Справа № 2а-1537/09
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-1537/09
Головуючий у 1-й інстанції: Волощук В.В.
Суддя-доповідач: Коротких
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Олевської районної
державної адміністрації на постанову
Олевського районного суду
Житомирської області від 14 грудня 2009
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до управління праці та
соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації про визнання
неправомірними дії та зобов'язання
вчинити дії, -

В С
Т А Н О В И В :

Постановою Олевського районного суду
Житомирської області від 14 грудня 2009
року позов задоволено повністю (а.с.
23-26).

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, управління праці та
соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації подало апеляційну
скаргу, в якій просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю. Свої вимоги
апелянт аргументує тим, що судом першої
інстанції були неповно з'ясовані всі
обставини, що мали суттєве значення для
вирішення справи та допущені порушення
норм матеріального права.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 жовтня 2011
року постанову Олевського районного
суду Житомирської області від 14 грудня
2009 року скасовано. Ухвалено нову
постанову, якою відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_3 до
управління праці та соціального
захисту населення Олевської районної
державної адміністрації про визнання
неправомірними дії та зобов'язання
вчинити дії (а.с. 52).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 21 січня 2014 року постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 жовтня 2011
року скасовано, а справу направлено до
суду апеляційної інстанції на новий
розгляд (а.с. 81-83).

Вищим адміністративним судом України
було встановлено, що апеляційним судом
не було досліджено належним чином та не
спростовано посилання суду першої
інстанції, як на підставу для
задоволення позову, на наказ
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики,
згідно якого вартість об'єктів
житлового фонду індексувалась з
коефіцієнтом 2,18.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання та положення ст. 197
КАС України, колегія суддів приходить
до висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач проживала в с.Замисловичі
Олевського району Житомирської
області та мала на праві приватної
власності нерухоме майно (будинок) за
адресою: АДРЕСА_1 разом з
господарськими будівлями, який було
здано нею на баланс Замисловицької
сільської ради Олевського району
Житомирської області, що
підтверджується даними копії
технічного паспорту на житловий
будинок, акту прийому-здачі будівель,
Замисловицької сільської ради
Олевського району Житомирської
області від 18.07.2006 року,
довідки-характеристики Коростенського
МБТІ від 20.08.2009 року за № 207, копії
паспорту.

Відповідно до звіту про оцінку майна
Олевської філії № 1 Житомирської
товарної аграрно-промислової біржі
(далі - ЖТАПБ) загальна вартість
нерухомого майно (будинку) за адресою:
АДРЕСА_1 з господарськимуи будівлями,
який належав позивачу, становить 58 816.00
грн., що підтверджується даними копії
звіту про оцінку майна Олевської філії
№ 1 ЖТАПБ.

17.12.2008 року відповідачем було виплачено
позивачу грошову компенсацію за
втрачене нерухоме майно в сумі 31 698.00
грн., а 02.10.2009 року відповідачем
відмовлено позивачу в постановці на
чергу для виплати недоплаченої
грошової компенсації з урахуванням
індексації за втрачене нерухоме майно,
в зв'язку з тим, що відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 755 від 15.07.1997 року вартість житла
індексується, якщо компенсація не була
виплачена.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що відповідач протиправно позбавив
позивача її права стати на чергу для
отримання недоотриманої грошової
компенсації з урахуванням індексації,
зазначеного в п.8 «Положення про
порядок виплати компенсації
громадянам за втрачене нерухоме майно
у разі відселення або самостійного
переселення з радіоактивно
забруднених територій», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 15.07.1997 року № 755 (далі - Положення №
755), чим порушив її право на соціальний
захист від наслідків Чорнобильської
катастрофи.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.35 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали наслідок
Чорнобильської катастрофи " (в
редакції, чинній на момент виникнення
правовідносин) компенсація громадянам
за втрачене майно у зв'язку з
евакуацією, відселенням або
самостійним переселенням відповідно
до статті 4 цього Закону майно включає
грошову компенсацію у повному розмірі
вартості жилих, дачних, садових
будинків, гаражів, господарських
будівель та споруд, яка здійснюється за
цінами, встановленими на момент
припинення права власності. Порядок
виплати компенсацій встановлюється
Кабінетом Міністрів України.
Компенсації, передбачені цією статтею,
надаються один раз.

Відповідно до п.1 Положення № 755
моментом припинення права власності є
дата подання переселенцем заяви про
передачу ним майна органу місцевого
самоврядування у місці відселення, яка
є підставою для занесення переселенця
райдержадміністрацією (виконавчим
органом міської ради обласного
підпорядкування) до списків на виплату
грошової компенсації.

Відповідно до п. 3 Положення № 755 для
отримання компенсації переселенець
повинен подати до
райдержадміністрації (виконавчого
органу міської ради міста обласного
підпорядкування) за місцем відселення
документи, що підтверджують
забезпечення житлом за місцем
переселення. Переселенець на підставі
зазначених документів за рішенням
райдержадміністрації (виконавчого
органу міської ради міста обласного
підпорядкування) отримує грошову
компенсацію, яка перераховується
відповідним відділенням Державного
казначейства місця відселення на його
особистий рахунок, відкритий ним у
будь-якому банку України..

Разом з тим, пункт 8 Положення № 755
передбачає, що у разі, якщо у період до
перерахування грошової компенсації
Кабінетом Міністрів України були
прийняті нормативні акти, за якими
вартість житлового фонду індексується,
компенсація виплачується з
урахуванням цієї індексації.

Позивач здала належний їй будинок на
баланс Замисловицької сільської ради
Олевського району Житомирської
області та отримала компенсацію за
втрачене нерухоме майно в розмірі 31 698.00
грн., але при цьому відповідачем не була
проведена індексація вартості об'єкту
нерухомого майна, хоча згідно з наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики,
вартість об'єктів житлового фонду
індексувалась з коефіцієнтом 2,18 (як
зазначено в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 21
січня 2014 року), а тому відповідач
повинен виплатити позивачу
недоплачену грошову компенсацію з
урахуванням індексації.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації залишити без
задоволення, а постанову Олевського
районного суду Житомирської області
від 14 грудня 2009 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.