де-Лонга» .

Що стосується відносин між ТОВ "Крон Ч
та К" та його контрагентом ТОВ "БК
Київбудмонтаж" слід зазначити
наступне.

6 січня 2011 р. позивач уклав із ТОВ
інженерний центр "Енергомаш" договір
субпідряду № 209/01-11, за яким Товариство
зобов'язувалось здійснити монтажні
роботи енергетичного обладнання з
реконструкції енергоблоку № 7
Бурштинської ТЕС (а.с.177-186).

В свою чергу, позивач 5 березня, 6 квітня
і 1 липня 2011 р. уклав із ТОВ "БК
Київбудмонтаж" договори підряду, за
якими останнє підприємство повинно
було виконати роботи із теплової
ізоляції електрофільтру (а. с. 63-68).

В укладених позивачем договорах із ТОВ
"БК Київбудмонтаж", а також довідках про
вартість будівельних робіт, актах
приймання виконаних будівельних робіт
та податкових накладних, директором
ТОВ "БК Київбудмонтаж" зазначено
ОСОБА_4, який був допитаний в якості
свідка в рамках досудового слідства у
кримінальній справі.

Суд першої інстанції посилається на
протокол допиту ОСОБА_4 (а.с.108-120), в
якому він заперечив свою причетність
до фінансово-господарської діяльності
ТОВ "БК Київбудмонтаж".

Однак судова колегія вважає, що
протокол допиту свідка не є доказом в
адміністративному судочинстві в
розумінні ч. 1 ст. 69 КАС України,
оскільки він є доказом лише сторони
обвинувачення у відповідній
кримінальній справі. Яка зараз правова
позиція ОСОБА_4 як свідка у зазначеній
кримінальній справі на сьогодні
невідомо. Чи підтримує ОСОБА_4 свої
показання, чи відмовився від них та дає
інші показання, чи є і які результати
експертизи, який взагалі процесуальний
статус у цій кримінальній справі має
ОСОБА_4 також невідомо ні суду, ні
сторонам.

Для адміністративних судів, до
компетенції яких не віднесено розгляд
кримінальних справ, належним доказом
може бути лише вирок суду, який набрав
законної сили.

Крім того, ОСОБА_5, який є засновником і
директором ТОВ "Крон Ч та К", на
запитання суду першої інстанції щодо
обставин укладення договору із ТОВ "БК
Київбудмонтаж" пояснив, що він особисто
ніколи не бачив директора ТОВ "БК
Київбудмонтаж", від імені контрагента
діяв представник, в повноваженнях
якого позивач не пересвідчився. Саме
представнику позивач передавав
підписані документи і від нього ж
отримував підписані договори та
бухгалтерську документацію.

Також в матеріалах справи наявна копія
пояснень Чорного А.М. (а.с.123), в яких він
зазначає, що особисто директора ТОВ "БК
Київбудмонтаж", який підписував
укладені договори, він не знає,
оскільки вся необхідна документація по
укладанню договорів передавалася
поштою. Відповідно цих же пояснень
Чорний А.М. акти виконаних робіт були
оформлені на території ТОВ "Крон Ч та К"
та передавалися юридичним особам на
підпис.

Як вбачається з матеріалів справи,
реальність виконання вказаних робіт
підтверджується наявністю договорів
підряду за № 094/03 від 5 березня 2011 року,
№ 097/04 від 6 квітня 2011 року та № 099 від 1
липня 2011 року, актами виконаних робіт,
довідкою по формі № 3, податковими
накладними, реєстрами бухгалтерського
звіту за відповідний період, реєстрами
бухгалтерського звіту за формою № 1002
від 24.12.2010 року, оплатою виконаних робіт
та фото фіксацією виконаних робіт
(фотографії у кількості 8 штук) Дані
фотографії є доказом того, що дані
роботи по електрофільтру Бурштинської
ТЕС були дійсно виконані .

ДПІ зазначає, що господарські операції
позивача з контрагентами не мали
реальних наслідків, тобто були
нікчемними, а позивач є
вигодонабувачем.

Відповідно до ч.1 ст.207 ГК України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Якщо господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін -у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а в
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
усе належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише в однієї зі
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави (ч.1
ст.208 ГК України).

Положення ст.ст.207, 208 ГК України слід
застосовувати з урахуванням того, що
правочин, який вчинено з метою завідомо
суперечною інтересам держави і
суспільства, водночас суперечить
моральним засадам суспільства, а тому
згідно з ч.1 ст.203, ч.2 ст.215 ЦК України є
нікчемним, і визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. Органи
державної податкової служби, вказані в
абз.1 ст.10 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні», можуть на
підставі п.11 цієї статті звертатись до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, одержаних за
правочинами, вчиненими з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, посилаючись на їхню
нікчемність.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.09р.
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» перелік
правочинів, які є нікчемними як такі, що
порушують публічний порядок,
визначений ст.228 ЦК України: 1)
правочини, спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; 2) правочини, спрямовані на
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (ст.14 Конституції України);
правочини щодо відчуження викраденого
майна; правочини, що порушують правовий
режим вилучених з обігу або обмежених в
обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

З наведених норм законодавства слідує,
що висновки про нікчемність
правочинів, тим більш визнання
правочинів нікчемними відносяться
виключно до компетенції судів, а не
податкових органів.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону
№ 168/97-ВР податковий кредит - це сума, на
яку платник податків має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит
звітного періоду визначається із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг) та складається із сум
податків сплачених (нарахованих)
платником податку протягом звітного
періоду у зв'язку з придбанням товарів
(робіт, послуг, основних засобів) для
подальшого використання в межах
господарської діяльності.

Дата виникнення права на податковий
кредит визначається підпунктом 7.5.1
пункту 7.5 статті 7 Закону № 168/97-ВР,
відповідно до якої право на податковий
кредит виникає у платника по даті
здійснення першої з подій: або списання
коштів з рахунку в оплату товарів
(робіт, послуг), або отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР підставою для нарахування
податкового кредиту є податкова
накладна.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Як вбачається з матеріалів справи,
договори укладені між позивачем та
його контрагентами: ТОВ
"Восток-Сервіс-Миколаїв", ТОВ "БК
Київбудмонтаж" спрямовані на реальне
настання наслідків, обумовлених ними,
виконані сторонами в повному обсязі та
відповідають положенням цивільного,
господарського і податкового
законодавства. Позивачем надано усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції, установленим
обставинам, встановлено статус
постачальників товарів (послуг),
придбання яких є підставою для
формування податкового кредиту та
податкових зобов'язань з податку на
додану вартості. При цьому, відсутні
порушення податкового законодавства в
діях позивача.

На підтвердження реальності та
товарності господарських операцій
позивачем надані суду листуванням
позивача з Бурштинською ТЄС, акти
приймання виконаних робі від позивача
з Бурштинською Т'ЄС, листування
позивача з управлінням
Держгірпромпагляду по
Івано-Франківській області; актами
проміжного прийняття відповідальних
конструкцій, тимчасові перепусти ВАТ
"Західнерго".

Так, фактичне виконання господарських
операцій, реальність переміщення
товару, право позивача на формування
податкового кредиту та визначення
податкових зобов'язань по розрахункам
між позивачем та його контрагентами:
ТОВ "Восток-Сервіс-Миколаїв", ТОВ "БК
Київбудмонтаж" підтверджують договори
підряду та субпідряду; податкові
накладні; накладні та видаткові
накладні; рахунки; платіжні доручення,
товарно-транспортні накладні.

З урахуванням вищезазначеного, судова
колегія вважає, що відповідачем не
доведено, що угоди, укладені, зокрема,
між позивачем та його контрагентами:
ТОВ "Восток-Сервіс-Миколаїв", ТОВ "БК
Київбудмонтаж" спрямовані на порушення
публічного порядку, порушення
конституційних прав і свобод людини та
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Також відсутні
підстави вважати, що укладені
правочини суперечать інтересам
держави та суспільства, вчинені
удавано з метою приховання сплати
податків третіх осіб, отримання
податкової вигоди та в силу ст.ст. 203, 215,
228 Цивільного кодексу України є
нікчемними.

Крім того, за обставин, які склалися у
даній справі, визначенню правочину як
такого, що є нікчемний, повинен
передувати або вирок суду про
притягнення учасника (учасників)
такого правочину до кримінальної
відповідальності, який би набрав
законної сили, або рішення суду про
визнання правочину недійсним. Всупереч
вимогам ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідачем таких доказів надано не
було.

Таким чином, враховуючи, що судом
першої інстанції при вирішенні справи
порушені норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
колегія суддів, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202
КАС України вважає необхідним
скасовуючи постанову суду першої
інстанції, прийняти нову постанову,
якою адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю"Крон Ч та К"
задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю"Крон Ч та К"
- задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 26.03.2013 року
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю"Крон Ч та К"
задовольнити в повному обсязі.

Податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Корабельному районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби № від 24.01.2013
року в сумі 85698 грн. скасувати.

Податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Корабельному районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби № від 24.01.2013
року в сумі 77578 грн. скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ТОВ "Крон Ч та К" судовий збір
в сумі 16,34 грн. (шістнадцять гривень
тридцять чотири копійки).

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Корабельному
районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів після складання
повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано 07.04.2014 р.

Головуючий: суддя
Зуєва Л.Є.

суддя
Шевчук О.А.

суддя
Лук'янчук О.В.