Справа № 815/1669/14
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1669/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року

Одеський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними матеріалами,
справу за адміністративним позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Кодимському районі Одеської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Балтському
районі Одеської області про стягнення
на користь Управління Пенсійного фонду
України в Кодимському районі Одеської
області витрат з виплати та доставки
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
жовтня 2013 року по січень 2014 року у сумі 1
572 грн. 92 коп., -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного
адміністративного суду звернулось з
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Кодимському районі Одеської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Балтському
районі Одеської області про стягнення
на користь Управління Пенсійного фонду
України в Кодимському районі Одеської
області витрат з виплати та доставки
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
жовтня 2013 року по січень 2014 року
у сумі 1 572 грн. 92 коп. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що відповідно до
Закону України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачено обов'язок
Фонду соціального страхування від НВВ
та ПЗ України відшкодовувати органам
Пенсійного фонду пенсії, сплачені
особам, яким призначено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
видатку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії по
втраті годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Позивачем було
направлено відповідачу акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій по
втраті годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з
01.10.2013 року по 31.01.2014 року, проте фондом
не були прийняті до заліку виплати
трьом особам, у зв'язку із тим, що
нещасний випадок із застрахованими
стався на території колишніх республік
СРСР за жовтень 2013 року - січень 2014 року,
що не є таким, що ґрунтується на нормах
чинного законодавства, у зв'язку із чим
фонд має відшкодувати позивачу витрати
з виплати та доставки пенсій по
інвалідності за вказаний період з
жовтня 2013 року по січень 2014 року у сумі 1
572 грн. 92 коп.

Позивач до судового засідання не
з'явився, про дату, час і місце судового
розгляду повідомлений належним чином.
(аркуш справи 35)

Через канцелярію Одеського окружного
адміністративного суду від
представника позивача за вхід. № 8068/14
від 01.04.2014 року надійшла заява про
розгляд справи за відсутності
представника управління, в якій також
зазначив що позовні вимоги підтримує в
повному обсязі. (аркуш справи 37)

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового розгляду справи був
повідомлений належним чином (аркуш
справи 36).

Через канцелярію Одеського окружного
адміністративного суду за вхід. № 8189/14
від 02.04.2014 року від представника
відповідача надійшло клопотання про
розгляд справи в письмовому
провадженні (аркуш справи 39).

Через канцелярію Одеського окружного
адміністративного суду за вхід. № 7668/14
від 28.03.2014 року від відповідача
надійшли заперечення на позов, у яких
відповідач позов не визнав та просив
відмовити у його задоволенні повністю
(аркуші справи 43-47).

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, а також
обставини якими обґрунтовуються
вимоги, докази, якими вони
підтверджуються, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що УПФУ
у Кодимському районі Одеської області
направляло на адресу Фонду СС від НВВ
та ПЗ України у Балтському районі
Одеської області списки осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання за період з жовтня 2013 року
по січень 2014 року від 05.11.2013 року,
від 03.12.2013 року, від 08.01.2014 року та від
04.02.2014 року (аркуші справи 19-30).

За вказаний період між УПФУ у
Кодимському районі Одеської області та
ФСС від НВВ та ПЗ України у Балтському
районі Одеської області були підписані
акти щомісячної звірки витрат за
особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за жовтень 2013 року від
06.11.2013 року, за листопад 2013 року
від 04.12.2013 року, за грудень 2013 року від
08.01.2014 року та за січень 2014 року від
07.02.2014 року (аркуші справи 11, 13, 15, 17).

Як вбачається зі списків осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у Кодимському районі
Одеської області, які не прийняті до
відшкодування Відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в
Балтському районі Одеської області у
жовтні, листопад та грудні 2013 року та у
січня 2014 року, відповідачем не
були враховані суми, визначені в актах
щомісячної звірки у загальному розмірі
1 572 грн. 92 коп., що заявлені позивачем до
стягнення, витрати з виплати пенсії по
трьом особовим справам у розмірі 393 грн.
23 коп. за кожен місяць (не враховані
суми витрат на виплату пенсій
громадянам держав-учасниць СНД та
членам їх сімей, які отримали каліцтво
в державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання в Україну).

Сторонами не оспорюються суми витрат,
понесених управлінням Пенсійного
фонду України у Кодимському Одеської
області з виплати зазначених пенсій.

Спірною обставиною у справі є
правомірність відмови відповідача
прийняти до заліку та відшкодувати
позивачу зазначені суми витрат з
виплати вище перелічених пенсій за
період з жовтня 2013 року по січень 2014
року на загальну суму 1 572 грн. 92 коп., по
пенсіонерам громадянам
держав-учасниць СНД та членам їх сімей,
які отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
в Україну.

Так, в запереченнях відповідач
зазначає, що відповідно до вимог
Порядку № 5-4/4 від 04.03.2003 року для
розгляду справи по спорам про
стягнення повинен бути залучений у
якості відповідача центральний апарат
ФСНВ України, тому як відділення
позбавлено права на проведення
розрахунків з позивачем на своєму
рівні. Крім того, у зв'язку із тим, що
відшкодування витрат, пов'язаних з
виплатою відповідних пенсій
здійснюється на центральному рівні,
кошти для відшкодування пенсій по
інвалідності у відділенні кошторисом
не передбачені, тому відділення не є
відповідачем та не може здійснювати
вказані виплати. Також, на думку
відповідача, УПФУ необхідно було
надати належні докази відповідачу, що
документи щодо громадян, на користь
яких проведено виплати пенсій по
інвалідності за період з жовтня 2013 року
по січень 2014 року були передані саме до
Відділення Фонду у Балтському районі
Одеської області і саме вказаний орган
є належним страховиком до якого має
право звернутись УПФУ з вимогами про
відшкодування витрат з виплати пенсій
по інвалідності. Також, відповідач
вважає, що позивачем не доведено факту
нарахування та проведення вказаних
виплат, оскільки ні інформації про суми
розбіжностей, ні акти щомісячної
звірки за період з жовтня 2013 року по
січень 2014 року не містять належних
доказів наявності у УПФУ вказаних
витрат.

Суд не погоджується із зазначеною
позицією відповідача, оскільки
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, а саме списками
осіб, яким були виплачені пенсії по
інвалідності підтверджено факт
понесення позивачем витрат на виплату
пенсій по інвалідності в тому числі
особам, щодо яких відповідачем не було
враховано суми витрат: ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 у загальному розмірі 1 572 грн.
92 коп.

З матеріалів справи вбачається, що
громадяни ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
постраждали внаслідок нещасного
випадку на виробництві, які сталися на
території держав СНД і переїхали на
постійне місце проживання в Україну.
Вказаним пенсіонерам встановлено
групи інвалідності, причинами яких
стало трудове каліцтво та призначена
пенсія по інвалідності, що
підтверджується письмовими доказами,
зокрема й актами про нещасні випадки на
виробництві (аркуші справи 5-10).

Як вбачається з матеріалів справи у
період з жовтня 2013 року по січень 2014
року вказаним пенсіонерам була
виплачена пенсія у розмірі:

- ОСОБА_1 виплачено щомісяця по 60 грн. 74
коп. основного розміру пенсії, 31 грн. 06
коп. щомісячна цільова грошова
допомога на прожиття, витрати на
доставку якої становили 1 грн. 43 коп., що
у загальній сумі становить 93 грн. 23 коп.;

- ОСОБА_2 у загальні сумі 150 грн. 00 коп., з
яких основний розмір пенсії - 150 грн. 00
коп.;

- ОСОБА_3 у загальні сумі 150 грн. 00 коп., з
яких основний розмір пенсії 150 грн. 00
коп.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ, в Україні
залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням; медичне страхування;
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття.

Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду (стаття 12 Основ).

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ встановлено,
що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Також суд вважає за доцільне зазначити,
що спірні витрати з виплати та доставки
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, є складовою
пенсії, тому при вирішені даного спору
слід керуватися нормами, які
передбачають порядок її відшкодування.

Пунктом 2 статті 7 (Прикінцеві
положення) Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
який набрав чинності з 1 квітня 2001 року,
встановлено, що Фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною 2 статті 24 вказаного Закону
закріплене аналогічне правило - якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону України
«Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Сфера дії цього вказаного закону
поширюється на категорію осіб, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій
з приводу якої виник спір.

За змістом частини 2 статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом «а» ст. 27 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІ
(Прикінцеві положення) Закону України
«Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу ХІ
зазначеного Закону встановлено, що уся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного
вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених ст. 21
Закону України «Про охоронупраці», які
ліквідуються.

Статтею 2 Угоди про взаємне визнання
прав на відшкодування шкоди, завданої
працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язані з виконанням ними
трудових обов'язків, підписаної 9
вересня 1994 року між частиною держав
колишнього СРСР передбачено, що
відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
здійснюється роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалось на
працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті.

Роботодавець, відповідальний за
завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

Зі змісту вказаної норми випливає, що
вона регулює інші відносини, а не ті,
які є предметом спору у цій справі та
пов'язані з відшкодуванням витрат ПФУ,
понесених у зв'язку з виплатою пенсій
особам, які стали інвалідами внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території інших республік СРСР до
проголошення Україною незалежності.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне
забезпечення громадян держав-учасниць
даної Угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

Тобто, взаємні розрахунки між
державами можуть проводитися лише на
підставі двосторонніх договорів.

Враховуючи встановлені судом
обставини та наведені норми чинного
законодавства, суд дійшов висновку, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР (а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати), є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Оскільки інвалідність осіб, по яким
відповідачем не враховано суми витрат
на виплату пенсій по інвалідності, є
наслідком страхових випадків на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, страхувальником за
яким є Фонд, позовні вимоги позивача
про стягнення з Відділення Фонду
витрат на виплату та доставку пенсії по
інвалідності пенсіонерам ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в сумі 1 572 грн. 92 коп. є
законними і обґрунтованими, отже
підлягають задоволенню.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Суд
оцінюючи надані у справі докази,
виходить із принципів
адміністративного судочинства -
змагальність, диспозитивність та
офіційне з'ясування всіх обставин
справи, згідно із яким розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

На підставі встановлених судом
обставин та аналізу вищенаведених
вимог законодавства, які регулюють
спірні правовідносини, суд вважає, що
позовні вимоги Управління Пенсійного
фонду України в Кодимському районі
Одеської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Балтському
районі Одеської області про стягнення
на користь Управління Пенсійного фонду
України в Кодимському районі Одеської
області витрат з виплати та доставки
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
жовтня 2013 року по січень 2014 року
у сумі 1 572 грн. 92 коп. є обґрунтованими, у
зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 128, 159-164,
167, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в Кодимському
районі Одеської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Балтському
районі Одеської області про стягнення
на користь Управління Пенсійного фонду
України в Кодимському районі Одеської
області витрат з виплати та доставки
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
жовтня 2013 року по січень 2014 року у сумі 1
572 грн. 92 коп. - задовольнити у повному
обсязі.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Балтському
районі Одеської області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Кодимському районі Одеської області
витрати з виплати та доставки пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
жовтня 2013 року по січень 2014 року у сумі 1
572 (одна тисяча п'ятсот сімдесят дві)
грн. 92 (дев'яносто дві) коп. на р/р 25
у філії Одеського обласного управління
ВАТ «Державний ощадний банк України» м.
Одеса, МФО 328845.

Постанова суду може бути оскаржена в
порядку та строки, встановлені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Я.В. Балан