Справа № 2а-5371/10/1370
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р.
м.Київ К/800/30722/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць
В.С.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання -
Загородня М.О.,

за участю представників:

позивача - Янковської І.М.,

відповідача - Лябах О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 травня 2013
року у справі за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» до Міністерства
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
про визнання незаконними дій та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2010 року Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця» звернулося до
суду з позовом до Міністерства України
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи, в
якому просило визнати незаконними дії
МНС України, а саме відмову від 24 липня
2010 року у погодженні ДТГО Львівська
залізниця документації на списання
непридатних для подальшого
використання за призначенням захисних
споруд цивільної оборони №48024, №72005,
№65033, №27657, №24801, №24805 без зазначення у
листі №02-5082/163 від 27 квітня 2010 року
причин невідповідності документації
вимогам Інструкції №567, а також його
застереження про залишення цієї
документації без розгляду до
проведення незалежної експертизи
технічного стану вищевказаних споруд;
зобов'язати МНС України погодити
документацію ДТГО «Львівська
залізниця» на списання непридатних для
подальшого використання за
призначенням захисних споруд
цивільної оборони №48024, №72005, №65033,
№27657, №24801, №24805.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав про безпідставність
повернення без погодження поданої на
списання споруд цивільної оборони
документації, оскільки така
документація оформлена відповідно до
нормативних документів і підстави для
відмови у її погодженні відсутні.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2010
року позов задоволено частково;
визнано протиправними дії
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи по відмові у
погодженні Державному
територіально-галузевому об'єднанню
«Львівська залізниця» документації з
підстав, викладених у листі від 27
квітня 2010 року №02/5082/163; зобов'язано
Міністерство України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи повторно
розглянути документацію на списання
непридатних для подальшого
використання за призначенням захисних
споруд цивільної оборони №48024, №72005,
№65033, №27657, №24801, №24805 та прийняти
рішення в порядку, визначеному чинним
законодавством; в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

При винесенні рішення суд першої
інстанції виходив із неналежного
розгляду відповідачем поданої
залізницею документації на списання
захисних споруд, що послугувало
підставою для визнання дій
Міністерства неправомірними та, з
метою повного захисту прав та
інтересів позивача, зобов'язання
відповідача розглянути документації у
встановленому законом порядку.
Відмовляючи у задоволенні вимог в
частині зобов'язання відповідача
погодити документацію суд зазначив, що
вирішення вказаних питань відноситься
до компетенції Міністерства за
результатами перевірки відповідності
поданої документації нормативним
документам.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 травня 2013
року задоволено апеляційну скаргу
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця»,
скасовано постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 22
жовтня 2010 року, прийнято нову
постанову, якою позовні вимоги
задоволено; визнано протиправними дії
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи по відмові у
погодженні Державному
територіально-галузевому об'єднанню
«Львівська залізниця» документації з
підстав, викладених у листі від 27
квітня 2010 року №02/5082/163; зобов'язано
Міністерство України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи погодити
документацію Державному
територіально-галузевому об'єднанню
«Львівська залізниця» на списання
непридатних для подальшого
використання за призначенням захисних
споруд цивільної оборони №48024, №72005,
№65033, №27657, №24801, №24805.

Суд апеляційної інстанції зазначив про
безпідставність висновків відповідача
щодо невідповідності поданої
позивачем документації на списання
захисних споруд вимогам Інструкції №
567, оскільки надані документи належним
чином підтверджують факт
непридатності споруд до експлуатації,
втрати ними захисних і несучих
властивостей внаслідок фізичного
зношення.

Не погоджуючись із рішенням
апеляційного суду, Міністерство
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 травня 2013 року, постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2010
року залишити без змін.

