Справа № 826/12300/13-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Шрамко Ю.Т.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Троян
Н.М.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Оболонському районі Головного
управління Мін доходів у м.Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 27 січня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кунец Ес Сі Джі" до
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м.Києва Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №158, №159
від 21.03.2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року, позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
м.Києва з позовом до Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі м.Києва Державної податкової
служби про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень №158, №159 від 21.03.2013
року. Свої позовні вимоги мотивував
тим, що відповідач помилково дійшов
висновку про порушення позивачем вимог
податкового законодавства, оскільки
останнім не було допущено за
результатами фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ "БК "Рембудтранс"
за період з січня по червень 2012 року
порушень вимог законодавства при
здійсненні господарської діяльності.
Звернув увагу суду на те, що відповідач
неправомірно самостійно, (без рішення
суду), визнав недійсними господарські
договори між позивачем та зазначеним
контрагентом, в силу чого, оскаржувані
податкові повідомлення-рішення є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 27
січня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м.Києва Державної
податкової служби від 21.03.2013 року №158 та
№159.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, колегія суддів
вважає, що розгляд справи має бути
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, з огляду на
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідачем була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
податку на додану вартість та податку
на прибуток за період з 01.01.2012 р. по
30.06.2012 р. під час взаємовідносин з ТОВ
"БК "Рембудтранс" (код за ), за
результатами якої, відповідачем було
складено Акт про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кунец Ес Сі Джі" () з питань дотримання вимог
податкового законодавства по податку
на додану вартість та податку на
прибуток за період з 01.01.2012 р. по 30.06.2012 р.
під час взаємовідносин з ТОВ "БК
"Рембудтранс" (код за )
№238/22.6-36924090 від 06.03.2013 р.

Згідно висновків, викладених в Акті
перевірки №238/22.6-36924090, позивачем
порушено вимоги: п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
прибуток на загальну суму 30627,00 грн., в
т.ч. за 1 кв. 2012 р. на суму 23194,00 грн., за 2
кв. 2012 р. на суму 8697,00 грн.; п.198.3., п. 198.6
ст.198 ПК України, що призвело до
заниження податку на додану вартість,
що підлягає сплаті до бюджету на
загальну суму 30718,00 грн., у тому числі
січень 2012 року - 7148,00 грн., лютий 2012 року -
6869,00 грн., березень 2012 року - 8419,00 грн.,
квітень 2012 року - 8282,00 грн.

На підставі вказаного Акту перевірки
№238/22.6-36924090 відповідачем були прийняті
податкові повідомлення-рішення №158 від
21.03.2013 р., яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на загальну суму 38284,00 грн., з
яких 30627,00 грн. - за основним платежем, а
7657,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями; №159 від 21.03.2013 р., яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 38398,00 грн., з
яких 30718,00 грн. - за основним платежем, а
7680,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Судом першої інстанції також
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кунец Ес Сі Джі"
зареєстровано Оболонською районною у
м. Києві державною адміністрацією
21.01.2010 р., взято на податковий облік у
ДПІ у Оболонському районі м.Києва 26.01.2010
р., зареєстровано як платник податку на
додану вартість 13.03.2010 р.

Між ТОВ "Кунец Ес Сі Джі", як замовником,
та ТОВ "БК "Рембудтранс", як виконавцем,
був укладений Договір на технічне
обслуговування №11-174 від 01.01.2012 року
(надалі - Договір №11-174), відповідно до
умов якого, виконавець зобов'язується
за плату виконувати роботи щомісячно з
технічного обслуговування обладнання,
встановленого на об'єктах замовника за
адресами що вказані у додатках, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити їх. Перелік устаткування та
робіт, які виконуються за цим Договором
, зазначається у Додатку №1 який є
невід'ємною частиною цього Договору. До
складу технічного обслуговування
входять роботи, що передбачаються з
метою забезпечення безперебійної,
безпечної роботи обладнання,
запобігання передчасного спрацювання
обладнання та/або агрегатів і
підтримання їх належного технічного
стану та попередження аварійних
ситуацій. Інші роботи, необхідність в
яких може виникнути в ході виконання
робіт за цим Договором та які ним не
передбачені, виконуються та
оплачуються замовником за додатковою
угодою сторін. Загальна вартість робіт
з технічного обслуговування
складається з суми всіх Додатків і не
повинна перевищувати 1000000,00 грн., в т.ч.
ПДВ 166666,67 грн.

Відповідно до Додатку №1 до Договору
№11-174 ТОВ "БК "Рембудтранс"
зобов'язувалось за плату виконувати
роботи щомісячно з технічного
обслуговування обладнання,
встановленого на об'єкті замовника за
адресою: Київська обл., с. Велика
Димерка, вул. Броварська, 148/1
(виробничо-складський комплекс з
прибудованими адміністративними
приміщеннями) на загальну суму 198720,00
грн., в т.ч. ПДВ 33120,00 грн.

Також встановлено, що між позивачем та
ТОВ "БК "Рембудтранс" були укладені
додатки №1.1 - №1.10 до Договору №11-174,
відповідно до яких виконавець
зобов'язувався за плату виконувати
роботи щомісячно з технічного
обслуговування обладнання на об'єктах
замовника на загальну суму 368422,00 грн., в
т.ч. ПДВ 61403,67 грн. (№1.1 - на суму 55200,00 грн.,
в т.ч. ПДВ 9200,00 грн.; №1.2 - на суму 26520,00
грн., в т.ч. ПДВ 4420,00 грн.; №1.3 - на суму
61200,00 грн., в т.ч. ПДВ 10200,00 грн.; №1.4 - на
суму 48444,00 грн., в т.ч. ПДВ 8074,00 грн.; №1.5 -
на суму 72312,00 грн., в т.ч. ПДВ 12052,00 грн.;
№1.6 - на суму 36432,00 грн., в т.ч. ПДВ 6072,00
грн.; №1.7 - на суму 15300,00 грн., в т.ч. ПДВ
15300,00 грн.; №1.8 - на суму 35640,00 грн., в т.ч.
ПДВ 5940,00 грн.; №1.9 - на суму 9300,00 грн., в
т.ч. ПДВ 1550,00 грн.; №1.10 - на суму 8074,00 грн.,
в т.ч. ПДВ 1345,67 грн.)

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору №11-174 ТОВ "БК
"Рембудтранс" надало позивачу послуги з
технічного обслуговування обладнання
на об'єктах замовника на загальну суму
184311,00 грн., в т.ч. ПДВ 30718,50 грн., що
підтверджується відповідними актами
приймання виконаних будівельних робіт
(актами здачі-приймання робіт) з
довідками про їх вартість (№ 113-КС на
загальну суму - 16560,00 грн., в т.ч. ПДВ 2760,00
грн., № 114-КС на загальну суму - 4600,00 грн.,
в т.ч. ПДВ 766,67 грн., № 115-КС на загальну
суму - 5100,00 грн., в т.ч. ПДВ 850,00 грн., №
116-КС на загальну суму - 2210,00 грн., в т.ч.
ПДВ 368,33 грн., № 117-КС на загальну суму -
3036,00 грн., в т.ч. ПДВ 506,00 грн., № 118-КС на
загальну суму - 1320,00 грн., в т.ч. ПДВ 220,00
грн., № 119-КС на загальну суму - 6026,00 грн.,
в т.ч. ПДВ 1004,33 грн., № 120-КС на загальну
суму - 4037,00 грн., в т.ч. ПДВ 672,83 грн., №
154-КС на загальну суму - 4037,00 грн., в т.ч.
ПДВ 672,83 грн., № 155-КС на загальну суму -
6026,00 грн., в т.ч. ПДВ 1004,33 грн., № 156-КС на
загальну суму - 16560,00 грн., в т.ч. ПДВ 2760,00
грн., № 157-КС на загальну суму - 1275,00 грн.,
в т.ч. ПДВ 212,50 грн., № 158-КС на загальну
суму - 3036,00 грн., в т.ч. ПДВ 506,00 грн., №
159-КС на загальну суму - 5100,00 грн., в т.ч.
ПДВ 850,00 грн., № 160-КС на загальну суму -
2210,00 грн., в т.ч. ПДВ 368,33 грн., № 161-КС на
загальну суму - 2970,00 грн., в т.ч. ПДВ 495,00
грн., №00361 від 20.06.2012 р. на загальну суму
9300,00 грн., в т.ч. ПДВ 1550,00 грн., № 203-КС на
загальну суму - 6026,00 грн., в т.ч. ПДВ 1004,33
грн., № 204-КС на загальну суму - 16560,00 грн.,
в т.ч. ПДВ 2760,00 грн., № 205-КС на загальну
суму - 1275,00 грн., в т.ч. ПДВ 212,50 грн., №
206-КС на загальну суму 3036,00 грн., в т.ч.
ПДВ 506,00 грн., № 207-КС на загальну суму -
2210,00 грн., в т.ч. ПДВ 368,33 грн., № 208-КС на
загальну суму - 2970,00 грн., в т.ч. ПДВ 495,00
грн., № 209-КС на загальну суму - 5100,00 грн.,
в т.ч. ПДВ 850,00 грн., № 210-КС на загальну
суму - 4037,00 грн., в т.ч. ПДВ 672,83 грн., №00312
від 28.04.2012 р. на загальну суму 4680,00 грн., в
т.ч. ПДВ 780,00 грн., №00313 від 28.04.2012 на
загальну суму 3800,00 грн., в т.ч. ПДВ 633,33
грн., № 297-КС на загальну суму - 6026,00 грн.,
в т.ч. ПДВ 1004,33 грн., №298-КС на загальну
суму - 16560,00 грн., в т.ч. ПДВ 2760,00 грн., №
299-КС на загальну суму - 1275,00 грн., в т.ч.
ПДВ 212,50 грн., № 300-КС на загальну суму -
3036,00 грн., в т.ч. ПДВ 506,00 грн., № 301-КС на
загальну суму - 2210,00 грн., в т.ч. ПДВ 368,33
грн., № 302-КС на загальну суму - 2970,00 грн.,
в т.ч. ПДВ 495,00 грн., № 303-КС на загальну
суму - 5100,00 грн., в т.ч. ПДВ 850,00 грн., №
304-КС на загальну суму - 4037,00 грн., в т.ч.
ПДВ 672,83 грн.), що містять всі обов'язкові
реквізити.

ТОВ "БК "Рембудтранс" були оформлені на
користь позивача податкові накладні на
загальну суму 184311,00 грн., в т.ч. ПДВ 30718,50
грн. (№27 від 31.01.2012 р. на загальну суму -
16560,00 грн., в т.ч. ПДВ 2760,00 грн., №28 від
31.01.2012 р. на загальну суму - 4600,00 грн., в
т.ч. ПДВ 766,67 грн., №29 від 31.01.2012 р. на
загальну суму - 5100,00 грн., в т.ч. ПДВ 850,00
грн., №30 від 31.01.2012 р. на загальну суму -
2210,00 грн., в т.ч. ПДВ 368,33 грн., №32 від
31.01.2012 р. на загальну суму - 3036,00 грн., в
т.ч. ПДВ 506,00 грн., №31 від 31.01.2012 р. на
загальну суму - 1320,00 грн., в т.ч. ПДВ 220,00
грн., №33 від 31.01.2012 р. на загальну суму -
6026,00 грн., в т.ч. ПДВ 1004,33 грн., №34 від
31.01.2012 р. на загальну суму - 4037,00 грн., в
т.ч. ПДВ 672,83 грн., №54 від 29.02.2012 р. на
загальну суму - 4037,00 грн., в т.ч. ПДВ 672,83
грн., №53 від 29.02.2012 р. на загальну суму -
6026,00 грн., в т.ч. ПДВ 1004,33 грн., №47 від
29.02.2012 р. на загальну суму - 16560,00 грн., в
т.ч. ПДВ 2760,00 грн., №51 від 29.02.2012 р. на
загальну суму - 1275,00 грн., в т.ч. ПДВ 212,50
грн., №52 від 29.02.2012 р. на загальну суму -
3036,00 грн., в т.ч. ПДВ 506,00 грн., №49 від
29.02.2012 р. на загальну суму - 5100,00 грн., в
т.ч. ПДВ 850,00 грн., №50 від 29.02.2012 р. на
загальну суму - 2210,00 грн., в т.ч. ПДВ 368,33
грн., №48 від 29.02.2012 р. на загальну суму -
2970,00 грн., в т.ч. ПДВ 495,00 грн., №17 від
19.03.2012 р. на загальну суму 9300,00 грн., в т.ч.
ПДВ 1550,00 грн., №48 від 30.03.2012 р. на
загальну суму - 6026,00 грн., в т.ч. ПДВ 1004,33
грн., №42 від 30.03.2012 р. на загальну суму -
16560,00 грн., в т.ч. ПДВ 2760,00 грн., №46 від
30.03.2012 р. на загальну суму - 1275,00 грн., в
т.ч. ПДВ 212,50 грн., №47 від 30.03.2012 р. на
загальну суму 3036,00 грн., в т.ч. ПДВ 506,00
грн., №45 від 30.03.2012 р. на загальну суму -
2210,00 грн., в т.ч. ПДВ 368,33 грн., №43 від
30.03.2012 р. на загальну суму - 2970,00 грн., в
т.ч. ПДВ 495,00 грн., №44 від 30.03.2012 р. на
загальну суму - 5100,00 грн., в т.ч. ПДВ 850,00
грн., №49 від 30.03.2012 р. на загальну суму -
4037,00 грн., в т.ч. ПДВ 672,83 грн., №61 від
28.04.2012 р. на загальну суму 4680,00 грн., в т.ч.
ПДВ 780,00 грн., №69 від 28.04.2012 на загальну
суму 3800,00 грн., в т.ч. ПДВ 633,33 грн., №68 від
28.04.2012 р. на загальну суму - 6026,00 грн., в
т.ч. ПДВ 1004,33 грн., №62 від 28.04.2012 р. на
загальну суму - 16560,00 грн., в т.ч. ПДВ 2760,00
грн., №66 від 28.04.2012 р. на загальну суму -
1275,00 грн., в т.ч. ПДВ 212,50 грн., №67 від
28.04.2012 р. на загальну суму - 3036,00 грн., в
т.ч. ПДВ 506,00 грн., №65 від 28.04.2012 р. на
загальну суму - 2210,00 грн., в т.ч. ПДВ 368,33
грн., №63 від 28.04.2012 р. на загальну суму -
2970,00 грн., в т.ч. ПДВ 495,00 грн., №64 від
28.04.2012 р. на загальну суму - 5100,00 грн., в
т.ч. ПДВ 850,00 грн., №70 від 28.04.2012 р. на
загальну суму - 4037,00 грн., в т.ч. ПДВ 672,83
грн.), що оформлені у відповідності до
вимог ст.201 Податкового кодексу України
та містять всі реквізити, передбачені
зазначеною нормою закону для первинних
документів.

Факт оплати позивачем послуг з
технічного обслуговування обладнання
на об'єктах замовника, наданих ТОВ "БК
"Рембудтранс" згідно Договору №11-174
підтверджується, дослідженими судом
платіжними дорученнями з відміткою
банку про проведення операції.

На час існування спірних
правовідносин, контрагент позивача, -
ТОВ "БК "Рембудтранс" був належним чином
зареєстрований як юридична особа та як
платник податку на додану вартість,
відтак мав належний обсяг
правосуб'єктності для здійснення
господарських операцій.

Згідно з дослідженими судом, наданими
позивачем податковими деклараціями з
ПДВ в розрізі контрагентів за
січень-квітень 2012 р., всі
господарсько-фінансові стосунки
позивача з ТОВ "БК "Рембудтранс" та
третіми особами знайшли відображення в
податковому обліку в повному обсязі.
Зауважень по наданих деклараціях,
порядку їх оформлення представник
відповідача не заявив.

