Справа № 804/2657/14
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
10 квітня 2014 р. Справа № 804/2657/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава
Вікторовича при секретаріЛісна А.М.
за участю: представника позивача
представника відповідача Лосяков І.В.
Донцов С.Е. розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промзахист Н" до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Позивач звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом, у
якому просить суд визнати протиправним
та скасувати прийняте Новомосковською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Дніпропетровської області
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області податкове
повідомлення - рішення з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) від
449,00 грн., в тому числі основного платежу
на суму 58 759,00 грн. і штрафних фінансових
санкцій на суму 14 690,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач дійшов до безпідставного
висновку про безтоварність
господарських операцій позивача ФОП
ОСОБА_5, оскільки факт реальності
господарської операції
підтверджується видатковими
накладними, податковими накладними.
Позивач використав товар отриманий від
ФОП ОСОБА_5 у власній господарській
діяльності, а саме: перепродав третім
Позивач також зазначає, що порушення
податкової дисципліни вчинене ФОП
ОСОБА_5 не є підставою для висновку про
безтоварність господарських операцій
між позивачем та вказаними вище
Одночасно позивач наголосив на тому, що
товарно-транспортні накладні за
господарською операцією між позивачем
та ФОП ОСОБА_5 відсутні, оскільки корт
агенти знаходяться в одному
приміщенні, а тому мало місце фактичне
не переведення товару, а його
Позивач у судовому засіданні підтримав
заявлені позовні вимоги.
Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог, вказуючи на те, що
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення прийнято на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Відповідач наголосив на тому, що
правочини, укладені позивачем ФОП
ОСОБА_5 не спрямовані на настання
реальних правових наслідків у зв'язку з
наступним:

- позивачем під час перевірки не надано
товарно-транспортні накладні на
перевезення товару від ФОП ОСОБА_5 до
позивача;

- визнання податковими органами
правочинів укладених ФОП ОСОБА_5
такими, що не спрямовані на настання
реальних правових наслідків.

Дослідивши письмові докази, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
встановив наступне.

З 19.11.2013 року по 25.11.2013 року відповідачем
проведено позапланову невиїзну
перевірку позивача щодо підтвердження
господарських взаємовідносин із ФОП
ОСОБА_5 за період червень 2013 року.

За наслідками вищевказаної перевірки
складно Акт від 02.12.2013 року № 544/221/38231531.

У вищевказаному акті відповідачем
зроблено висновок про не спрямованість
правочину, який укладено позивачем ФОП
ОСОБА_5 на настання реальних правових
наслідків.

Висновок відповідача щодо
нереальності правочинів
обгрунтовується тим, що правочин
здійснений без мети настання реальних
наслідків, у зв'язку з наступним:

- позивачем під час перевірки не надано
товарно-транспортні накладні на
перевезення товару від ФОП ОСОБА_5 до
позивача;

- визнання податковими органами
правочинів укладених ФОП ОСОБА_5
такими, що не спрямовані на настання
реальних правових наслідків.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято на направлено
позивачу, зокрема, і податкове
повідомлення - рішення від 27.01.2014 року №
на загальну суму 73 449,00 грн., в тому
числі основного платежу на суму 58 759,00
грн. і штрафних фінансових санкцій на
суму 14 690,00 грн.

Суд не погоджується з висновками
відповідача зробленим у Акті від 02.12.2013
року № 544/221/38231531 щодо нереальності
договору укладеного позивачем ФОП
ОСОБА_5 у зв'язку з наступним.

У відповідності до інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10
«Проблемні питання застосування
законодавства у справах за участю
органів державної податкової служби»
процесуальна діяльність суду із
встановлення обґрунтованості права
платника податку на податковий кредит
та/або бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість повинна
включати такі етапи:

1. встановлення факту здійснення
господарської операції. При цьому
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції - договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо. Необхідно
перевірити фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення, приміщень для
зберігання товарів тощо; можливість
здійснення операцій з відповідною
кількістю певного товару у відповідні
строки з урахуванням терміну його
придатності, доступності на ринку тощо;
наявність відповідних ліцензій та
інших дозвільних документів, що
необхідні для ведення певного виду
господарської діяльності.

2. встановлення спеціальної
правосуб'єктності учасників
господарської операції. Особа, яка
видає податкову накладну , повинна бути
зареєстрована як платник податку на
додану вартість на момент вчинення
відповідної господарської операції.

3. встановлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг) і господарською
діяльністю платника податку.

4. встановлення дотримання платником
податку спеціальних вимог щодо
документального підтвердження сум
податкового кредиту та/або бюджетного
відшкодування з податку на одану
вартість

5. встановлення факту надмірної сплати
податку на додану вартість у ціні
товарів (послуг), що придбані платником
податку.

Аналогічна позиція викладена також у
листі Вищого адміністративного суду
України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.

Також у вищевказаному листі Вищого
адміністративного суду України
зазначено, що не є обов'язковою
передумовою для визначення
контролюючим органом грошових
зобов'язань визнання недійсними (у тому
числі і нікчемними) правочинів, які
укладалися за ланцюгом між попередніми
посередниками, через ланцюг яких
декларувався рух товарів чи послуг,
нібито придбаних останнім у такому
ланцюгу платником податку. При цьому
взаємовідносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Оцінуватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Таким чином, судом відхиляються доводи
відповідача про те, що правочин
укладений позивачем з ФОП ОСОБА_5 є
нікчемним через те, що за ланцюгом між
попередніми контрагентами ФОП ОСОБА_5,
правочини визнані податковим органом
нікчемними, оскільки відносини між
учасниками попередніх ланцюгів
постачань товарів та послуг не мають
безпосереднього впливу на дослідження
факту реальності господарської
операції, вчиненої між останнім у
ланцюгу постачань платником податків
та його безпосереднім контрагентом.