У касаційній скарзі скаржник зазначає
про невідповідність висновків суду
апеляційної інстанції положенням
Інструкції № 567, неврахування судом
вимог Правил обстежень, оцінки
технічного стану та паспортизації
виробничих будівель і споруд та Правил
обстеження технічного стану захисних
споруд цивільного захисту (цивільної
оборони) щодо наявності висновку
проектної організації про стан
захисної споруди з техніко-економічним
обгрунтуванням недоцільності його
відновлення, підтвердженим
інженерними розрахунками. Вказує
також, що адміністративний суд не
наділений правом зобов'язати
відповідача погодити документацію
позивачу на списання захисних споруд
замість суб'єкта владних повноважень,
ці дії відносяться до виключної
компетенції відповідача.

У поданих запереченнях Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця» просить
касаційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду
апеляційної інстанції залишити без
змін. Зазначає про відповідність
поданої документації вимогам
Інструкції № 567, вказує про внесення
захисних споруд Науково-дослідним
інститутом будівельного виробництва
до Реєстру аварійно-небезпечних
об'єктів та виготовлення технічних
висновків про стан захисних споруд
спеціалізованими підприємствами, які
мають відповідну ліцензію.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця» листом від 07
квітня 2010 року №Н-10/1001 звернулося до
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи про
вирішення питання погодження
документації на списання з обліку МНС
України шістьох непридатних для
подальшого використання за
призначенням захисних споруд.

Разом із вказаним листом на адресу
відповідача скеровано документацію на
наступні непридатні для використання
споруди цивільної оборони:

- сховище №48024, що знаходиться на
балансі відокремленого підрозділу
«Служба матеріально-технічного
постачання» ДТГО «Львівська
залізниця» за адресою: Львівська
область, м.Львів, вул.Широка,2;

- сховище №72005, що знаходиться на
балансі відокремленого підрозділу
«Управління будівельно-монтажних
робіт і цивільних споруд №2» ДТГО
«Львівська залізниця» за адресою:
Тернопільська область, м.Тернопіль,
вул.Бродівська, 32в;

- сховище №65033, що знаходиться на
балансі відокремленого підрозділу
«Управління будівельно-монтажних
робіт і цивільних споруд №3» ДТГО
«Львівська залізниця» за адресою:
Рівненська область, м. Рівне,
вул.Кіквідзе, 10в;

- сховище №27657, що знаходиться на
балансі відокремленого підрозділу
«Європейське транспортно-експедиційне
відділення» ДТГО «Львівська
залізниця» за адресою: Закарпатська
область, м.Чоп, вул.Берег, 93;

- сховище 24801, що знаходиться на
балансі відокремленого підрозділу
«Станція Батьово» ДТГО «Львівська
залізниця» за адресою: Закарпатська
область, смт.Батьово, вул.Колійна,5;

- сховище 24805, що знаходиться на
балансі відокремленого підрозділу
«Станція Батьово» ДТГО «Львівська
залізниця» за адресою: Закарпатська
область, смт.Батьово, вул.Терешкової,646.

Відповідач листом від 27 квітня 2010 року
повідомив позивача про розгляд поданої
на списання вищевказаних споруд
цивільної оборони документації,
зазначивши, що подані для опрацювання
документи не відповідають вимогам
Інструкції про порядок списання
непридатних захисних споруд цивільної
оборони, затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України від 08
квітня 1999 року №567. Також відповідачем
вказано про доцільність проведення
незалежної експертизи щодо визначення
технічного стану сховищ, для чого
позивачу рекомендовано звернутись до
Науково-дослідного інституту
будівельного виробництва, а з
врахуванням результатів такої
експертизи відповідач повернеться до
розгляду порушеного питання.

Відповідно до п.1 Положення про
Міністерство України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 02 листопада 2006
року №1539, Міністерство України з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України.

Згідно п.24 Положення №1539 МНС
відповідно до покладених на нього
завдань та в межах своєї компетенції
здійснює методичне керівництво та
контроль за створенням і утриманням
фонду захисних споруд.

Затвердженою постановою Кабінету
Міністрів України від 08 квітня 1999 року
№ 567 Інструкцією про порядок списання
непридатних захисних споруд цивільної
оборони визначено умови списання
непридатних захисних споруд цивільної
оборони, до яких належать сховища всіх
класів, протирадіаційні укриття усіх
груп і захисні споруди запасних
пунктів управління (далі - захисні
споруди) центральних органів
виконавчої влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій, а також
підприємств, установ та організацій
незалежно від форми власності (далі -
підприємства), склад і обов'язки
відповідних комісій, а також вимоги
щодо оформлення, погодження і
затвердження відповідної
документації.

Відповідно до п.2 Інструкції №567 можуть
бути списані захисні споруди, які:

- стали не придатними для експлуатації,
оскільки втратили властивості
захисних і несучих будівельних
конструкцій внаслідок фізичного
зношення, аварій та стихійного лиха;

- у зв'язку з будівництвом, розширенням,
реконструкцією, технічним
переоснащенням підприємств або їх
окремих будівель і споруд стали не
придатними для експлуатації і
відновити їх технічно неможливо чи
економічно недоцільно, а також які
неможливо використати для захисту
населення і передати в установленому
законодавством порядку іншим
підприємствам. При цьому у планах
технічного переоснащення і
реконструкції підприємств обов'язково
передбачається поповнення списаного
фонду захисних споруд до встановленого
рівня забезпечення населення цими
захисними спорудами.

Як встановлено п.3 Інструкції № 567,
висновки щодо стану захисної споруди і
доцільності проведення відновних
робіт видаються представником
проектної організації на підставі
результатів її безпосереднього огляду,
технічних випробувань елементів
будівельних конструкцій неруйнівними
методами контролю та інженерних
розрахунків. Визначення міцнісних
характеристик основних захисних і
несучих будівельних конструкцій
проводить проектна організація, яка
розробляла проектно-кошторисну
документацію захисної споруди, що
списується, або підприємство, яке має
ліцензію на проведення таких робіт.

Пунктом 8 Інструкції № 567
передбачається додання до акту про
стан захисної споруди висновку
проектної організації про стан
захисної споруди з техніко-економічним
обґрунтуванням щодо недоцільності
його відновлення, підтверджений
інженерними розрахунками.

Вимоги до вказаного висновку
встановлено Правилами обстежень,
оцінки технічного стану та
паспортизації виробничих будівель і
споруд, затверджених наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України та Держнаглядохоронпраці
України від 27 листопада 1997 року № 32/288,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 06 липня 1998 року за № 423/2863, та
Правилами обстеження технічного стану
захисних споруд цивільного захисту
(цивільної оборони), затверджених
наказом МНС, Мінрегіонбуду від 21 грудня
2009 року № 868/613, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 27 лютого
2010 року за № 194/17489.

Відповідно до п.4.4 розділу IV Правил
обстеження технічного стану захисних
споруд цивільного захисту (цивільної
оборони) техніко-економічне
обґрунтування доцільності відновлення
захисної споруди розробляється, якщо
несучі будівельні конструкції

втратили свої властивості та мають
фізичний знос більше ніж 60%, а

загальний знос захисної споруди
перевищує 50%.

Згідно п.4.7 розділу IV вказаних Правил
критерієм недоцільності відновлення
захисної споруди є умова, що вартість
відновлювальних робіт перевищує
вартість нового будівництва типової
захисної споруди з відповідними
технічними характеристиками або
вартість робіт, необхідних для
пристосування існуючих споруд
(приміщень) під захисну споруду того
самого класу (групи).

Отже, належним доказом того, що захисні
споруди стали непридатними для
експлуатації є висновок проектної
організації про стан захисної споруди
з техніко-економічним обґрунтуванням
щодо недоцільності його відновлення,
підтверджений інженерними
розрахунками.

Лише сам факт внесення споруд до
Реєстру аварійно-небезпечних об'єктів
не є належним доказом того, що захисні
споруди є непридатними до
експлуатації.

Надані позивачем до документації на
списання захисних споруд висновки
проектних організацій про стан споруд
не містять відомостей, передбачених
п.п.4.4, 4.7 розділу IV Правил обстеження
технічного стану захисних споруд
цивільного захисту (цивільної оборони),
а саме щодо фізичного зносу та
співвідношення вартості
відновлювальних робіт до вартості
нового будівництва типової захисної
споруди.

Колегія суддів визнає необґрунтованим
посилання суду апеляційної інстанції
на положення Правила атестації
фахівців неруйнівного контролю,
затверджених наказом Державного
комітету України по нагляду за
охороною праці від 06 травня 1997 року №
118, які втратили чинність згідно наказу
Державного комітету України з
промислової безпеки, охорони правці та
гірничого нагляду від 01 жовтня 2007 року
№ 221, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 30 жовтня 2007 року за №
1227/14494, і на момент виникнення спірних
відносин не діяли. Крім цього, вказані
Правила встановлювали вимоги щодо
освіти, підготовки, кваліфікації та
атестації фахівців з неруйнівного
контролю, але не встановлювали порядок
проведення неруйнівного контролю,
методів і та критерії визначення
властивостей об'єкта.

Відповідно до абз.3 п.3.12 Правил
обстежень, оцінки технічного стану та
паспортизації виробничих будівель і
споруд якщо органи або посадові особи,
що здійснюють відомчий або державний
нагляд, не згодні із задекларованим
власником технічним станом будівель та
споруд або висновком спеціалізованої
організації, то на їх вимогу власник
зобов'язаний замовити проведення
державної діагностики технічного
стану будівлі чи споруди в іншій
спеціалізованій організації за участю
представників регіональних
експертно-технічних центрів
Держнаглядохоронпраці.

Відповідачем у листі від 27 квітня 2010
року № 02-5082/163 зазначено про
невідповідність поданої документації
про списання захисних споруд цивільної
оборони вимогам Інструкції № 567, при
цьому зазначено про необхідність
проведення незалежної експертизи
технічного стану сховищ із залученням
Науково-дослідного інституту
будівельного виробництва, що
відповідає положенням п.3.12 Правил
обстежень, оцінки технічного стану та
паспортизації виробничих будівель і
споруд.

При цьому колегія суддів погоджується
з позицією суду першої інстанції про
те, що лист від 27 квітня 2010 року не
містить конкретних вказівок, у чому
саме надана документація не відповідає
вимогам Інструкції №567, які дії або
заходи необхідно вчинити, з посиланням
на норми та положення відповідних
нормативних актів, щодо вирішення
порушеного заявником питання, у зв'язку
з чим суд дійшов правомірного висновку
про неповний розгляд поданої позивачем
документації, що не відповідає
критеріям, встановленим ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у зв'язку з цим судом
обґрунтовано визнано протиправними
дії Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи щодо
відмови у погодженні поданої позивачем
документації, та, з метою повного
захисту прав та інтересів позивача,
зобов'язано Міністерство розглянути
документацію у визначеному законом
порядку із прийняттям відповідного
рішення.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання відповідача погодити
документацію Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» на списання
непридатних для подальшого
використання за призначенням захисних
споруд цивільної оборони №48024, №72005,
№65033, №27657, №24801, №24805, то вони
правомірно відхилені судом першої
інстанції.

Відповідно до п.10 Інструкції №567 для
затвердження акта про стан захисної
споруди орган, що затверджує цей акт,
подає для погодження документацію на
списання сховищ ІІ, ІІІ і ІV класу та
захисних споруд запасних пунктів
управління - до МНС; після погодження
цієї документації акт затверджується
керівником відповідного центрального
або місцевого органу виконавчої влади.

Отже, погодження документації на
списання сховищ законом віднесено до
компетенції відповідача, який приймає
відповідне рішення у межах наданих
повноважень за результатами перевірки
наданої документації на відповідність
нормативним документам. Суд не може
підмінювати собою компетентний орган
та втручатись у процес реалізації
суб'єктом владних повноважень своїх
повноважень. Суди вправі зобов'язати
відповідний орган розглянути певне
питання, проте не можуть зобов'язати
цей орган прийняти конкретне рішення,
оскільки це не належить до компетенції
суду.

Висновок суду апеляційної інстанції
про наявність підстав для задоволення
позову у вказаній частині є невірним.

Відповідно до ст.226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Міністерства України
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 травня 2013
року скасувати.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2010
року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді