Справа № 808/6643/13-а
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року о/об 12год. 39 хв.Справа
№ 808/6643/13-а м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Горобцової Я.В., за участю секретаря
судового засідання Колесникової С.Г.,

за участю

представника позивача - О.В. Мастерова

представника відповідача - З.В.
Чєрнєвої

розглянувши у місті Запоріжжі у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом Державного підприємства
«Бердянський морський торговельний
порт»

до Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Державного
підприємства «Бердянський морський
торгівельний порт» до Бердянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Запорізької області про
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
розгляд судових справ, які
розглядаються Верховним Судом України,
спричиняє зміну даних щодо боргу
позивача з ПДВ, а відтак суми штрафних
санкцій за Актом донараховані
передчасно та безпідставно, у зв'язку з
чим податкові повідомлення-рішення
прийняті необґрунтовано.

Заперечуючи проти позову з підстав,
викладених в письмових запереченнях,
відповідач зазначає, що в результаті
проведення перевірки Державного
підприємства «Бердянський морський
торговельний порт» з питань
своєчасності сплати податкових
зобов'язань по податку на додану
вартість встановлено, що в порушення
вимог пп. 5.3.1 п. 5.3 ст.5 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» позивач
узгоджені суми податкових зобов'язань
по податку на додану вартість по
податкових деклараціях за листопад,
грудень 2006 року, за січень - квітень 2007
року сплатив з порушенням граничних
термінів сплати, а відтак нарахування
штрафних санкцій за несвоєчасну сплату
є правомірним.

Постановою Господарського суду
Запорізької області від 07.10.2008 у справі
№ 9/177/08-АП-13/461/08-АП (суддя
Серкіз В.Г.) у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22 червня 2009 року по справі №
9/177/08-АП-13/461/08-АП апеляційну скаргу
Державного підприємства «Бердянський
морський торгівельний порт» на
постанову Господарського суду
Запорізької області від 07.10.2008 у справі
№ 9/177/08-АП-13/461/08-АП залишено без
задоволення, а постанову
Господарського суду Запорізької
області від 07.10.2008 у справі №
9/177/08-АП-13/461/08-АП залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 08.07 2013 касаційну скаргу
Державного підприємства «Бердянський
морський торгівельний порт»
задоволено частково, постанову
Господарського суду Запорізької
області від 07.10.2008 та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 22 червня 2009
року скасовано та направлено
адміністративну справу №
9/177/08-АП-13/461/08-АП до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Згідно ч. 2 ст. 234 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі прийняття постанови або ухвали
суду касаційної інстанції в порядку
письмового провадження справа
повертається до адміністративного
суду першої інстанції невідкладно
після набрання постановою або ухвалою
суду касаційної інстанції законної
сили.

Відповідно до супровідного листа №
К-5113/10 від 24.07.2013 вказана справа 31.07.2013
надійшла до Запорізького окружного
адміністративного суду, їй присвоєно №
808/6643/13-а та 31.07.2013 в порядку ст. 15-1
Кодексу адміністративного судочинства
України була розподілена судді
Запорізького окружного
адміністративного суду Горобцовій Я.В.

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2013 року відкрито провадження у справі
та призначено справу до судового
розгляду.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив суд
задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 20 березня 2014 року
проголошено вступну та резолютивні
частину постанови.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, заслухавши
пояснення представників сторін,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Бердянський
морський торговельний порт»
зареєстроване Виконавчим комітетом
Бердянської міської ради 08.07.1993 як
юридичну особу за адресою: 71112,
Запорізька обл., м.Бердянськ, вул.
Горького, 13/7, ідентифікаційний код
01125761.

На підставі п.1, 11 ст. 11 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» заступником начальника
відділу адміністрування ПДВ
управління оподаткування юридичних
осіб Бердянської ОДПІ в Запорізькій
області проведена невиїзна
документальна перевірка в приміщенні
ДПІ м.Бердянська платника податку на
додану вартість ДП «Бердянський
морський торговельний порт» з питань
своєчасності сплати податку на додану
вартість за період: 04.01.2007 - 02.07.2007.

Перевіркою встановлено, що в порушення
п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань платника
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» платником податку
на додану вартість несвоєчасно
сплачено податок на додану вартість.

Так, фактично податкові зобов'язання по
податку на додану вартість самостійно
узгоджені підприємством, були сплачені
з затримкою сплати до 30 календарних
днів, а саме:

- частина узгодженої суми
зобов'язань у сумі 46993,19 грн. за
декларацією №56350 від 19.12.2006 по строку
сплати 04.01.2007 сплачена частково
платіжними дорученнями № 426 від 25.01.2007 у
сумі 25000,00 грн., № 453 від 26.01.2007 у сумі 9997,53
грн., № 480 від 29.01.2007 у сумі 9996,47 грн., № 501
від 30.01.2007 у сумі 999,60 грн., № 545 від 01.02.2007
у сумі 999,59 грн.;

- частина узгодженої суми
зобов'язань у сумі 284003,65 грн. за
декларацією №19552 від 17.05.2007 по строку
сплати 30.05.2007 сплачена частково
платіжними дорученнями № 4123 від 27.06.2007
у сумі 31641,92 грн., № 4124 від 27.06.2007 у сумі
252361,73 грн.

Податкові зобов'язання по податку на
додану вартість самостійно узгоджені
підприємством, фактично були сплачені
з затримкою сплати від 31 до 90
календарних днів, а саме:

- частина узгодженої суми
зобов'язань у сумі 535304,23 грн. за
декларацією №56350 від 19.02.2007 по строку
04.01.2007 сплачена платіжними дорученнями
№ 574 від 05.02.2007 у сумі 999,58 грн., № 636 від
06.02.2007 у сумі 1999,13 грн., № 690 від 08.02.2007 у
сумі 3998,14 грн., № 760 від 09.02.2007 у сумі 1998,95
грн., № 789 від 12.02.2007 у сумі 1998,89 грн., № 805
від 13.02.2007 у сумі 1998,83 грн., № 835 від 14.02.2007
у сумі 1998,76 грн., № 859 від 15.02.2007 у сумі
1998,69 грн., № 901 від 16.02.2007 у сумі 1998,62 грн.,
№ 936 від 19.02.2007 у сумі 1998,55 грн., № 952 від
20.02.2007 у сумі 1998,47 грн., 994 від 21.02.2007 у
сумі 1998,39 грн., № 44 від 22.02.2007 у сумі 289754,39
грн., № 1024 від 22.02.2007 у сумі 1976,56 грн., №
1087 від 23.02.2007 у сумі 1976,41 грн., № 1134 від
26.02.2007 у сумі 9881,29 грн., № 1173 від 27.02.2007 у
сумі 9877,17 грн., № 1249 від 01.03.2007 у сумі 4936,42
грн., № 1332 від 03.03.2007 у сумі 4971,87 грн., №
1378 від 05.03.2007 у сумі 1988,54 грн., № 1393 від
06.03.2007 у сумі 1988,45 грн., № 1414 від 07.03.2007 у
сумі 1988,36 грн., № 1457 від 12.03.2007 у сумі 1988,27
грн., № 1490 від 13.03.2007 у сумі 39763,54 грн., №
1520 від 14.03.2007 у сумі 19860,93 грн., № 1541 від
15.03.2007 у сумі 1985,01 грн., № 1561 від 16.03.2007 у
сумі 1984,90 грн., № 1593 від 19.03.2007 у сумі 1984,79
грн., № 1661 від 20.03.2007 у сумі 1984,67 грн., №
1693 від 21.03.2007 у сумі 1984,55 грн., № 1718 від
22.03.2007 у сумі 1984,43 грн., № 1755 від 23.03.2007 у
сумі 1984,31 грн., № 1790 від 26.03.2007 у сумі 1984,18
грн., № 1820 від 27.03.2007 у сумі 1984,05 грн., №
1850 від 28.03.2007 у сумі 1983,92 грн., № 1988 від
30.03.2007 у сумі 99522,22 грн.;

- узгоджена сума зобов'язань у сумі
104064,00 грн. за декларацією № 65011 від
19.01.2007 по строку 30.01.2007 сплачена
платіжним дорученням № 2740 від 28.04.2007 у
сумі 104064,00 грн.;

- узгоджена сума податкового
зобов'язання у сумі 435561,00 грн. за
декларацією № 3111 від 19.02.2007 по строку
02.03.2007 сплачена платіжними дорученнями
№ 2740 від 28.04.2007 у сумі 45945,68 грн., № 2741 від
28.04.2007 у сумі 192667,80 грн., № 2862 від 07.05.2007 у
сумі 1978,80 грн., № 2905 від 08.05.2007 у сумі 1978,74
грн., № 2940 від 10.05.2007 у сумі 1978,67 грн., №2992
від 11.05.2007 у сумі 1978,59 грн., № 3027 від
15.05.2007 у сумі 1978,52 № 3088 від 16.05.2007 у сумі
1978,44 грн., № 3235 від 23.05.2007 у сумі 1978,37 грн.,
№ 3331 від 29.05.2007 у сумі 1978,28 грн., № 3341 від
30.05.2007 у сумі 72490,21 грн., № 3342 від 30.05.2007р.
у сумі 108628,90 грн.;

- узгоджена сума податкового
зобов'язання у сумі 475025,00 грн. за
декларацією № 5458 від 19.03.2007 по строку
30.03.2007 сплачена платіжними дорученнями
№ 3342 від 30.05.2007 у сумі 15982,23 грн., № 3377 від
30.05.2007 у сумі 197958,45 грн., № 3784 від 13.06.2007 у
сумі 1974,36 грн., № 3838 від 14.06.2007 у сумі 1974,30
грн., № 3994 від 25.06.2007 у сумі 6120,12 грн., №4131
від 27.06.2007 у сумі 251015,54 грн.;

- узгоджена сума податкового
зобов'язання у сумі 374066,00 грн. за
декларацією № 12249 від 18.04.2007 по строку
03.05.2007 сплачена платіжними дорученнями
№ 4131 від 27.06.2007 у сумі 161549,84 грн., № 4123
від 27.06.2007 у сумі 212516,16 грн.;

- частина узгодженої суми
зобов'язання у сумі 301855,35 грн. за
декларацією №19552 від 17.05.2007 по строку
30.05.2007 сплачена платіжним дорученням
№4171 від 02.07.2007 у сумі 301855,35 грн.

Податкові зобов'язання по податку на
додану вартість самостійно узгоджені
підприємством, фактично були сплачені
з затримкою сплати понад 91 календарних
днів, а саме:

- частина узгодженої суми зобов'язань у
сумі 35595,64 грн. за декларацією №56350 від
19.12.2006 по строку 04.01.2007 сплачена
частково платіжними дорученнями №2430
від 19.04.2007 у сумі 1986,00 грн., № 2519 від
23.04.2007 у сумі 4964,73 грн., № 2740 від 28.04.2007 у
сумі 28644,91 грн.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення №/0 від
19.07.2007, яким позивача, за затримку на 28
календарних дні граничного строку
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання, зобов'язано сплатити
штраф у розмірі 10% у сумі 33 099, 68грн.;
податкове повідомлення-рішення
№/0 від 19.07.2007, яким позивача за
затримку на 89 календарних дні
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання,
зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20%
у сумі 445 175,10грн.; №/0 від 19.07.2007,
яким позивача, за затримку на 114
календарних дні граничного строку
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання, зобов'язано сплатити
штраф у розмірі 50% у сумі 17 797,83грн.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000р. № 2181-ІІІ (далі - Закон України
№2181-ІІІ), який діяв на момент
виникнення спірних відносин, цей Закон
є спеціальним законом з питань
оподаткування, який установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), включаючи збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та
визначає процедуру оскарження дій
органів стягнення.

Пунктом 1.2 статті 1 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначено, що податкове зобов'язання -
зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів
у порядку та у строки, визначені
зазначеним Законом або іншими законами
України.

Відповідно до пункту 1.11 статті 1 Закону
України №2181-ІІІ, податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків до контролюючого
органу у строки, встановлені
законодавством, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податку, збору (обов'язкового платежу).

Згідно з пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 вищевказаного
Закону, податкові декларації подаються
за базовий податковий (звітний) період,
що дорівнює: календарному місяцю -
протягом 20 календарних днів, наступних
за останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця; календарному
кварталу або календарному півріччю (у
тому числі при сплаті квартальних або
піврічних авансових внесків), -
протягом 40 календарних днів, наступних
за останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя);
календарному року - протягом 60
календарних днів за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року.

Згідно з підпунктом 5.1 статті 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», податкове зобов'язання.
самостійно визначене платником
податків у податковій декларації,
вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації.

Підпунктом 5.3.1 пункту 5.5 статті 5 Закону
передбачено, що платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання
податкової декларації.

Пунктом 1.3 статті 1 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язані
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
встановлено, що податковий борг
(недоїмка) - це податкове зобов'язання (з
не урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгоджене
платником податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, та не
заперечувалося представником позивача
в судовому засіданні, що податкові
зобов'язання, що виникли у позивача на
підставі самостійно поданих
податкових деклараціях, були сплачені
останнім з пропуском строку,
встановленого ст. 4, 5 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».
Водночас, означений Закон не пов'язує
можливість застосування штрафних
санкцій та правомірність податкових
повідомлень-рішень з можливістю
проведення платниками податків
наступних корегувань податкових
зобов'язань або проведення такого
корегування після спливу граничних
строків сплати податкових зобов'язань.

Відповідно до пп. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону
України №2181-ІІІ у разі коли платник
податків не сплачує узгоджену суму
податкового зобов'язання протягом
граничних строків, визначених цим
Законом, такий платник податку
зобов'язаний сплатити штраф у таких
розмірах: при затримці до 30 календарних
днів, наступних за останнім днем
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання, - у
розмірі десяти відсотків погашеної
суми податкового боргу; при затримці
від 31 до 90 календарних днів включно,
наступних за останнім днем граничного
строку сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання, - у розмірі
двадцяти відсотків погашеної суми
податкового боргу; при затримці, що є
більшою 90 календарних днів, наступних
за останнім днем граничного строку
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлені критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Відповідність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень передбаченим
частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям перевіряється судом з
урахуванням закріпленого статтею 9
Кодексу адміністративного судочинства
України принципу законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

«На підставі» означає, що суб'єкт
владних повноважень: 1) повинен бути
утвореним у порядку, визначеному
Конституцією та законами України; 2)
зобов'язаний діяти на виконання закону,
за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що
суб'єкт владних повноважень повинен
приймати рішення, а дії вчиняти
відповідно до встановлених законом
повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб'єкт владних
повноважень зобов'язаний
дотримуватися встановленої законом
процедури і форми прийняття рішення
або вчинення дії і повинен обирати лише
визначені законом засоби.

Зазначені критерії, хоч і адресовані
суду, але одночасно вони є і вимогами
для суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії
чи допускається бездіяльності.

Суд звертає увагу на те, що дії
відповідача при винесенні
оскаржуваних рішень аналізуються
судом на предмет їх правомірності та
відповідності вимогам чинного
законодавства України станом на момент
вчинення цих дій та обсягу доказів та
інших фактичних обставин, які існували
на цей момент.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
обов'язок доказування в спорі
покладається на відповідача - орган
публічної влади, який повинен надати
суду всі матеріали, які свідчать про
його правомірні дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві вимоги
позивача є такими, що не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Державного
підприємства «Бердянський морський
торгівельний порт» - відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України.

Суддя
Я.В.
Горобцова