Справа № 717/505/14-а
Суддя: Туржанський В. В.
Дата ухвалення: 2014-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №717/1353/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року
смт. Кельменці

14 година 46 хвилин

Кельменецький районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючого - судді:
Туржанського В.В.

при секретарі:
Олійник І.Г.

з участю позивачки:
ОСОБА_1

та представника відповідача:
Білан Н.В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Кельменці
справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 подала до
Кельменецького районного суду заяву у
якій просить:

- визнати протиправним рішення
Управління пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області, оформлене листом №528/02 від
23.01.2014 року, яким йому відмовлено у
призначенні пенсії за віком, на
пільгових умовах відповідно до п. е)
ст.55 Закону України „Про пенсійне
забезпечення".

- Зобов'язати Управління
пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі призначити їй
пенсію в межах повноважень та у спосіб,
що передбачені Конституцією України,
як працівнику освіти відповідно до п. е)
ст.55 законами України „Про пенсійне
забезпечення", з моменту звернення до
відповідача за призначення пенсії -
11.11.2013 року.

- Стягнути з державного бюджету на
її користь судові витрати та витрати на
правову допомогу.

Представник відповідача Білан Н.В. в
судовому засіданні позов не визнала
повністю та пояснила, що позивачці
роз'яснили, що її стаж становить 23 роки 9
місяців і 2 дні. Не враховані періоди за
які немає відомостей про нарахування
заробітної плати або наказів про
відпустки по догляду за дитиною.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні
підтримала позов з підстав зазначених
у позовній заяві та пояснила суду, що
в період декретної відпустки вона не
звільнялася з роботи. Крім того
позивачка виходила на заміну. Записів
про її звільнення у трудовій книжці
немає.

Судом були досліджені такі інші докази:
квитанція до прибуткового касового
ордера №74 від 18 березня 2014 року,
паспорт ОСОБА_1 НОМЕР_1 виданий 19 січня
1998 року, копія листа Управління
Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі від 23 січня 2014
року №528/02, копія трудової книжки
ОСОБА_1 НОМЕР_2 заповненої 02 грудня 1985
року, ксерокопія свідоцтва про
народження ОСОБА_3 виданого 25 листопада
1989 року на бланку НОМЕР_3, копія витягу з
наказу Управління освіти
Кельменецької районної державної
адміністрації №448-А від 09.10.2000 року,
копія витягу з наказу №118 від 14.12.1989
року , копія витягу з наказу №92 від
12.09.1988 року, копія витягу з наказу №4 від
20.01.1993 року, копія витягу з наказу №33
від 09.10.2000 року, довідки про заробіток
для обчислення пенсії №52 від 05.03.2014
року, №51 від 05.03.2014 року, копія трудової
книжки ОСОБА_4 виповненої 28 листопада
1966 року, копія трудової книжки серії
НОМЕР_4 ОСОБА_5 заповненої 05 серпня 1981
року, договір про надання юридичних
послуг №8 від 17.03.2014 року, акт прийому
-передачі робіт (послуг) за договором
від 17.03.2014 року №8.

Свідок ОСОБА_5 дала суду показання про
те, що вона працювала в період з 1981 року
по 2000 рік в дошкільному навчальному
закладі №1 смт Кельменці. Назви цієї
установи змінювались. Позивачка ОСОБА_1
також працювала вихователем. Свідок не
пам'ятає щоб ОСОБА_1 звільнялася з
роботи.

Свідок ОСОБА_4 дала суду показання про
те, що вона працювала завідуючою
дитячим садком №1 в смт Кельменці в
період з 1965 року по орієнтовно 2000 рік.
Позивачка ОСОБА_1 працювала
вихователем поки не виїхала в м. Київ.
Один раз ОСОБА_1 була у відпустці по
догляду за дитиною.

Судом встановлено, що 11 листопада 2013
року позивачка ОСОБА_1 звернулася до
відповідача - Управління Пенсійного
фонду України у Кельменецькому районі
з приводу призначення їй пенсії
відповідно до п „е" ст.. 55 Закону
України „Про пенсійне забезпечення".
Згідно пункту „е" ст. 55 Закону України
„Про пенсійне забезпечення" право на
пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку. Рішенням
Управління ПФУ в Кельменецькому районі
позивачці було відмовлено у
призначенні пенсії за вислугою років,
як працівнику освіти, так як позивачка
не має необхідного стажу роботи, який
дає право на призначення пенсії на
пільгових умовах, а саме відповідач
вважає, що стаж позивачки, який дає
право на призначення пенсії на
пільгових умовах, складає 23 роки, 9
місяців 2 дні. Позивачці не зараховано
до стажу роботи, який дає право на
призначення пенсії на пільгових
умовах, період роботи з 24 жовтня 1990 року
по 31 березня 1991 року, та з 01.11.1991 року по
31.08.1992 року оскільки за дані періоди
роботи відсутні відомості про
нарахування заробітної плати та накази
про перебування у відпустці по догляду
за дитиною.

Вказана вище відмова відповідача у
призначенні позивачу пільгової пенсії
були прийнята не обґрунтовано, тобто
без урахування усіх обставин, що мали
значення для прийняття рішення.

З пояснень позивачки, з показань
свідків, які знали позивачку по
спільній роботі і мають документи про
свою роботу за час , стосовно якого
можуть підтвердити роботу свідка,
трудової книжки ОСОБА_1, вбачається, що
ОСОБА_1 з 09 вересня 1988 року по 09 жовтня
2000 року безперервно працювала
вихователем Кельменецької дошкільної
установи №1. З 24 жовтня 2000 року по 08
вересня 2006 року позивачка працювала на
посаді вихователя дошкільного закладу
освіти №250 м. Києва. З 11 вересня 2006 року
по 06 листопада 2013 року позивачка
працювала вихователем навчально -
виховного комплексу „Мрія"
Деснянського району м. Київ. Ця
обставина не заперечується
відповідачем.

Таким чином, враховуючи зазначені вище
докази, з врахуванням періодів з 24
жовтня 1990 року по 31 березня 1991 року, та з
01.11.1991 року по 31.08.1992 року, стаж роботи
позивачки ОСОБА_1 як працівника
освіти складає більше 25 років.

Згідно ст. 48 КЗпП України трудова
книжка є основним документом про
трудову діяльність працівника. Згідно
ст. 62 Закону України „Про пенсійне
забезпечення" основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. Порядок підтвердження наявного
трудового стажу при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній встановлюється Кабінетом
Міністрів України. Відповідно до п.1, 2,
3 „Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній" (далі
Порядок), затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 12
серпня 1993 р. N 637 основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. У разі коли документи про
трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду на підставі показань свідків. За
відсутності трудової книжки, а також у
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи , які
містять відомості про періоди роботи.
Згідно п. 18 зазначеного вище Порядку за
відсутності документів про наявний
стаж роботи і неможливості одержання
їх внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації або
відсутності архівних даних з
інших причин , ніж ті, що зазначені в
пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж
установлюється на підставі показань
не менше двох свідків , які б знали
заявника по спільній роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(в тому числі колгоспі) або в одній
системі і мали документи про свою
роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

Даний Порядок не містить обмежень
щодо підтвердження показаннями
свідків пільгового стажу роботи.

Відповідно до п.1, 2, 3 «Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637
за відсутності трудової книжки, а також
у тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи , які
містять відомості про періоди роботи.
Такими іншими документами є архівні
довідки.

Отже, рішення Управління Пенсійного
фонду України в Кельменецькому районі
були прийняті всупереч законам
України, необґрунтовано, нерозсудливо,
непропорційно, без дотримання балансу
між несприятливими наслідками для
матеріальних прав та інтересів
позивача і цілям, на досягнення яких
спрямоване це рішення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідач
та його представник не надали, а в
матеріалах справи відсутні докази, які
б підтверджували, що дії Управління
Пенсійного фонду України в
Кельменецькому Чернівецької області
про відмову позивачу у призначенні
пільгової пенсії були правомірними, а
також докази, які б спростовували
докази позивачки про те, що вона
працювала більше 25 років як працівник
освіти.

Суд вважає, що дії Управління
Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі щодо відмови
позивачу в призначенні пенсії за
вислугу років , згідно до п.„е" ст. 55
Закону України „Про пенсійне
забезпечення" є неправомірними ,
оскільки не відповідають вимогам
чинного законодавства.

За таких обставин станом на момент
звернення позивачки до відповідача із
заявою про призначення пенсії (11.11.2013
року), позивачка мала необхідний стаж
роботи, а тому відповідач зобов'язаний
був призначити позивачці пенсію з
вказаної дати.

Вказані вище обставини стверджується
взаємним зв'язком наявних у справі
доказів, досліджених судом, у їх
сукупності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, та дослідивши інші
докази, враховуючи викладене вище, суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню повністю.

Суд також враховує, що конституційні
принципи на яких базується здійснення
прав і свобод людини і громадянина в
Україні , включаючи і право на пенсійне
забезпечення , передбачені ст. 1,3,
частиною 2 ст.6, ст. 8, частиною 2 ст. 19,
ст.ст. 22,23, частиною 1 ст. 24 Конституції
України, набуте у сфері пенсійного
забезпечення, не може бути скасоване ,
звужене або обмежене. Правовою
гарантією забезпечення державою
даного права є виконання прийнятих на
себе зобов'язань, виходячи із принципу
верховенства права , закріпленого ст. 8
Конституції України.

Враховуючи викладене вище, суд вважає,
що слід також визнати протиправними
рішення Управління пенсійного фонду
України в Кельменецькому районі про
відмову позивачці ОСОБА_1 у
призначенні пенсії.

Суд вважає, що для повного захисту прав
свобод та інтересів позивачки слід
зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Кельменецькому районі
прийняти рішення про призначення
пенсії на пільгових умовах позивачці
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України, як працівнику
освіти.

Суд також вважає, що з Державного
бюджету України на користь позивачки
ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати
по справі , а саме 73 гривні 8 копійок
судового збору та 800 гривень в рахунок
відшкодування витрат на правову
допомогу адвоката. Суд вважає, що
вимоги позивачки про стягнення на її
користь витрат на оплату правової
допомоги в сумі 800 гривень слід
задовольнити виходячи з наступного.
Згідно ст. 90 КАС України та Закону
України „Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах" розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні. У зв'язку із відсутністю
законодавства, що регулює норми витрат
часу адвокатів на підготовку позовів
та матеріалів для подачі позову до суду
суд вважає, що даних правовідносин слід
застосувати відповідно до ст. 9 КАС
України аналогію права. Зокрема,
згідно розділу 1 „Міжгалузевих норм
чисельності працівників юридичної
служби" , затверджених наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 11.05.2004 року № 108,
який встановлює норми часу на
виконання робіт працівниками
юридичних служб, для підготовки,
складання та візування позовної заяви
необхідно 07 годин 40 хвилин. Згідно ст. 28
„Правил адвокатської етики", при
встановленні розміру гонорару
враховуються складність справи,
кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час на виконання доручення.
З матеріалів справи вбачається, що
адвокат надавала позивачці правову
допомогу, пов'язану із складанням та
підготовкою позовної заяви. Враховуючи
наведене, суд вважає, що розмір витрат є
законним і розумно обґрунтований.

На підставі ст. 48 Кодексу законів про
працю України, ст.62 Закону України „Про
пенсійне забезпечення", „Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637,
керуючись ст.ст.
2,5,7,9,11,14,71,72,86,94,158,159,160,161,162,163 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправною відмову
Управління пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі у призначенні
ОСОБА_1 пенсії за віком як працівнику
освіти, яка викладена в листі №528/02 від
23 січня 2014 року.

3. Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Кельменецькому районі
Чернівецької області прийняти рішення
про призначення пенсії з 11 листопада
2013 року на пільгових умовах ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, як
працівнику освіти відповідно до п.„е"
ст.. 55 Закону України „Про пенсійне
забезпечення".

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 73 (сімдесят три)
гривні 8 (вісім) копійок в рахунок
відшкодування понесених позивачем
судових витрат у вигляді судового
збору та 800 (вісімсот) гривень витрат на
правову допомогу адвоката.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до Вінницького
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду.

Суддя: