Справа № 2а-2792/11/0541
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/38494/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Приморського районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 15
березня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 травня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради,
Приморської районної адміністрації
Маріупольської міської ради, третя
особа - ОСОБА_3, про визнання
протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
Маріупольської міської ради,
Приморської районної адміністрації
Маріупольської міської ради, третя
особа - ОСОБА_3, про визнання
протиправним та скасування рішення
виконавчого комітету Приморської
районної ради народних депутатів від
30.10.1996 №205/5, яким ОСОБА_3 дозволено
будівництво господарських будівель за
адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовано
протиправністю оскаржуваного рішення
як такого, що прийнято за відсутності
надання позивачем, як співвласником
будинку АДРЕСА_1, згоди третій особі на
будівництво господарських будівель за
вказаною адресою.

Постановою Приморського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 15 березня 2012 року у задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року постанову Приморського районного
суду Запорізької області від 15 березня
2012 року скасовано; позов залишено без
розгляду.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати рішення суду першої
інстанцій в частині відмови у
задоволенні позову, рішення суду
апеляційної інстанції та направити
справу на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
процесуального права, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
недоведеності з боку позивача
наявності факту порушення її прав та
інтересів у зв'язку з прийняттям
оскаржуваного рішення.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
залишаючи позов без розгляду, виходив з
того, що позивачем не доведено
поважність причин пропуску строку
звернення до суду, встановленого
частиною другою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, з огляду на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій, вказує на
передчасність зазначених висновків
суду апеляційної інстанції, з огляду на
наступне.

Так, суд апеляційної інстанції,
вказуючи на недотримання позивачем
строку звернення до суду, виходив з
того, що про оскаржуване рішення
позивач мала можливість дізнатися у 1996
році під час надання згоди третій особі
для побудови господарських споруд.

У той же час, судом апеляційної
інстанції у судовому рішенні не
зазначено на підставі яких доказів, які
були б досліджені у судовому засіданні,
встановлено факт надання згоди
позивача на здійснення будівництва
третьою особою. Крім того, відсутність
факту надання згоди на здійснення
будівництва є обставиною, якою позивач
обґрунтовувала свої позовні вимоги.
Так само, судом апеляційної інстанції
не надано оцінки обставинам, якими
позивач обґрунтовувала момент, з якого
вона дізналася про порушення її прав та
інтересів у зв'язку із прийняттям
оскаржуваного рішення.

Відповідно до положень статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи викладене, зважаючи на
недотримання судом апеляційної
інстанції вимог щодо обґрунтованості
судового рішення, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для скасування рішення суду
апеляційної інстанції із направленням
справи для продовження розгляду до
суду апеляційної інстанції.

Одночасно з викладеним, зважаючи на те,
що рішення суду першої інстанції по
суті в апеляційному порядку не
переглядалось, колегія суддів вказує
на відсутність підстав для його
перегляду у касаційному порядку за
вказаною касаційною скаргою.

Відповідно до частин першої, четвертої
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи для продовження
розгляду є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до постановлення
незаконної ухвали, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі.
Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до
Маріупольської міської ради,
Приморської районної адміністрації
Маріупольської міської ради, третя
особа - ОСОБА_3, про визнання
протиправним та скасування рішення
направити для продовження розгляду до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: