Справа № 357/3095/14-а
Суддя: Дмитренко А. М.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/3095/14-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючий - суддя Дмитренко
А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державної екологічної інспекції у
Київській області про визнання
протиправною та скасування постанови
про притягнення до адміністративної
відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що 20.02.2014 року
відповідачем проведено перевірку
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами об'єкту ТОВ «Інтернафта» по
вул. Леваневського,47-а в м. Білій Церкві,
за результатами перевірки встановлено
порушення товариством вимог ст.ст. 32, 33
Закону України «Про відходи» щодо
провадження господарської діяльності
без дозволів та лімітів на утворення та
розміщення відходів на 2014 рік,
державним інспектором з охорони
навколишнього природного середовища
Київської області складено протокол
відносно позивачки, яка є
оператором-касиром АЗС, що належить ТОВ
«Інтернафта», про вчинення нею
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.82 КУпАП, також 20.02.2014
року складено постанову про накладення
на позивачку адміністративного
стягнення за ст.82 КУпАП у вигляді
штрафу в розмірі 850 грн. Цю постанову
позивач вважає протиправною, оскільки
ТОВ «Інтернафта» відсутнє у переліку
власників відходів, яким необхідно
одержати ліміти на утворення та
розміщення відходів на 2014 рік, ТОВ
«Інтернафта» не отримувало від
Державної екологічної інспекції у
Київській області повідомлення про
необхідність отримання такого дозволу,
крім того, на позивачку накладено
адміністративне стягнення як на
посадову особу ТОВ «Інтернафта», тоді
як вона не належить до числа посадових
осіб і не може бути суб'єктом
відповідальності за вказане
правопорушення, а тому позивач просила
суд визнати протиправною та скасувати
постанову державного інспектора з
охорони навколишнього природного
середовища Київської області від 20.02.2014
року про накладення на неї
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача до суду не
з'явився, про час розгляду справи були
повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення позивача,
оглянувши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Так, по справі встановлено, що 20.02.2014
року Державною екологічною інспекцією
у Київській області проведено
перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами на АЗС ТОВ
«Інтернафта» /вул.Леваневського,47-а
м.Біла Церква/, за результатами якої
виявлено порушення ст.ст.32, 33 Закону
України «Про відходи», а саме: відсутні
дозволи та ліміти на утворення,
розміщення відходів на 2014 рік для усіх
класів небезпеки, що стверджується
копією акта перевірки.

Як вказано в акті, основним видом
діяльності ТОВ «Інтернафта» є
роздрібна торгівля пальним.

20.02.2014 року державним інспектором з
охорони навколишнього природного
середовища Київської області
Грабовецьким Сергієм Анатолійовичем
складено протокол про адміністративне
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ст.82 КУпАП, стосовно
ОСОБА_1 -оператора АЗС, а саме: на АЗС ТОВ
«Інтернафта» виявлено порушення
правил поводження з відходами,
відсутні дозволи та ліцензії на
утворення, розміщення відходів усіх
класів небезпеки на 2014 рік, що слідує з
копії вказаного протоколу.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі цього протоколу державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища Київської
області Грабовецьким Сергієм
Анатолійовичем 20.02.2014 року винесено
постанову за № 000480 про притягнення
ОСОБА_1 до адмінстративної
відповідальності за вчинення
адмінправопорушення, передбаченого
ст.82 КУпАП, та накладено на неї
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 850 грн., що слідує з
копії постанови.

За п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим
загальним судам як адміністративним
судам підсудні усі адміністративні
справи з приводу рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень у справах про притягнення
до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.82 КУпАП порушення вимог щодо
поводження з відходами під час їх
збирання, перевезення, зберігання,
оброблення, утилізації, знешкодження,
видалення або захоронення -тягне за
собою накладення штрафу на громадян
від двадцяти до вісімдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і на посадових осіб, громадян -
суб'єктів підприємницької діяльності -
від п'ятдесяти до ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

В даному випадку підставою для
винесення постанови про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності є фіксування
правопорушення в протоколі про
адмінправопорушення та акті перевірки,
на що вказано вище.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб"єкта владних
повноважень обов"язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При вирішенні спору суд враховує
наступне.

Як вбачається зі змісту постанови, в
ній вказано на порушення позивачкою
вимог ст.ст.32,33 Закону України «Про
відходи».

Так, за ст.32 Закону з метою обмеження та
запобігання негативному впливу
відходів на навколишнє природне
середовище та здоров'я людини
забороняється, зокрема, вести будь-яку
господарську діяльність, пов'язану з
утворенням відходів, без одержання
від уповноважених органів виконавчої
влади у сфері поводження з відходами
лімітів на обсяги утворення та
розміщення відходів.

Відповідно до ст.33 цього Закону
зберігання та видалення відходів
здійснюються відповідно до вимог
екологічної безпеки та способами,
що забезпечують максимальне
використання відходів чи передачу їх
іншим споживачам (за винятком
захоронення).

Зберігання та видалення відходів
здійснюються в місцях, визначених
органами місцевого самоврядування з
врахуванням вимог земельного та
природоохоронного законодавства, за
наявності спеціальних дозволів, у яких
визначені види та кількість відходів,

загальні технічні вимоги, заходи
безпеки, відомості щодо утворення,
призначення, методів оброблення
відповідно до встановлених лімітів та
умови їх зберігання.

Визначені для зберігання та
видалення відходів місця чи об'єкти
повинні використовуватися лише для
заявлених на одержання дозволу
відходів.

Згідно ст.55 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
розміщення відходів дозволяється лище
за наявності спеціального дозволу на
визначених місцевими радами
територіях у межах установлених
лімітів з додержанням санітарних і
екологічних норм способом, що
забезпечує можливість їх подальшого
використання як вторинної сировини і
безпеку для навколишнього природного
середовища та здоров'я людей.

В ст.42 Закону України «Про відходи»
передбачено, що особи, винні в
порушенні законодавства про відходи,
несуть дисциплінарну, адміністративну,
цивільну чи кримінальну
відповідальність за порушення
встановленого порядку поводження з
відходами, що призвело або може
призвести до забруднення
навколишнього природного середовища,
прямого чи опосередкованого
шкідливого впливу на здоров'я людини та
економічних збитків; самовільне
розміщення чи видалення відходів.

За ст.82 КупАП за вказані вище в
постанові порушення законодавства про
відходи до адміністративної
відповідальності можуть бути
притягнуті громадяни, посадові особи,
громадяни-суб'єкти підприємницької
діяльності.

Державною екологічною інспекцією у
Київській області проводилася
перевірка АЗС ТОВ «Інтернафта», а тому
позивачку ОСОБА_1 було піддано
адміністративному стягненню як
посадову особу підприємства.

Відповідно до наказу № 56 від 21.11.2008 року
ОСОБА_1 прийнято на посаду
оператора-касира з 20.11.2008 року, що
стверджується копією наказу.

Отже, позивач перебуває в трудових
відносинах з ТОВ «Інтернафта».

За ст.9 КУпАП адміністративним
правопорушенням (проступком)
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Згідно ст.14 КУпАП посадові особи
підлягають адміністративній
відповідальності за адміністративні
правопорушення, зв'язані з
недодержанням установлених правил у
сфері охорони порядку управління,
державного і громадського порядку,
природи, здоров'я населення та інших
правил, забезпечення виконання яких
входить до їх службових обов'язків.

Чинний КУпАП не має власного
визначення терміну «посадова особа».

У Кримінальному кодексі УРСР (1960р.) під
посадовими особами розумілися особи,
які постійно чи тимчасово здійснюють
функції представників влади, а також
займають постійно чи тимчасово на
підприємствах, в установах чи
організаціях незалежно від форм
власності посади, пов'язані з
виконанням організаційно-розпорядчих
або адміністративно-господарських
обов'язків, або виконують такі
обов'язки за спеціальним
повноваженням.

Основними ознаками того, що особа
вважається посадовою, є виконання нею
організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських
функцій, або ж виконання функцій за
спеціальним повноваженням, яким особа
наділяється повноважним органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, центральним органом
державного управління із спеціальним
статусом, повноважним органом чи
повноважною службовою особою
підприємства, установи, організації,
судом або законом.

При цьому в Постанові Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 26.04.2002
року зазначено, що
організаційно-розпорядчі обов'язки - це
обов'язки по здійсненню керівництва
галуззю промисловості, трудовим
колективом, ділянкою роботи,
виробничою діяльністю окремих
працівників на підприємствах, в
установах чи організаціях незалежно
від форми власності. Такі функції
виконують, зокрема, керівники
міністерств, інших центральних органів
виконавчої влади, державних,
колективних чи приватних підприємств,
установ і організацій, їх заступники,
керівники структурних підрозділів
(начальники цехів, завідуючі відділами,
лабораторіями, кафедрами), їх
заступники, особи, які керують
ділянками робіт (майстри, виконроби,
бригадири тощо).

А адміністративно-господарські
обов'язки - це обов'язки по управлінню
або розпорядженню державним,
колективним чи приватним майном
(установлення порядку його зберігання,
переробки, реалізації, забезпечення
контролю за цими операціями тощо). Такі
повноваження в тому чи іншому обсязі є
у начальників планово-господарських,
постачальних, фінансових відділів і
служб, завідуючих складами, магазинами,
майстернями, ательє, їх заступників,
керівників відділів підприємств,
відомчих ревізорів та контролерів
тощо. При цьому для того, щоб особа
вважалася службовою (посадовою) такі
обов'язки мають виконуватися нею як на
постійній основі, так і тимчасово, на
підставі спеціального повноваження.

Згідно посадової інструкції оператора
АЗС ТОВ «Інтернафта»,
організаційно-розпорядчими чи
адміністративно-господарськими
функціями оператор АЗС не наділений.

А тому суд вважає, що позивачка не є
суб'єктом відповідальності за вказане
вище адміністративне правопорушення,
оскільки забезпечення виконання тих
правил поводження з відходами, за які
її притягнуто до відповідальності, не
входить до їх службових обов'язків,
вона також не належить до числа
посадових осіб ТОВ «Інтернафта», тобто,
в діях позивачки відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 82 КУпАП.

За ст.293 КпАПУ орган (посадова особа)
при розгляді скарги або протесту на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обгрунтованість винесеної постанови і
приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу
або протест без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу
на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах,
передбачених нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

Згідно зі ст.247 КпАПУ провадження в
справі про адміністративне
правопорушення не може бути розпочато,
а розпочате підлягає закриттю за таких
обставин: відсутність події і складу
адміністративного правопорушення.

А тому проаналізувавши докази по
справі, суд вважає , що оскаржувану
позивачем постанову належить
скасувати, а провадження по справі про
адмінправопорушення закрити.

Згідно з ч.2 ст.171-2 КАС України рішення
місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9-11, 14, 82, 245,251, 256, 268,280,
283,293 КУпАП , ст.ст. 32,33, 42 Закону України
«Про відходи», ст.55 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», ст.ст.6,17,18, 71, 158-163, 167, 171-2
КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову № 000480 від 20.02.2014 року
державного інспектора з охорони
навколишнього природного середовища
Київської області Грабовецького
Сергія Анатолійовича про накладення
адміністративного стягнення за ст.82
КУпАП на ОСОБА_1, провадження по справі
про дане адміністративне
правопорушення закрити.

Рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Суддя А. М. Дмитренко