Справа № К/9991/16529/11-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/16529/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С. В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Міністерства внутрішніх справ України
на постанову Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 16 листопада 2010 року та постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09 березня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства внутрішніх справ України,
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Донецькій
області, управління Міністерства
внутрішніх справ України на Донецькій
залізниці про зобов'язання вчинити
певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Міністерства
внутрішніх справ України, Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Донецькій області,
управління Міністерства внутрішніх
справ України на Донецькій залізниці
про скасування акту форми Н-5 від 30
березня 2010 року атів форми Н-5 та Н-1
розслідування нещасного випадку
капітана міліції ОСОБА_2 від 16.04.2010 року,
визнання чинними актів форми Н-1 та Н-5
розслідування нещасного випадку
капітана міліції ОСОБА_2 від 31.07.2009 року;
зобов'язання Міністерство внутрішніх
справ України розглянути питання та
прийняти рішення про нарахування та
виплату йому одноразової допомоги по
інвалідності 2 групи, отриманої ним під
час проходження служби в органах
внутрішніх справ, при виконанні
обов'язків пов'язаних з особистою
участю у боротьбі із злочинністю, на
підставі актів форми Н-5 та Н-1 від 31.07.2009
року; стягнення одноразової грошової
допомоги по інвалідності в сумі 126477,12
грн.

Постановою Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 16 листопада 2010 року позов
задоволено частково.

Визнано незаконним та скасувати акт
форми Н-5 від 30 березня 2010року «Про
скасування актів форми Н-5,Н-1 від 31.07.2009
року».

Визнано законними акти за формою Н-5
розслідування нещасного випадку, що
стався 02 жовтня 2001 жовтня від 31 липня 2009
року про обставини захворювання ОСОБА_2
та за формою Н-1 від 31.07.2009 року про
нещасний випадок.

Зобов'язано МВС України розглянути
надані документи та прийняти рішення
про нарахування і виплату ОСОБА_2
одноразової грошовою допомоги у
зв'язку з установленням інвалідності 2
групи, яка настала в період проходження
служби в органах внутрішніх справ при
виконанні службових обов'язків,
пов'язаних з особистою участю в
боротьбі зі злочинністю, на підставі
актів за формою Н-5 від 31 липня 2009 року
та Н-1 від 31.07.2009 року.

В задоволенні решти позовиних вимог
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09 березня
2011 року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення,
яким позов задоволено частково.

Скасовано акт форми Н-5 від 30 березня 2010
року про скасування актів форми Н-5, Н-1
від 31.07.2009 року та актів форми Н-1, Н-5 від
16 квітня 2010 року розслідування
нещасного випадку (у тому числі
поранення) капітана міліції ОСОБА_2

Зобов'язано Міністерство внутрішніх
справ України розглянути надані
документи та прийняти рішення про
нарахування та виплату ОСОБА_2
одноразової грошовою допомоги у
зв'язку з встановленням інвалідності
2-ї групи, яка настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ при виконанні
службових обов'язків, пов'язаних з
особистою участю в боротьбі зі
злочинністю, на підставі актів за
формою Н-5 розслідування нещасного
випадку, що стався 02 жовтня 2001 жовтня
від 31 липня 2009 року та акту за формою Н-1
від 31.07.2009 року про нещасний випадок із
старшим оперуповноваженим ВКР
лінійного відділу на ст. Слов'янськ
лінійного управління на Донецькій
залізниці УМВС України на залізничному
транспорті капітаном міліції ОСОБА_2

У касаційній скарзі Міністерство
внутрішніх справ України, посилаючись
на неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначені судові
рішення та ухвалити нове судове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 в період з
серпня 1992 року по серпень 2009року
працював у лінійному відділі на
станції Слов'янськ УМВС України на
Донецькій залізниці на різних посадах,
під час настання нещасного випадку
займав посаду заступника начальника
ЛВ на станції Слов'янськ.

31.07.2009 року комісією ЛВ на станції
Слов'янськ Лінійного управління на
Донецькій залізниці було складено акти
форми Н-1 та Н-5 про нещасний випадок із
старшим уповноваженим ВКР лінійного
відділу на станції Слов'янськ ОСОБА_2, з
якого вбачається, що 02.10.2001 року із
останнім стався нещасний випадок в
період проходження служби при
виконанні службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку,
громадської безпеки, боротьбі із
злочинністю.

05 серпня 2009 року віськово-лікарська
комісія ВМЗ ГУМВС України в Донецькій
області здійснила медичний огляд
ОСОБА_2, і відповідно до свідоцтва про
хворобу №110 встановила діагноз -
рецидивний туберкульоз S6 правого
легеня (інфільтративний), захворювання
пов'язане з виконанням службових
обов'язків, пов'язане з проходження
служби в органах внутрішніх справ,
непридатний до військової служби в
мирний час.

05.08.2009 року ОСОБА_2 також було здійснено
огляд МСЕК м. Донецька та йому
встановлено другу групу інвалідності
внаслідок захворювання,яке пов'язано з
виконанням службових обов'язків.

У серпні 2009 року ОСОБА_2 звернувся із
заявою про призначення йому
одноразової виплати, в зв'язку із
захворюванням та втратою
працездатності в період проходження
служби в органах внутрішніх справ.

Листом УМВС України на Донецькій
залізниці від 16.10.2009 року на адресу
начальника УФЗБО ГУМВС України в
Донецькій області були направлені
матеріали для призначення ОСОБА_2
одноразової виплати.

Проте, зазначені матеріали МВС України
були повернуті на доопрацювання через
відсутність у матеріалах відповідного
підтвердження експертної комісії
спеціалізованого
лікувально-профілактичного закладу
відповідно до вимог Постанови КМУ №1112
від 25.08.2004 року.

Одночасно начальником відділу
Державного нагляду за охороною праці
МВС України було призначено повторне
розслідування за фактом отримання
професійного захворювання ОСОБА_2

Комісію із розслідування нещасного
випадку з ОСОБА_2, було складено акт від
30.03.2010 року, яким акти від 31.07.2009 року
форми Н-5 та Н-1 було скасовано та
прийнято рішення про проведення
повторного розслідування
захворювання.

Підставою для скасування актів від
31.07.2009 року слугували листи відділу
забезпечення соціальних виплат ДФЗБО
МВС України від 19.01.2010 року та відділу
державного нагляду МВС України від
02.12.2009 року про відсутність висновку
експертної комісії спеціалізованого
лікувально-профілактичного закладу
про причинно-наслідковий зв'язок
захворювання з умовами праці.

30.04.2010 року комісією з розслідування
нещасного випадку, що стався 02.10.2001 року
з ОСОБА_2 акти за формою Н-1 та Н-5 від
16.04.2010 року були скасовані, як такі, що
суперечать вимогам Постанови КМУ №1112
від 25.08.2004 року.

16.04.2010 року головним лікарем КЛПУ
«Міський протитуберкульозний
диспансер м. Слов'янськ» складено
повідомлення про професійне
захворювання форми П-3 ОСОБА_2 на
туберкульоз легенів внаслідок
контакту з хворим злочинцем.

11.05.2010 року було складено акт
розслідування хронічного професійного
захворювання на туберкульоз
оперуповноваженого ВКР на станції
Слов'янськ ОСОБА_2 Виплата одноразової
грошової допомоги у зв'язку із
встановленням групи інвалідності
ОСОБА_2 не здійснена.

Задовольняючи частково позов, суд
апеляційної інстанції вірно послався
на наступне.

Відповідно до статті 23 Закону України
«Про міліцію», у разі поранення
(контузії, травми або каліцтва),
заподіяного працівнику міліції під час
виконання ним службових обов'язків, а
також Інвалідності, що настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України. Визначення ступеня втрати
працездатності працівником міліції у
період проходження служби в органах
внутрішніх справ у кожному випадку
ушкодження здоров'я здійснюється в
індивідуальному порядку відповідно до
законодавства.

Наказом МВС України від 27.12.2002 року № 1346
було затверджено Порядок
розслідування та обліку нещасних
випадків, професійних захворювань та
аварій, що сталися в органах і
підрозділах системи МВС України.

Згідно п.1.3 цього Порядку,
розслідування нещасних випадків (в
тому числі поранень), що сталися з
особами рядового та начальницького
складу органів внутрішніх справ,
військовослужбовцями внутрішніх
військ, курсантами (слухачами)
навчальних закладів системи МВС
України, проводиться з урахуванням
цього Порядку.

Пунктом 3.8 Порядку передбачено, що
комісія з розслідування нещасного
випадку (у тому числі поранення)
зобов'язана протягом трьох діб після
утворення комісії вчинити наступні
дії: обстежити місце події, опитати
свідків і осіб, причетних до неї, і
одержати пояснення потерпілого, якщо
це можливо; визначити відповідність
умов служби (праці, навчання) вимогам
нормативно-правових актів про охорону
праці; з'ясувати обставини і причини, що
призвели до нещасного випадку (у тому
числі поранення), визначити осіб, які
припустилися порушення
нормативно-правових актів, а також
розробити заходи щодо запобігання
подібним випадкам; визначити, чи
трапився нещасний випадок (у тому числі
поранення) у період проходження служби
при виконанні службових обов'язків (не
пов'язаний з виконанням службових
обов'язків) або в період проходження
служби при виконанні службових
обов'язків, пов'язаних з безпосередньою
участю потерпілого в охороні
громадського порядку, громадської
безпеки або в боротьбі зі злочинністю;
скласти акт розслідування нещасного
випадку (у тому числі поранення) за
формою Н-5 у трьох примірниках, а також
акт за формою Н-1 (НТ) у п'яти
примірниках і передага їх на
затвердження керівнику підрозділу,
який призначив комісію.

Пунктом 3.19 Порядку передбачено, що
нещасний випадок (у тому числі
поранення), про який безпосереднього
керівника потерпілого чи керівника
підрозділу своєчасно не повідомили,
або якщо втрата працездатності від
нещасного випадку настала не одразу,
незалежно від терміну, коли він стався,
розслідується згідно з цим Порядком
протягом місяця після одержання заяви
потерпілого чи особи, яка представляє
його інтереси. Питання про складання
акта за формою Н-1 (НТ) вирішується
комісією з розслідування, а в разі
незгоди потерпілого чи особи, яка
представляє його інтереси, з рішенням
комісії - в порядку, передбаченому
чинним законодавством.

На підставі вищевикладеного, суд
апеляційної інстанції дійшов вірного
висновку, що 31.07.2009 року комісія
розслідування нещасного випадку із
ОСОБА_2, склала акти форми Н-1, Н-5 у
відповідності до вимог Порядку
№ 1346.

Судом апеляційної інстанції також
вірно встановлено, що підстави
перегляду актів форми Н-1, Н-5 від 31.07.2009
року, викладені в листі начальника
Відділу державного нагляду за охороною
праці МВС України не є обставинами, які
можливо вважати порушенням вимог
Порядку розслідування та обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань та аварій, що сталися в
органах і підрозділах системи МВС
України.

Апеляційний суд також вірно встановив,
що ОСОБА_2 на час праці в ЛВ на станції
Слов'янськ УМВС України на Донецькій
залізниці був атестованим працівником
міліції і проходив службу в МВС України
згідно статуту органів внутрішніх
справ Україниу.

Наказом МВС України № 85 від 06.02.2001 року
затверджено Порядок проведення
військово-лікарської експертизи і
медичного огляду військовослужбовців
та осіб рядового і начальницького
складу в системі МВС України.

Відповідно до п.1.1.5 цього Порядку,
військово-лікарська експертиза
встановлює причинний зв'язку
захворювань, поранень, травм, контузій,
каліцтв у осіб рядового й
начальницького складу органів
внутрішніх справ із захистом
Батьківщини, проходженням військової
служби, виконанням обов'язків
військової служби.

Апеляційний суд вірно зазначив, що
оскільки ОСОБА_2 не працював в органах
МВС України за трудовим договором
(контрактом), був атестованим
працівником міліції, проходив службу в
МВС України згідно статуту, причинний
зв'язок його захворювання на
туберкульоз з виконанням службових
обов'язків, з проходженням служби в
органах ВС був встановлений
війського-лікарською комісією, при
розслідуванні нещасного випадку, -
захворювання на туберкульоз, що з ним
стався, треба керуватися Порядком № 1346,
а не № 1112.

З цих підстав, апеляційний суд
правильно встановив, що оскільки
захворювання на туберкульоз
працівника відділу карного розшуку ВКР
виникло внаслідок контакту з хворим
злочинцем не відноситься до переліку
професійних захворювань, затверджених
постановою КМ України № 1662 від 08.11.2000
року, у відповідачів не було підстав
розслідувати нещасний випадок з ОСОБА_2
як хронічне професійне захворювання
відповідно до пунктів 68-82 Порядку № 1112
та складати акти П-3, П-4.

З наведеного вище вбачається, що суд
апеляційної інстанції дійшов вірного
висновку про часткове задоволення
позовних вимог, оскільки відповідачі
не мали законних підстав, передбачених
Порядком №1346 для скасування актів за
формою Н-1, Н-5 від 31.07.2009 року та
проводити нове розслідування
нещасного випадку (захворювання), що
стався з ОСОБА_2 Крім того, апеляційний
суд дійшов обґрунтованого та законного
висновку, що у відповідача також були
відсутні законні та обґрунтовані
підстави для відмови позивачу у
нарахуванні та виплаті йому
одноразової грошової допомоги у
зв'язку з встановленням інвалідності
2-ї групи, яка настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ, при виконанні
службових обов'язків, пов'язаних з
особистою участю в боротьбі зі
злочинністю.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що апеляційним
судом при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Постановлене у справі рішення
апеляційного суду є законним та
обґрунтованим і підстави для його
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства
внутрішніх справ України залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 09 березня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Міністерства
внутрішніх справ України, Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Донецькій області,
управління Міністерства внутрішніх
справ України на Донецькій залізниці
про зобов'язання вчинити певні дії - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.Загородній