Крім того, відповідач не надав суду
беззаперечних доказів того, що не
виконання контрагентами ФОП ОСОБА_5
своїх договірних зобов'язань, мало
наслідком безтоварність операцій між
позивачем та ФОП ОСОБА_5

Суд також зазначає, що не є підставою
для відмови у праві на податковий
кредит порушення податкової
дисципліни, вчинені ФОП ОСОБА_5
(аналогічну позицію займає Верховний
Суд України у постанові від 13.01.2009 року,
номер судового рішення в ЄДРСР - 3060678).

Отже, судом підлягає дослідженню факт
реальності господарської операції між
позивачем та ФОП ОСОБА_5

Судом також встановлено, що між
позивачем та ФОП ОСОБА_5 укладено
договір поставки № 5 від 08.01.2013 року, у
відповідності до умов якого ФОП ОСОБА_5
зобов'язувався поставити позивачу
товар, а останній зобов'язувався його
оплатити.

Окрім того, ФОП ОСОБА_5 без укладення з
позивачем письмового договору надав
останньому послуги з пошиву одягу.

Факт поставки товарно-матеріальних
цінностей від ФОП ОСОБА_5 до позивача
підтверджується копіями видаткових
накладних, які знаходяться у
матеріалах справи та вказані у Акті
перевірки від 02.12.2013 року № 544/221/38231531.

Факт надання послуг з пошиву одягу ФОП
ОСОБА_5 позивачу підтверджується
копіями актами здавання - приймання
виконаних робіт, актами списання та
оприбуткування готової продукції, які
знаходяться у матеріалах справи та
вказані у Акті перевірки від 02.12.2013 року
№ 544/221/38231531

Вказані документи відповідають ч.2 ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

Судом встановлено, що позивач оплатив
товар отриманий від ФОП ОСОБА_5, що
також відображено у Акті перевірки від
02.12.2013 року № 544/221/38231531 та
підтверджується копіями платіжних
доручень позивача, що знаходяться у
матеріалах справи.

ФОП ОСОБА_5 виписав позивачу податкові
накладні, які складено у відповідності
до статті 201 Податкового кодексу
України.

У відповідності до відомостей з
офіційного сайту Міндоходів і зборів
України свідоцтво платника ПДВ ФОП
ОСОБА_5 видано 17.03.2009 року, тобто на
момент здійснення господарської
операції з позивачем ФОП ОСОБА_5 було
платником податку на додану вартість
та вправі було видавати податкові
накладні.

Судом на підставі спеціального витягу
з ЄДРПОУ, який знаходяться у матеріалах
справи, встановлено, що ФОП ОСОБА_5 є
зареєстрованою фізичною особою -
підприємцем.

Судом встановлено, що товар придбаний
позивачем у ФОП ОСОБА_5,
використовувався у господарській
діяльності позивача, а саме: був
повністю перепроданий третім особам.
Даний факт підтверджується копіями
видаткових, податкових, довіреностями
на отримання товарно-матеріальних
цінностей та товарно-транспортних
накладних ВАТ «Південний
гірничо-збагачувальний комбінат», ПАТ
«Запорізький завод Феросплавів», ТОВ
«Сінокісне-Агро»,
Сільськогосподарського приватного
підприємства «Біле Озеро», ПАТ «Євраз
Суха Балка», ПАТ «Нікопольський завод
Феросплавів», ПАТ «Євраз Баглійкокс»,
ПАТ «Номокрамоторський машинобудівний
завод», ПАТ «Інтерпайп Новомосковський
трубний завод», ПАТ «Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
ім. Петровського», ПАТ «Дніпроазот».

Одночасно судом на підставі копію
договір оренди нежитлових приміщень
від 01.06.2013 року № 2 та № 1 від 01.02.2013 року
встановлено, що позивач та ФОП ОСОБА_5
орендують нежитлові приміщення за
однією і тією ж адресою: АДРЕСА_1. У
зв'язку з викладеним
товарно-транспортні накладні у
господарських операціях позивача із
ФОП ОСОБА_5 не складалися, оскільки мало
місце переміщення товару, а не його
перевезення.

У відповідності до інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо
підтвердження даних податкового
обліку» документи та інші дані, що
спростовують реальність здійснення
господарської операції, яка
відображена в податковому обліку,
повинні оцінюватися з урахуванням
специфіки кожної господарської
операції - умов перевезення, зберігання
товарів, змісту послуг, що надаються
тощо.

При цьому сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.
Водночас наявність формально
складених, але недостовірних первинних
документів, відповідність яких
фактичним обставинам спростована
належними доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції.

На підставі викладеного, судом
встановлено рух товарів між позивачем
та ФОП ОСОБА_5

Враховуючи викладене оскаржуване
податкове повідомлення - рішення є
протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
прийняте Новомосковською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Дніпропетровської області Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області податкове
повідомлення - рішення з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) від
27.01.2014 року № на загальну суму 73
449,00 грн., в тому числі основного платежу
на суму 58 759,00 грн. і штрафних фінансових
санкцій на суму 14 690,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Промзахист Н»
судовий збір у розмірі 187,20 гривень.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
10 квітня 2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили станом на 10.04.2104
року Суддя З оригіналом згідно
Помічник суддіС.В. Златін С.В. Златін
Р.Ю. Ричка