Справа № 804/13230/13-а
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
представників позивача
Євтушенка О.В., Солодухіна Г.Й.,
представників відповідача
Фініченко Л.В., Дядченко Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою Товариства з обмеженою
торгівельно-промислової компанії
«Укрхімекспорт» до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою
торгівельно-промислова компанія
«Укрхімекспорт» (далі - ТОВ ТПК
«Укрхімекспорт», позивач) звернулось
до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі - ДПІ у
Бабушкінському районі, відповідач), в
якому, з урахуванням уточнених
позовних вимог від 24.10.2013 року, просить
визнати протиправними та скасувати:
- податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Бабушкінському районі за формою «Р» №
ТПК «Укрхімекспорт» грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на суму 593 266 грн.;
- податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Бабушкінському районі за формою «Р» №
ТПК «Укрхімекспорт» грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 2 989 960 грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 732 559,75 грн.;
- податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Бабушкінському районі за формою «В1» №
ТПК «Укрхімекспорт» суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 42 163 грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 10 540,75 грн.;
- податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Бабушкінському районі за формою «В4» №
ТПК «Укрхімекспорт» розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в розмірі 63 622 грн.;
- податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Бабушкінському районі за формою «Р» №
ТПК «Укрхімекспорт» грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
- податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Бабушкінському районі за формою «Р» №
ТПК «Укрхімекспорт» грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за
результатами перевірки ТОВ ТПК
«Укрхімекспорт» відповідачем було
складено акт перевірки № 821/221/25543463 від
11.03.2013 року, згідно висновку якого було
встановлено порушення позивачем
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), внаслідок чого: занижено
податок на прибуток на суму 593 266 грн.,
податок на додану вартість на суму 2 989
960 грн.; завищено бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість на суму 42 163 грн.; завищено
від'ємне значення, яке після бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду на суму 63 622 грн. На
підставі акту перевірки відповідачем
прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 25.04.2013 року №
з наступних підстав. Позивач наголошує,
що усі відображені у бухгалтерському і
податковому обліку господарські
операції носять реальний характер,
вчинені у повній відповідності з
вимогами господарського законодавства
та правильно відображені у
обов'язковій податковій звітності
підприємства. Позивач зазначає, що в
інших судових справах встановлено, що
контрагент позивача ФОП ОСОБА_6 мав
матеріально-технічну базу для
реалізації (поставки) товару покупцям,
зокрема, ТОВ ТПК «Укрхімекспорт».
Правочин, укладений з ФОП ОСОБА_6 не є
фіктивним, судом та законом недійсним
не визнаний, а тому задекларовані на
підставі такого правочину суми з
податку на додану вартість та податку
на прибуток у відповідності до норм ПК
України. Щодо невірного заповнення
товарно-транспортних накладних на
підставі договору на перевезення,
укладеного з ФОП ОСОБА_7, позивач
зазначає, що товарно-транспортні
накладні заповнені у відповідності до
норм чинного законодавства, які є
обов'язковими, а тому висновок
відповідача про їх дефектність є
неправомірним. Акти здачі-приймання
робіт відповідають імперативним
вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року
№996-ХІV (далі Закон №996), а тому висновок
відповідача про неможливість
ідентифікувати роботи ФОП ОСОБА_8, ФОП
ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_10 по виду та
кількості, у зв'язку з невизначенням
переліку виконаних робіт, є
безпідставним. В акті перевірки
відповідачем невірно визначено
витрати, що пов'язані з придбанням
позивачем деревинного вугілля у ТДВ
«Перечинський лісохімічний комбінат»,
та доходи, отримані від реалізації
вказаного товару на експорт компанії
«Carrbridge Developments Limited», Великобрітанія.
Чинне законодавство передбачає
нульову ставку оподаткування ПДВ
експортних операцій, то відповідний
податок, сплачений позивачем
вітчизняному постачальнику під час
придбання товару, у подальшому
реалізованого за межі митної території
України, підлягає включенню до
податкового кредиту позивача на
загальних підставах, проте не
враховується до складу собівартості
відповідного товару. Позивачем були
надані до перевірки всі первинні
бухгалтерські документи по здійсненню
господарських операцій з ТДВ
«Перечинський лісохімічний комбінат»
та компанією «Carrbridge Developments Limited»,
Великобрітанія, а саме: докази
придбання, передачі і отримання товару,
його оплати, реалізації на експорт, а
також отримання доходу у вигляді
обумовлених відповідними контрактами
сум валютної виручки. Таким чином,
позивачем правомірно визначені суми
ПДВ та податку на прибуток по
взаємовідносинам з зазначеними
контрагентами. Представники позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили суд задовольнити
їх в повному обсязі.
Представники відповідача в судовому
засіданні просили відмовити в
задоволенні позову, надали суду
письмові заперечення, обґрунтовуючи їх
наступним. За наслідками проведення
зустрічних звірок, реальність
здійснення господарських операцій з
ФОП ОСОБА_6 не підтверджена у зв'язку з
відсутністю у останнього виробничого,
торгівельного обладнання та
транспортних засобів. Таким чином,
грошові кошти по операціям поставки
товарів в адресу ДП «Уладовский
спиртовий завод» у сумі 1 762 187,00 грн. не
повинні включатись до складу доходу, у
зв'язку з не підтвердженням фактів
поставок товарів по ланцюгу ФОП ОСОБА_6
- ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» - ДП
«Уладовский спиртовий завод», а
грошові кошти перераховані від ДП
«Уладовский спиртовий завод» слід
вважати безповоротною фінансовою
допомогою. У зв'язку з тим, що ТОВ ТПК
«Укрхімекспорт» надані до перевірки
документи по взаємовідносинам з ФОП
ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9, ФОП
ОСОБА_10, які не відповідають вимогам
Закону № 996, перевіряючи дійшли
висновку про завищення позивачем
витрат на суму 174 101,00 грн. На підставі
викладеного, висновки відповідача про
заниження доходу та завищення витрат
ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» є
правомірними. Щодо придбаного на
експорт деревинного вугілля у ТДВ
«Перечинський лісохімічний комбінат»
та в подальшому реалізованого
компанієї «Carrbridge Developments Limited»,
Великобрітанія, встановлено, що
вказані експортні операції є
збитковими, формування податкового
кредиту по операціям придбання
деревинного вугілля та його реалізації
на експорт за ціною нижчою від ціни
придбання, є неправомірним, вказана
операція не відповідає меті
підприємницької діяльності - одержанню
прибутку. Таким чином, позивач проводив
операції з експорту товару, які не мали
під собою мети отримання доходу, а були
направлені на подальшу мінімізацію
сплати ПДВ. Отже, висновки перевіряючих
є правомірними, а оскаржувані
податкові повідомлення-рішення не
підлягають скасуванню.
Дослідивши письмові докази по справі
та заслухавши пояснення представників
сторін, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
Судом встановлено, що ТОВ ТПК
«Укрхімекспорт» зареєстровано 24.06.1998
року виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради,
перебуває на обліку платників податків
в ДПІ у Бабушкінському районі,
зареєстровано платником ПДВ.
ДПІ у Бабушкінському районі проведено
планову виїзну перевірку ТОВ ТПК
«Укрхімекспорт» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року. За
наслідком перевірки відповідачем
11.03.2013 року складено акт № 821/221/25543463, в
якому встановлені, зокрема, наступні
- п.п. 14.1.36 п. 4.1 ст. 14, п. 135.1 п.п. 135.5.4 п.
135.5 ст. 135, п. 137.10 ст. 137, п. 138.2 ст. 138, п.п.
139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 152.1 ст. 152 ПК України,
встановлено заниження податку на
прибуток всього у сумі 593 266 грн., в т.ч.
за 3 квартал 2011 року на суму 260 962 грн., за
4 квартал 2011 року на суму 322 305 грн.;
- п.п. 14.1.36, пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, пп.
14.1.179, п.п. 14.1.181, п. 14.1 ст. 14, п. 188.1 ст. 188, п.
198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 153.2 ст. 153, п. 200.1 ст. 200,
п. 201.1 ст. 201 ПК України, встановлено
заниження податку на додану вартість
всього на суму 2 989 960 грн., в тому числі
по періодах: у квітні 2011 року на суму 60
405 грн., у липні 2011 року на суму 458 957 грн.,
у листопаді 2011 року на суму 228 098 грн., у
лютому 2012 року на суму 309 648 грн., у
березні 2012 року на суму 460 591 грн., у
травні 2012 року на суму 556 746 грн., у
червні 2012 року на суму 915 515 грн.;
зменшено ряд. 23 за вересень 2011 року на
та зменшено ряд. 24 за грудень 2012 року на
ДПІ у Бабушкінському районі на
підставі акту № 821/221/25543463 від 11.03.2013
року винесені наступні податкові
повідомлення-рішення:
про збільшення ТОВ ТПК «Укрхімекспорт»
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на суму
про збільшення ТОВ ТПК «Укрхімекспорт»
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 2 989 960 грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 732 559,75 грн.;
про зменшення ТОВ ТПК «Укрхімекспорт»
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі 42
163 грн. та застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 10 540,75 грн.;
про зменшення ТОВ ТПК «Укрхімекспорт»
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість в розмірі 63
Прийняті відповідачем податкові
повідомлення-рішення оскаржувались
позивачем до Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області. Рішенням Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 23.07.2013 року №1252/10/10-25
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення залишені без
змін, а скаргу позивача - без
задоволення; ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток підприємств визначену
податковим повідомленням-рішенням №
31.07.2013 року ДПІ у Бабушкінському районі
повідомлення-рішення за формою «Р» №
«Укрхімекспорт» грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
Бабушкінському районі повідомило
позивача про помилковість винесення
податкового повідомлення-рішення за
надіслало позивачу податкове
повідомлення-рішення за формою «Р» №
«Укрхімекспорт» грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
З установчих документів позивача
вбачається, що ТОВ ТПК «Укрхімекспорт»
здійснює діяльність з
неспеціалізованої оптової торгівлі,
оптової торгівлі хімічними продуктами,
неспеціалізованої оптової торгівлі
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами, вантажного
автомобільного транспорту,
виробництва інших харчових продуктів,
надання в оренду автомобілів і
легкових автотранспортних засобів.
Судом встановлено, що між ТОВ ТПК
«Укрхімекспорт» (покупець) та ФОП
ОСОБА_6 (постачальник) укладено договір
поставки № 230-686-AN11 від 01.03.2011 року.
Згідно п. 1.1 договору постачальник
зобов'язується передати власність, а
покупець прийняти й оплатити паливо
кількості відповідно специфікацій.
Підтвердженням факту виконання
договору поставки товару свідчать
досліджені в судовому засіданні копії
видаткових накладних, податкових
накладних, рахунків-фактур, актів
прийому-передачі, товарно-транспортних
накладних, актів звірки взаємних
Отриманий від ФОП ОСОБА_6 товар - паливо
котельне - було реалізовано позивачем
(постачальник) до ДП «Уладівський
спиртовий завод» (покупець) згідно
договорів поставки від 22.11.2010 року №
130-477-NQ10, від 28.12.2010 року № 130-481-NQ10, від
18.01.2011 року № 130-637-NQ11. Згідно п. 1.1
договору поставки постачальник
передає, а покупець приймає паливо
котельне. Підтвердженням факту
виконання договорів поставки товару
свідчать досліджені в судовому
засіданні копії видаткових накладних,
податкових накладних, довіреностей на
Відповідно до частин 1 та 5 ст.203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Як зазначено в ч.2 ст.207 ГК України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
Згідно частин 1 та 2 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.
На підставі ст.228 ЦК України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним;
правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.
Пленум Верховного Суду України в
постанові „Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009,
зокрема, визначив перелік правочинів,
які є нікчемними як такі, що порушують
публічний порядок, визначений статтею
228 ЦК України: правочини, спрямовані на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина; правочини,
спрямовані на знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо.
Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
При кваліфікації правочину за статтею
228 ЦК України має враховуватися вина,
яка виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.
Згідно зі ст.204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.
Необхідними умовами для висновку про
нікчемність угоди згідно до ст.207 ГК
України та ст.228 ЦК України є доведення
факту наявності завідомо суперечної
інтересам держави та суспільства мети
укладення угоди сторонами, а також
наявність вини у формі умислу хоча б у
однієї із сторін щодо настання
відповідних наслідків. Інтерес держави
і суспільства у сплаті суб'єктами
оподаткування податків випливає з
обов'язку кожного сплачувати податки і
збори, закріпленому в ст. 67 Конституції
України та ст. 16 ПК України.
Отже, суб'єктний склад правопорушення
повинен бути встановлений
компетентним державним органом і
підтверджений законодавчо визначеними
належними засобами доказування.
З огляду на встановлені обставини у
справі та наведені норми
законодавства, угоди, які укладені між
ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» та ФОП ОСОБА_6,
ДП «Уладівський спиртовий завод»
оформлені належним чином; спірні
правочини не визнані судом недійсними
і їх недійсність прямо не встановлена
законом, у зв'язку з чим існує
презумпція правомірності правочину;
правочин з поставки товарів виконаний
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Представником відповідача в судовому
засіданні не доведено безтоварність
операцій з поставки товарів по ланцюгу
постачання ФОП ОСОБА_6 - ТОВ ТПК
«Укрхімекспорт» - ДП «Уладівський
спиртовий завод», не доведено, що
вчинені правочини є нікчемними,
порушують публічний порядок та
суперечать інтересам держави і
Крім того, питання правомірності
укладених угод між ТОВ ТПК
«Укрхімекспорт» та ДП «Уладівський
спиртовий завод» було предметом
розгляду у справі № 802/3115/13-а.
18.09.2013 року постановою Вінницького
окружного адміністративного суду у
справі № 802/3115/13-а за позовом ДП
«Уладівський спиртовий завод» до
Хмільницької ОДПІ, третя особа - ТОВ ТПК
«Укрхімекспорт», про визнання дій
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, позовні
вимоги задоволено частково, визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Хмільницької
прийняті на підставі акту перевірки №
42-22-05459163 від 30.05.2013 року.
05.11.2013 року ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу Хмільницької ОДПІ
залишено без задоволення, а постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 18.09.2013 року -
Питання правомірності здійснення
господарської діяльності ФОП ОСОБА_6
було предметом розгляду у справі №
23.11.2011 року постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду у справі №
Новомосковської ОДПІ про визнання дій
протиправними, позовні вимоги
задоволено, визнано протиправними дії
Новомосковської ОДПІ, які полягають у
викладенні в акті перевірки №
357/173/НОМЕР_1 від 13.09.2011 року висновків
про безтоварність та нікчемність
правочину (фінансово-господарських
операцій з продажу та купівлі товарів),
укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ТОВ
«Солара» за період - березень 2011 року.
18.10.2012 року ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу Новомосковської
ОДПІ залишено без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
23.11.2011 року - без змін.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.254 КАС України
постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано; у разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України постанова
або ухвала суду апеляційної чи
касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

На підставі ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, станом на час розгляду
цієї справи є такими, що набрали
законної сили судові рішення
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду та Вінницького
окружного адміністративного суду,
якими підтверджено реальність
здійснення господарських операцій з
поставки котельного палива по ланцюгу
ФОП ОСОБА_6 - ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» -
ДП «Уладівський спиртовий завод».

Згідно п. 134.4 ст. 134 ПК України об'єктом
оподаткування є: прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135-137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу;
дохід (прибуток) нерезидента, що
підлягає оподаткуванню згідно зі
статтею 160 цього Кодексу, з джерелом
походження з України.

Відповідно до п. 135.1, 135.2 ст. 135 ПК України
доходи, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, включаються до
доходів звітного періоду за датою,
визначеною відповідно до статті 137, на
підставі документів, зазначених у
пункті 135.2 цієї статті, та складаються
з: доходу від операційної діяльності,
який визначається відповідно до пункту
135.4 цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу. Доходи
визначаються на підставі первинних
документів, що підтверджують отримання
платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Правилами формування витрат,
передбаченими у пунктах 138.2, 138.4 статті
138 ПК України, передбачено, що витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
Витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення та визнаються витратами
того звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно абз."а" п.198.1 ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання та
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

У відповідності до п.198.2 ст. 198 ПК
України датою виникнень права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податково накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено,
що податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

ПК України виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит не ставить у
залежність від дотримання вимог
податкового законодавства іншими
суб'єктами господарювання. Положення
щодо надмірної сплати податку, як
необхідної умови його повернення з
бюджету платникові, стосується саме
цього платника і сплати ним податку в
ціні товарів (послуг) постачальникам.

Несплата продавцем податку на додану
вартість до бюджету, у разі фактичного
здійснення господарської операції, не
впливає на формування податкового
кредиту покупцем та не є підставою для
позбавлення останнього права на
відшкодування цього податку, якщо він
виконав усі передбачені законом умови
отримання такого відшкодування і має
всі документальні підтвердження
розміру заявленого податкового
кредиту. Така правова позиція
викладена, зокрема, в постановах
Верховного Суду України від 22.10.2010 р.,
від 31.01.2011 р.

Зазначена правова позиція
узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі „БУЛВЕС" АД проти Болгарії"
(заява №3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р.
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватись між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту прав власності.

Статтею 1 «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 року №996-ХІV (далі Закон №996)
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Згідно ч.2 ст.3 Закону № 996
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством; фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
грунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Як зазначено в ч.1 ст.9 Закону № 996
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій;
первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Таким чином, підставою для формування
податкового кредиту є наявність
належним чином оформленої податкової
накладної.

В судовому засіданні представником
відповідача не спростовано факт
належного оформлення податкових
накладних, на підставі яких позивачем
сформовано податковий кредит з ПДВ по
господарській операції з ФОП ОСОБА_6: на
час виписки податкових накладних ФОП
ОСОБА_6 був зареєстрований платником
ПДВ і виписані податкові накладні
мають всі необхідні реквізити.

Інші досліджені первинні документи
підтверджують факт здійснення
господарських операцій позивача з ФОП
ОСОБА_6 та ДП «Уладівський спиртовий
завод».

Таким чином, не знайшло підтвердження
заниження позивачем сум податку на
додану вартість та податку на прибуток
по ланцюгу постачання товарів: ФОП
ОСОБА_6 - ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» - ДП
«Уладівський спиртовий завод», що
виключає правомірність визначення
позивачу грошових зобов'язань та
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій.

Судом встановлено, що 01.09.2011 року між
ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» (замовник) та
ФОП ОСОБА_7 (перевізник) укладено
договір № 223-952-CN11 про перевезення
вантажів автомобільним транспортом.
Підтвердженням факту виконання
договору поставки товару свідчать
досліджені в судовому засіданні копії
додаткових угод до договору, актів
здачі-приймання послуг,
товарно-транспортних накладних.

Правила перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
які визначають права, обов'язки і
відповідальність власників
автомобільного транспорту -
Перевізників та вантажовідправників і
вантажоодержувачів - Замовників,
визначаються правилами перевезення
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затвердженими наказом
Міністерства транспорту України від
14.10.1997 року № 363 (далі - Правила № 363).

Згідно р. 1 Правил № 363
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Нормами Правил № 363 не встановлено
обов'язкових вимог до заповнення
рядків товарно-транспортної накладної.

Вимоги, на які посилається відповідач в
акті перевірки та якими встановлена
обов'язковість заповнення рядків
«пункт навантаження» і «пункт
розвантаження», зазначення відстані
перевезення вантажу та вартості
транспортних послуг, що повинна бути
сплачена замовником автотранспорту,
передбачені нормами Інструкції про
порядок виготовлення, зберігання,
застосування єдиної первинної
транспортної документації для
перевезення вантажів автомобільним
транспортом та обліку транспортної
роботи, затвердженої наказом
Міністерства статистики України та
Міністерства транспорту України від
07.08.1996 року № 228/253 (далі - Інструкція №
228/253).

Суд зазначає, що Інструкція № 228/253
скасована наказом Міністерства
статистики України та Міністерства
транспорту України від 03.11.2006 року №
507/1059, і станом на час заповнення
позивачем товарно-транспортних
накладних на перевезення товару згідно
договору від 01.09.2011 року № 223-952-CN11 не
була чинною, а тому її норми не є
обов'язковими при заповненні
товарно-транспортних накладних.

Представники відповідача в судовому
засіданні не спростовували факт
реального здійснення транспортних
перевезень ФОП ОСОБА_7, а тому наявність
в досліджених товарно-транспортних
накладних деяких незаповнених граф не
свідчить про безпідставність
віднесення до витрат ТОВ ТПК
«Укрхімекспорт» затрат позивача на
послуги з перевезення згідно договору
від 01.09.2011 року № 223-952-CN11, укладеного з
ФОП ОСОБА_7

Протягом 2011 року ТОВ ТПК
«Укрхімекспорт» здійснювало придбання
послуг по ремонту автомобіля у ФОП
ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_10

На підтвердження правомірності
відображення у відповідні податкові
періоди у складі витрат витрати на
придбання послуг з ремонту, ТОВ ТПК
«Укрхімекспорт» надані копії актів
здачі-прийняття робіт з ФОП ОСОБА_8 на
загальну суму 7170 грн., з ФОП ОСОБА_9 на
суму 2200 грн. та з ФОП ОСОБА_10 на загальну
суму 3205 грн.

Відповідно ч. 2 ст. 9 Закону № 996 первинні
та зведені облікові документи можуть
бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Аналізуючи долучені до матеріалів
справи копії актів здачі-приймання
робіт, підписаних ФОП ОСОБА_8, ФОП
ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_10, судом не
встановлено порушень Закону № 996 при їх
оформленні.

01.04.2011 року між ТОВ ТПК «Укрхімекспорт»
(покупець) та ТДВ «Перечинський
лісохімічний комбінат» (продавець)
укладено договір № 002-315-FJ11. Згідно п. 1.1
договору продавець зобов'язується
передати у власність покупця деревне
вугілля та деревновугільні брикети
згідно додаткових умов, а покупець -
прийняти і оплатити їх. Підтвердженням
факту виконання договору поставки
товару свідчать досліджені в судовому
засіданні копії додаткових угод,
податкових накладних, видаткових
накладних, повернень постачальнику,
розрахунків коригування кількісних і
вартісних показників до податкової
накладної.

Отриманий від ТДВ «Перечинський
лісохімічний комбінат» товар - деревне
вугілля та деревновугільні брикети -
ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» (продавець)
реалізувало на експорт компанії «Carrbridge
Developments Limited», Великобрітанія (покупець)
згідно контрактів від 01.06.2011 року
№101-833-NB11, від 01.07.2011 року № 101-881- NB11, від
20.07.2012 року № 101-279- NB12. Згідно п. 1.1
укладених договорів продавець
зобов'язується продати, а покупець
прийняти та оплатити деревне вугілля
та деревновугільні брикети для грилю
та каміну в об'ємах і по цінам згідно з
інвойсами до цього контракту.
Підтвердженням факту виконання
договору поставки товару свідчать
досліджені в судовому засіданні копії
вантажних митних декларацій.

Відповідно до п.188.1 ст.188 ПК України база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 ПК України, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування на послуги
стільникового рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг.

На підставі п.187.1 ст.187 ПК України в разі
експорту товарів датою виникнення
податкових зобов'язань є дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетину митного
кордону України, оформленої відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Відповідно абз. «а» п.п. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195
ПК України за нульовою ставкою
оподатковуються операції з вивезення
товарів за межі митної території
України у митному режимі експорту.

Згідно ст. 195 ПК України товари
вважаються вивезеними за межі митної
території України, якщо таке вивезення
підтверджене в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України, митною
декларацією, оформленою відповідно до
вимог Митного кодексу України.

З акту перевірки вбачається, що
податковим органом кваліфіковано
досліджувані операції як збиткові, а
ціни продажу товару на експорт як такі,
що є нижчими за звичайні ціни.

На думку суду, позивач правомірно
включив витрати на придбання у
подальшому експортованого товару до
складу витрат, а сплачений
постачальникові податок на додану
вартість до податкового кредиту, адже
дійшовши до висновку про збитковість
відповідних господарських операцій
податковий орган не врахував, що
експортні операції обліковуються за
нульовою ставкою податку на додану
вартість, у зв 'язку з чим ціна продажу
товару без урахування податку на
додану вартість є вищою, ніж ціна його
придбання, що підтверджується
первинними документами, копії яких
містяться в матеріалах справи, і
свідчить про фактичне отримання
позивачем доходу від загального обсягу
господарських операцій.

З огляду на встановлені у справі
обставини, досліджені в судовому
засіданні докази та правові норми, суд
приходить до висновку, що відповідачем
безпідставно збільшено ТОВ ТПК
«Укрхімекспорт» грошове зобов'язання з
податку на прибуток та податку на
додану вартість, безпідставно зменшено
ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» суми
бюджетного відшкодування та розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість та протиправно
застосовано до позивача штрафні
(фінансові) санкції.

Отже, суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

З огляду на зазначене, документально
підтверджені позивачем судові витрати
- судовий збір, сплачений згідно
платіжного доручення № 10601 від 30.09.2013
року в сумі 2294,00 грн., підлягає
стягненню з Державного бюжету України
на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 25.04.2013 року № , №
, № , № , від 31.07.2013 року
№ , від 21.10.2013 року №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю
торгівельно-промислової компанії
«Укрхімекспорт» судовий збір у розмірі
2294 (дві тисячі двісті дев'яності чотири)
гривні 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, визначені ст. 186 КАС України та
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України.

Постанова в повному обсязі виготовлена
30 грудня 2013 року.

Суддя М.В. Бондар Помічник
судді