Згідно вимог чинного законодавства
України, обов'язок контролювати
звітність контрагентів на суб'єктів
підприємницької діяльності не
покладено, також, суб'єкт
підприємницької діяльності не має
права контролювати звітність або
своєчасність сплати податків іншими
особами. Якщо віднесення сум до складу
податкового кредиту відбувається на
підставі належним чином оформлених
розрахункових, платіжних та інших
документів, обов'язковість ведення
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку, дії платника
податку є правомірними.

Критичне відношення до посилань
відповідача на Акт ДПІ у
Києво-Святошинському paйоні Київської
області про неможливість проведення
зустрічної звірки TOB "Будівельна
Компанія "Рембудтранс" (код за ) з питань взаємовідносин з
контрагентами постачальниками ТОВ
"Оксбрідж Лоджистік Україна" (), ТОВ "Криус" (), ТОВ "Онікс" (), ТОВ
"Компанія "Бітіком" (),
ТОВ "Дім Пива" () та
контрагентами покупцями за жовтень,
грудень 2011 року, лютий, березень 2012 року
від 12.06.2012 р. №183/22-05/33051125, Постанову
старшого слідчого СВ ДПІ у
Подільському районі м.Києва ДПС
Музичук О.В. про порушення кримінальної
справи та об'єднання справ в одне
провадження від 17.04.2012 р., як на докази
недійсності зазначеного вище
правочину, оскільки відповідно до ч.4
ст.70 Кодексу адміністративного
судочинства України обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору. Так, суд звертає увагу,
що відповідач не звертався до суду з
позовом про визнання Договору №11-174
недійсним.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст. 61 Конституції
України, юридична відповідальність
особи має індивідуальний характер.
Законодавством України не передбачена
відповідальність юридичної особи за
зобов'язаннями іншої юридичної особи, в
тому числі за податковими
зобов'язаннями.

Згідно до визначення ч. 1 ст. 3
Господарського кодексу України, під
господарською діяльністю у цьому
Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Статтею 204 Цивільного кодексу України
встановлено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.1 ст.207 Господарського
кодексу України, господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Доказів на підтвердження того, що
контрагент позивача - ТОВ "БК
"Рембудтранс" не мав
адміністративно-господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань по спірних
операціях, відсутності фактичних дій,
спрямованих на виконання взятих
зобов'язань чи відсутність можливостей
залучення до виконання зобов'язань
третіх осіб, відповідачем до суду не
надано.

Критично сприймаються доводи
відповідача про нікчемність Договору
№11-174, оскільки ці доводи ґрунтуються
на припущеннях, не підтверджуються
належними доказами та спростовуються
доказами, наданими представником
позивача.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203
Цивільного кодексу України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частина друга ст. 215 Цивільного кодексу
України передбачає, що недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

За правилами ч. 1 ст. 216 Цивільного
кодексу України, недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу
України, правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Частиною третьою цієї статті
Цивільного кодексу України визначено,
що у разі недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави.

Для застосування санкцій, передбачених
ст. 228 Цивільного кодексу України,
необхідними є наявність умислу на
укладення угоди з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, наприклад, вчинення
удаваного правочину з метою приховання
ухилення від сплати податків чи з метою
неправомірного одержання з державного
бюджету коштів шляхом відшкодування
податку на додану вартість у разі його
несплати контрагентом до бюджету.

Відповідачем не наведено, підстав, що
дозволяли б дійти висновку про
нікчемність чи недійсність вище
вказаного правочину, укладеного між
позивачем та ТОВ "БК "Рембудтранс", а
також не надано доказів, які б свідчили,
що правочин межах спірних
правовідносин, є таким, що порушує
публічний порядок чи спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна держави.

Необхідно звернути увагу, що, в силу
положень ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу
України, питання недійсності правочину
у разі недодержання вимоги щодо його
відповідності інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам
вирішується виключно судом.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового
кодексу України, витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.8., 201,9 та п.201.10. ст.201
Податкового кодексу України, право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Не дає права на віднесення сум податку
до податкового кредиту податкова
накладна, складена платником,
звільненим від сплати податку за
рішенням суду, після набрання чинності
таким рішенням суду. Податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.184.1 ст.184 ПК України,
реєстрація платника податку на додану
вартість діє до дати анулювання
реєстрації платника податку.

Зі змісту наведених положень
Податкового кодексу України
вбачається, що у податковому обліку
податкова накладна є тим документом,
який складається у момент виникнення
податкових зобов'язань і визначається
як розрахунковий документ, що
підтверджує вчинення певної
господарської операції, за якою
виникають податкові зобов'язання,
породжує у платника податку обов'язки
та права щодо нарахування та сплати
податку на додану вартість, характер
яких залежить від статусу платника
(продавець чи покупець), в тому числі
підтверджує право покупця на
нарахування податкового кредиту.
Податкова накладна має силу
податкового і одночасно
розрахункового документа за умови її
складання особою, зареєстрованою як
платник податку у порядку,
передбаченому статтею 201 Податкового
кодексу України.

Відповідно до п.198.1 та п.198.3 ст. 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України встановлено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Встановлено, що Договір №11-174 був
укладений з метою використання
отриманих за вказаними договором
послуг у власній господарській
діяльності, а саме, з метою виконання
своїх обов'язків як виконавця перед
іншими контрагентами, зокрема ТОВ
"Фудмаркет", ЗАТ "Завод
експериментальних промислових
технологій", ТОВ "ФМ-Стандарт", ТОВ
"Фесіліті менеджмент Україна", ТОВ
"Галєна", ТОВ "Європейн", що
підтверджується, наявними в матеріалах
справи договорами.

Основним видом діяльності позивача
відповідно до Довідки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців є діяльність
у сфері інжинірингу, геології та
геодезії, надання послуг технічного
консультування в цих сферах, монтаж
водопровідних мереж, систем опалення
та кондиціонування, комплексне
обслуговування об'єктів.

З огляду на те, що судом першої
інстанції було встановлено наявність
усіх обов'язкових підстав для
формування позивачем витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування податку на прибуток
підприємств, та податкового кредиту за
результатами господарських відносин
із вказаними контрагентами за спірний
період, суд дійшов висновку про
відсутність у відповідача підстав для
донарахування позивачу суми податку на
додану вартість, податку на прибуток та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій оскаржуваними податковими
повідомленнями-рішеннями.

Із зазначеного вище вбачається, що
відповідач помилково вважав, що
первинні документи були складені ТОВ
"БК "Рембудтранс" з порушенням вимог
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність" та
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. №88, не несуть доказовості
відносно змісту здійсненної операції,
та не є документами, які можуть бути
підставою для відображення в облікових
регістрах бухгалтерського та
податкового обліку.

З логічного аналізу, зазначених вище
норм, та фактичних обставин справи суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що позивачем не було допущено
порушень вимог податкового
законодавства, що призвело: до
заниження податку на прибуток на
загальну суму 30627,00 грн., в т.ч. за 1 кв. 2012
р. на суму 23194,00 грн., за 2 кв. 2012 р. на суму
8697,00 грн.; до заниження податку на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету на загальну суму 30718,00 грн., у
тому числі січень 2012 року - 7148,00 грн.,
лютий 2012 року - 6869,00 грн., березень 2012
року - 8419,00 грн., квітень 2012 року - 8282,00
грн., а, відтак, у відповідача також
відсутні підстави для застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій,
визначених оскаржуваними податковими
повідомленнями-рішеннями.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, з урахуванням всіх
встановлених фактичних обставин по
справі та вимог законодавства, не довів
правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління Мін
доходів у м.Києві - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 27
січня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 08
квітня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Твердохліб В.А.

Троян Н.М.