Справа № 0917/587/12 (2а/0917/31/12)
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/43905/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову
Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від 08
жовтня 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01 серпня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Яблуницької сільської ради,
треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
рішень Яблуницької сільської ради
незаконними та вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2012 року ОСОБА_4 пред'явила позов
до Яблуницької сільської ради, треті
особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
незаконним рішення Яблуницької
сільської ради від 07 березня 2012 року та
його скасування, визнання незаконним
рішення Яблуницької сільської ради від
06 червня 2012 року та його скасування,
зобов'язання відповідача прийняти
рішення про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 1,04
га для ведення особистого селянського
господарства.

Постановою Яремчанського міського
суду Івано-Франківської області від 08
жовтня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 серпня 2013
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
скасувати, а справу направити на новий
розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судами встановлено, що з постанови
Яремчанського міського суду у справі №
2-а-1161/2011 від 24 листопада 2011 року, даних
погосподарських книг, довідки відділу
дежкомзему у м. Яремче від 20 серпня 2012
року та 21 серпня 2012 року вбачається, що
земельна ділянка, на яку претендує
позивачка, в 1995 році була передана
згідно акту передачі земельних ділянок
з лісового фонду Ворохтянського
держлісгоспу Яблуницькій сільській
раді і станом на листопад 2011 року
відносилась до земель запасу
Яблуницької сільської ради.

07 березня 2012 року Яблуницька сільська
рада прийняла рішення № 52-10/2012,
пунктами 2.2 та 2.3 якого надано дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою
жителям с. Яблуниці ОСОБА_5 та ОСОБА_6
кожному на частину земельної ділянки в
розмірі 0,52 га для ведення особистого
селянського господарства.

13 березня 2012 року позивачка звернулась
із заявою до Яблуницької сільської
ради про надання їй земельної ділянки
площею 1,04 га., яка належала її матері
згідно архівних даних. Із вказаної
заяви вбачається, що заявниці на день
подання заяви було відомо про надання
дозволу третім особам на виготовлення
проекту землеустрою на земельну
ділянку.

06 червня 2012 року сесія Яблуницької
сільської ради прийняла рішення №
52-11/2012, пунктом 14 якого позивачу
відмовлено в задоволенні її заяви від 13
березня 2012 року про надання земельної
ділянки у власність в зв'язку з тим, що
відносно даної земельної ділянки вже
прийняте рішення сесією Яблуницької
сільської ради від 07 березня 2012року №
52-10/2012.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції зазначив, що
відповідач правомірно надав третім
особам дозвіл на виготовлення проекту
землеустрою, оскільки такий дозвіл
було надано раніше, ніж позивачка
звернулася із відповідною заявою до
відповідача, а рада відмовила їй в
задоволенні заяви на законних
підставах.

Суд апеляційної інстанції погодився із
висновками суду першої інстанції та
залишив постанову Яремчанського
міського суду Івано-Франківської
області від 08 жовтня 2012 року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України із
правовою позицією судів першої та
апеляційної інстанцій погоджується із
огляду на наступне.

Відповідно пункту «б» частини 1 статті
81 Земельного кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності.

Згідно пункту «в» частини 3 статті 116
Земельного кодексу України (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) безоплатна передача
земельних ділянок у власність громадян
провадиться у разі одержання земельних
ділянок із земель державної і
комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що
передача земельних ділянок безоплатно
у власність громадян у межах норм,
визначених цим Кодексом, провадиться
один раз по кожному виду використання.

Пунктом «б» частини 1 статті 121
Земельного кодексу України в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що
громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності для ведення
особистого селянського господарства в
розмірі не більше 2,0 гектара.

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
визначений статтею 118 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Відповідно до частини 6 статті 118
Земельного кодексу України (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Зміст цих статтей передбачає, що
передача у власність земельних ділянок
із земель державної або комунальної
власності здійснюється лише у випадку,
коли такі ділянки є вільними і відносно
них рішення про передачу іншим особам
не приймалось.

Із рішення Яблуницької сільської ради
від 07 березня 2012 року вбачається, що
відповідач, керуючись статтею 12
Земельного кодексу України, статтею 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», розглянувши
звернення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про надання
дозволу на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішив надати дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою
жителям с. Яблуниці ОСОБА_5 та ОСОБА_6
кожному на частину земельної ділянки в
розмірі 0,52 га для ведення особистого
селянського господарства, тобто
рішення щодо спірної ділянки
уповноваженим органом було прийнято.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із висновками судів
першої та апеляційної інстанцій про
законність зазначеного рішення
сільської ради так як воно прийнято у
межах повноважень та відповідно до
статтей 81, 116, 118, 121 Земельного кодексу
України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Оскільки ОСОБА_4 13 березня 2012 року
звернулась до Яблуницької сільської
ради із заявою про надання їй земельної
ділянки площею 1,04 га після прийняття 07
березня 2012 року відповідачем рішення
про надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6
на спірну земельну ділянку,
Яблунівська сільська рада, відмовляючи
06 червня 2012 року позивачу в задоволенні
заяви про надання у власність
земельної ділянки, діяла на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанції та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій, підстав для
задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Яремчанського
міського суду Івано-Франківської
області від 08 жовтня 2012 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 серпня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: