Справа № 459/3368/13-а 2а/459/136/13
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 р.
Справа № 876/13694/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Іщук Л.П., Рибачука А. І.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Червонограді Львівської
області на постанову
Червоноградського міського суду
Львівської області від 27 вересня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Червонограді Львівської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2013 року Червоноградським
міським судом Львівської області
зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Червонограді Львівської області про
визнання неправомірними дій
відповідача щодо відмови в поновленні,
нарахуванні та виплаті позивачу пенсії
за віком; зобов'язання відповідача
усунути порушення прав позивача і
здійснити нарахування та виплату
пенсії за віком, починаючи з 01 грудня 2012
року відповідно до пункту 2 статті 49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з врахуванням частини 1
статті 40 цього Закону та матеріалів
пенсійної справи, та проводити виплату
пенсії з урахуванням змін прожиткового
мінімуму в чинному законодавстві;
зобов'язання відповідача призначити
підвищення пенсії, як дитині війни,
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» (із
врахуванням збільшення позовних
вимог).

В обґрунтування вимог позовної заяви
вказано, що у червні 1997 року позивач
виїхав на постійне місце проживання в
Ізраїль, і у зв'язку з наведеним і тим,
що договір між республікою Ізраїль та
Україною в галузі пенсійного
забезпечення укладено не було,
відповідачем припинено виплату
позивачу пенсії та знято з пенсійного
обліку з 27 червня 1997 року.

Ухвалою Червоноградського міського
суду Львівської області від 30 липня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Червонограді Львівської області про
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату пенсії за віком відповідно до
п. 2 ст. 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням ч. 1 ст. 40
цього Закону України за період з 01
грудня 2012 року по 04 квітня 2013 року
включно - залишено без розгляду.

Постановою Червоноградського міського
суду Львівської області від 27 вересня
2013 року позовні вимоги задоволено
частково. Визнано протиправною відмову
управління Пенсійного фонду України у
м. Червонограді у поновленні ОСОБА_1
виплати пенсії за віком; зобов'язано
управління Пенсійного фонду України у
м. Червонограді поновити ОСОБА_1
виплату пенсії, починаючи з 05 січня 2013
року; зобов'язано управління
Пенсійного фонду України у м.
Червонограді нараховувати та
виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на
підставах, визначених пенсійним
законодавством, починаючи з 05 січня 2013
року. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
недотримання позивачем встановленого
порядку відновлення раніше
призначеної пенсії не спростовує
висновку суду про відсутність правових
підстав для продовження невиплати
позивачеві пенсії у зв'язку із Рішенням
Конституційного Суду України від 07
жовтня 2009 року № 25-рп/2009.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - управлінням
Пенсійного фонду України у м.
Червонограді Львівської області,
подано апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову в частині
задоволення позовних вимог та
прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що Рішення
Конституційного Суду України від 07
жовтня 2009 року № 25-рп/2009 поширюється на
тих осіб, які виїхали на постійне місце
проживання за кордон після 07 жовтня 2009
року.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності, в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її
задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що ОСОБА_1 було призначено
пенсію з 03 березня 1983 року за віком на
пільгових умовах на підставі протоколу
№ 3/104 від 19 квітня 1983 року комісії по
призначенню пенсій при виконкомі
Червоноградської міської Ради
трудящих Львівської області.

27 червня 1997 року позивачу було
припинено виплату пенсії та знято його
з пенсійного обліку у зв'язку з його
виїздом у червні 1997 року на постійне
місце проживання у державу Ізраїль, , що
узгоджується з вимогами другого
речення частини 2 статті 92 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05 листопада 1991 року.

Листом управління Пенсійного фонду
України в м. Червонограді Львівської
області від 11 червня 2013 року № 81/Д-4
ОСОБА_1 було відмовлено у поновленні
виплати раніше призначеної йому пенсії
на пільгових умовах.

Згідно з частиною 2 статті 92 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
пенсії, призначені в Україні до виїзду
на постійне проживання за кордон,
виплачуються за 6 місяців наперед перед
відїздом за кордон. За час перебування
цих громадян за кордоном виплачуються
тільки пенсії, призначені внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання.

У статті 51 Закону України «Про
загальнообовязкове державне пенсійне
страхування» вказано, що у разі виїзду
пенсіонера за кордон на постійне місце
проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед відїздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором, згода на обовязковість
якого надана Верховною Радою України.

Виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згоду на обовязковість якого
надано Верховною Радою України (пункт 2
частини 1 статті 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»).

Рішенням Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними)
положення пункту 2 частини першої
статті 49, другого речення статті 51
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно з частиною 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

За таких обставин з дня ухвалення
Конституційним Судом України
зазначеного Рішення відпала така умова
припинення виплати пенсії, як
проживання пенсіонера за кордоном, у
зв'язку з чим відповідно до вимог
частини 2 статті 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» відповідач повинен був
протягом 10 днів після з'ясування
обставин наявності умов для
відновлення виплати пенсії здійснити
таке відновлення.

Твердження відповідача про
недотримання позивачем встановленого
порядку відновлення раніше
призначеної пенсії не спростовує
висновку суду про відсутність правових
підстав для продовження невиплати
позивачеві пенсії у зв'язку із Рішенням
Конституційного Суду України від 07
жовтня 2009 року № 25-рп/2009, тому на увагу
не заслуговує.

Доводи відповідача про те, що зазначене
Рішення Конституційного Суду України
поширюється лише на тих осіб, які
виїхали на постійне місце проживання
за кордон після його ухвалення, тобто
після 07 липня 2009 року, а тому на
позивача не поширюється, носять
безпідставний обмежувальний характер,
а тому відхиляються судом.

Щодо вимоги про зобовязання призначити
підвищення пенсії, як дитині війни,
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», то
судом ураховано наступне.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни.

Оскільки у спірний період пенсія
позивачеві не виплачувалася у зв'язку з
невідновленням її виплати, підстав для
нарахування та виплати підвищення,
передбаченого статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
відповідача не було, тому суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
цієї вимоги.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав часткового
задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Червонограді Львівської області
залишити без задоволення, а постанову
Червоноградського міського суду
Львівської області від 27 вересня 2013
року в справі № 459/3368/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П. Нос

Судді:
Л. П.
Іщук

А. І.
Рибачук