Справа № 206/181/14-а
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 206/181/14-а
У Х В А Л А

"23" січня 2014 р. Самарський районний
суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
Сухоруков
А.О.,

при секретарі
Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області в особі
відділу примусового виконання рішення
суду про зміну способу та порядку
виконання постанови Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
25 травня 2011 року по адміністративний
справі за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області, Управління
праці та соціального захисту населення
Самарської районної у
м.Дніпропетровську ради, Центру по
нарахуванню і виплаті допомог та
здійсненню контролю за правильністю
призначення та виплати пенсій і
цільових грошових допомог
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату пенсії та щорічної допомоги на
оздоровлення як постраждалого
внаслідок Чорнобильської катастрофи,-

встановив:

06 січня 2014 року заявник звернулася до
суду з заявою про зміну способу та
порядку виконання постанови
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 травня 2011 року.

Вимоги своєї заяви заявник обґрунтував
тим, що у відділі перебуває виконавче
провадження №40390564 з виконання
виконавчого листа Самарського
районного суду м. Дніпропетровська №
2-а-757/11 від 28.09.2012 року про зобов'язання
Головне управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
перерахувати та виплатити на користь
ОСОБА_1 додаткову щомісячну пенсію у
розмірі відповідно до ст. 50, ч.3 ст. 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням розміру
прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність,
встановленого на день виплати пенсії і
за період з 15 серпня 2010 року по 31 грудня
2010 року та з 01 січня 2011 року по 22 липня
2011 року, включно з урахуванням різниці,
яка вже була виплачена.

25.10.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, яку
направлено сторонам. Боржником у
встановлений строк для самостійного
виконання рішення, не виконане в
цілому. Тобто боржником виконане
рішення лише в частині здійснення
перерахунку доплати до пенсії,
відповідно чого нарахована сума
недоплаченої пенсії за рішенням суду
складає 2926,70 грн., але зазначені грошові
кошти не перераховано. Зазначене
рішення яке підлягає виконанню є
зобов'язального характеру за яким
боржник зобов'язаний особисто вчинити
певні дії. Із контексту рішення суду
чітко встановлюється необхідність
зобов'язання боржника особисто вчинити
певні дії, а вчинення визначених дій не
може бути проведено без участі
боржника, тому державний виконавець не
може організувати виконання
самостійно у відповідності до
повноважень, наданих йому законом. До
боржника неможливо застосувати
передбачені Законом штрафні санкції та
направити подання про притягнення
винних осіб до кримінальної
відповідальності за умисне
невиконання рішення суду через те, що у
діях боржника або його посадових осіб
відсутній прямий умисел або
невиконання вимог виконавчого
документу без поважних причин,
оскільки коштів на виконання боржником
рішень суду зазначеної категорії
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» або бюджетними
програмами не передбачено.

Таким чином зазначені обставини
унеможливлюють виконання рішення суду
в цілому. Зазначений виконавчий
документ не може бути скерований до
органу Державної казначейської служби
України для виконання в порядку
гарантії держави щодо виконання
судових рішень у зв'язку з тим, що
рішення прийнято про зобов'язання
вчинити певні дії, а не про стягнення
коштів. Згідно з ЗУ "Про виконавче
провадження", у разі якщо рішення суду,
не виконано протягом двох місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, крім
випадків, коли стягувач перешкоджає
провадженню виконавчих дій, державний
виконавець зобов'язаний звернутися до
суду заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення. Так
склалися обставини, яких боржник не
може виконати рішення суду через
відсутність бюджетних призначень чи
асигнувань. Здійснити виплату
нарахованих грошових коштів за
рішенням суду можливо лише шляхом
списання (стягнення) коштів з рахунків
державного органу - боржника, а в разі
відсутності у зазначеного державного
органу відповідних призначень - за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання рішень суду.

Заявник просить суд змінити спосіб і
порядок виконання постанови суду на
підставі якої видано виконавчий лист
2а-757/11, виданий 28.09.2013 року Самарським
районним судом м. Дніпропетровська, із
зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області
перерахувати та виплатити на користь
ОСОБА_1 додаткову щомісячну пенсію у
розмірі відповідно до ст. 50, ч.3 ст. 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням розміру
прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність,
встановленого на день виплати пенсії і
за період з 15 серпня 2010 року по 31 грудня
2010 року та з 01 січня 2011 року по 22 липня
2011 року, включно з урахуванням різниці,
яка вже була виплачена на стягнути з
Головного управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області на
користь ОСОБА_1 суму перерахованої
пенсії у розмірі 2926 грн. 70 коп.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, про час, дату та місце
судового розгляду повідомлені
належним чином. Причини неявки не
повідомили.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд доходить до висновку про
необхідність в задоволенні подання
Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області в особі
відділу примусового виконання рішень.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Згідно з Конституцією України
Державний бюджет України і бюджетна
система України встановлюються
виключно законами (пункт 1 частини 2
статті 92). Такими законами є закони
України про Державний бюджет України
на кожний рік, Бюджетний кодекс
України.

Згідно з частиною першою та другою
статті 23 Бюджетного кодексу України
будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету здійснювати лише за
наявності відповідного бюджетного
призначення, встановленого законом про
Державний бюджет України.

Відповідно до статті 63 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та статті 7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
визначено, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цих законів,
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету. Головним
розпорядником коштів за цією програмою
є Міністерство соціальної політики
України.

Прикінцевими положеннями Закону
України «Про Державний Бюджет України
на 2013 рік» установлено, що у 2013 році
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними
змінами), статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
(Відомості Верховної Ради України, 1993
р., № 45, ст. 425 із наступними змінами) із
наступними змінами) застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
із наявного фінансування ресурсу
бюджету Пенсійного фонду України.

06.07.2011 Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову №745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок державного
бюджету», якою встановлені розміри
виплат вказаній категорії громадян.
Постанова набрала законної сили 23.07.2011.

26.12.2011 Конституційним Судом України
прийнято рішення №20-рп/2011, яким визнано
конституційним пункт 4 розділу VII
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» від 14.06.2011 №3491-VI.

У відповідності до рішення
Конституційного суду України № 20-рп/2011
від 26.12.2011 року по справі № 1-42/2011,
Кабінет Міністрів України як вищий
орган у системі органів виконавчої
влади наділений конституційними
повноваженнями спрямовувати і
координувати діяльність міністерств,
інших органів виконавчої влади, до яких
належить Управління праці та
соціального захисту населення.

Таким чином, Кабінет Міністрів України
є органом, який забезпечує проведення
державної політики у соціальній сфері.

У рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп
Конституційний суд зазначив, що
розміри соціальних виплат залежать від
соціально-економічних можливостей
держави.

Конституцією України зазначено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Кабінет Міністрів України є вищим
органом у системі органів виконавчої
влади, який розробляє проект закону про
Державний бюджет України на наступний
рік і подає його до Верховної Ради
України, забезпечує виконання
затвердженого Верховною Радою України
про його виконання. Ефективне
здійснення Кабінетом Міністрів
України цих повноважень є основою для
вжиття заходів щодо забезпечення прав
і свобод людини і громадянина,
проведення політики у сфері
соціального захисту, фінансової і
податкової політики.

Законом України «Про виконавче
провадження» передбачено, що Державна
виконавча служба є єдиним органом
примусового виконання, крім органів та
посадових осіб, які виконують рішення
про притягнення до кримінальної або
адміністративної відповідальності.

Статтею 2 зазначеного закону визначено,
що примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу службу"
(202/98-ВР ).

Так, Законом України "Про державну
виконавчу службу" визначено, що
завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом. Державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб відповідно до
законів України.

Статтею 11 Закону України Про виконавче
провадження визначено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Цією ж статтею
встановлено, що державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Згідно зі статтею 48 Бюджетного кодексу
України розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
здійснюють платежі тільки в межах
бюджетних асигнувань, встановлених
кошторисами. Зобов'язання, взяті
учасником бюджетного процесу без
відповідних бюджетних асигнувань або з
перевищенням повноважень,
встановлених цим Кодексом та законом
про Державний бюджет України (рішенням
про місцевий бюджет), не вважаються
бюджетними зобов'язаннями. Витрати
бюджету на покриття таких зобов'язань
не здійснюються.

Отже, саме від бюджетних призначень на
відповідний рік цілком залежить
виконання рішень судів, за якими
боржником виступає орган державної
влади. Відсутність належних бюджетних
асигнувань або коштів та відсутність
відповідних процедур, які б дозволяли
забезпечити фінансування одразу ж, як
тільки постала проблема відповідних
виплат, призводить до невиконання або
тривалого виконання судових рішень.

Зазначене рішення яке підлягає
виконанню є зобов'язального характеру
за яким боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії, у зв'язку з чим
організація його виконання визначена
статтею 75 Закону України «Про
виконавче провадження». Так, у разі
невиконання вимог виконавчого
документу без поважних причин
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону. Якщо рішення не виконано
і виконання може бути проведено без
участі боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно
до повноважень, наданих
йому законом, та вносить
подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

За таких обставин склалася ситуація, що
боржник не може виконати рішення суду
через відсутність бюджетних
призначень чи асигнувань на цю мету.
Здійснити виплату нарахованих
грошових коштів за рішенням суду
можливо лише шляхом списання
(стягнення) коштів з рахунків
державного органу - боржника, а в разі
відсутності у зазначеного державного
органу відповідних призначень - за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання рішень суду.

Отже, саме від бюджетних призначень на
відповідний рік цілком залежить
виконання рішень судів, за якими
боржником виступає орган державної
влади. Відсутність належних бюджетних
асигнувань або коштів та відсутність
відповідних процедур, які б дозволяли
забезпечити фінансування одразу ж, як
тільки постала проблема відповідних
виплат, призводить до невиконання або
тривалого виконання судових рішень.

Такі обставини встановлені і
Європейським судом з прав людини. Так,
рішенням Європейського суду з прав
людини «Войтенко проти України»
визнано, що виконання рішення про
стягнення коштів з державної установи
могло бути здійснено лише за умови,
якщо б такі витрати були попередньо
передбачені у законі про державний
бюджет. Причина невиконання судового
рішення про стягнення коштів з
державної установи полягає саме у
відсутності відповідних законодавчих
заходів, які б забезпечували виконання
цього рішення, а не у бездіяльності
органу державної виконавчої служби.

До аналогічного висновку дійшов
Європейський суд у справі «Ромашов
проти України». Зокрема Суд зазначив,
що виконання у відношенні державного
органу може бути здійснене лише в тому
випадку, якщо державою передбачені та
визначені асигнування на відповідні
видатки Державного бюджету України
шляхом здійснення відповідних
законодавчих заходів. Факти справи
свідчать про те, що виконанню
відповідного судового рішення
перешкоджала саме відсутність
законодавчих заходів, а не неналежне
виконання своїх обов'язків державними
виконавцями.

Таким чином, рішенням міжнародної
судової установи, юрисдикція якої
визнана Україною, встановлено
відсутність бездіяльності органу
державної виконавчої служби при
виконанні рішень про стягнення коштів
з бюджетної установи за відсутності
відповідних бюджетних асигнувань.

У цьому контексті слід зауважити, що
рішення Європейського суду свідчать,
що у багатьох випадках причиною
невиконання рішень національних судів
була саме відсутність коштів або
належного бюджетного фінансування,
включаючи відсутність відповідних
процедур забезпечення фінансування, як
тільки виявляється проблема з
виплатою. У цьому зв'язку Європейський
суд наголошував, що держава не може
посилатись на відсутність коштів як на
виправдання невиконання рішень
національних судів, винесених проти
неї, її органів та установ, а також
підприємств, якими вона володіє або які
контролює. (див., серед багатьох інших,
"Шмалько проти України" (И 60750/00) (980_226),
рішення від 20 липня 2004 року, пункт 44.)

З метою вирішення питання щодо
виконання рішень судів у відношенні
державних органів Кабінетом Міністрів
України розроблено та подано проекту
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання рішень суду", У зв'язку
із низкою рішень, винесених щодо
України Європейським судом з прав
людини (далі -Європейський суд), і,
зокрема, пілотним рішенням у справі
"Юрій Миколайович Іванов проти України"
N 40450/04 (974_479), рішення від 15 жовтня 2009
року.

У Коментарі Департаменту з питань
виконання рішень Європейського суду з
прав людини Комітету Міністрів Ради
Європи, щодо проекту Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
рішень суду", Страсбург, 16 березня 2011
року відзначено, що законодавчо
закріплене зобов'язання держави
виконати рішення суду в разі його
невиконання боржником є дуже
позитивним аспектом.

Так, з 1 січня 2013 року набрав чинності
Закон України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» № 4901-VI,
який встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
"Про виконавче провадження", та
особливості їх виконання.

Зазначеним Законом визначено порядок
виконання рішень суду про стягнення
коштів з державного органу. Так,
статтею 3 визначено, що виконання
рішень суду про стягнення коштів,
боржником за якими є державний орган,
здійснюється Державною казначейською
службою України в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Так, відповідно до розрахунку від 21
травня 2012 року Головного управління
пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області, ОСОБА_1
перераховано пенсію у розмірі 2926,70
грн.(а.с. 14)

Таким чином, подання підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 7 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», ст.ст. 245-247, 252-253, 263
КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
у Дніпропетровській області в особі
відділу примусового виконання рішень
про зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення -
задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання
постанови суду, на підставі якої видано
виконавчий лист 2-а-757/11, виданий 28.09.2013
року Самарським районним судом м.
Дніпропетровська, із «Зобов'язати
Головне управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
перерахувати та виплатити на користь
ОСОБА_1 додаткову щомісячну пенсію у
розмірі відповідно до ст. 50, ч.3 ст. 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням розміру
прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність,
встановленого на день виплати пенсії і
за період з 15 серпня 2010 року по 31 грудня
2010 року та з 01 січня 2011 року по 22 липня
2011 року, включно з урахуванням різниці,
яка вже була виплачена» на

«Стягнути з Головного управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області на користь
ОСОБА_1 суму перерахованої пенсії у
розмірі 2926 грн. 70 коп.»

Ухвала може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 5 денний строк з
дня оголошення ухвали або одержання її
копії.

Суддя А.О.
Сухоруков