Справа № 2-2541/10
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
Справа № 14251/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів -
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі
Закарпатської області на рішення
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 12 листопада
2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області про зобов'язання нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії дитині
війни,-

ВСТАНОВИВ:

29.10.2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду із
адміністративним позовом, в якому
просила стягнути недоотриману її
померлим чоловіком ОСОБА_2 державної
соціальної допомоги до пенсії як
дитині війни. Зазначає, що суми пенсії,
які належали виплаті спадкодавцю та не
були отримані ним за життя передаються
членам його сім'ї. Тому просила суд
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Міжгірському районі
Закарпатської області виплатити їй
недоплачену щомісячну державну
соціальну допомогу як правонаступнику
померлого чоловіка.

Рішенням Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 12 листопада
2010 року позов задоволено. Визнано за
ОСОБА_1 право на отримання неотриманої
у зв'язку із смертю її чоловіка ОСОБА_2
доплати до пенсії як дитині війни
згідно рішення Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20.04.2010 року, яке є невід'ємною
частиною даного рішення.

З таким рішенням суду не погодився
відповідач, подавши апеляційну скаргу,
в якій покликається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права. Просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог повністю.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, а відтак, на
підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд
розглядає справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, з наступних мотивів та
передбачених законом підстав.

Як встановлено судом першої
інстанції, що згідно з рішенням
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 19 лютого 2009
року управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі
Закарпатської області зобов'язано
здійснити ОСОБА_2 перерахунок і виплату
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком у
відповідності до статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 09 вересня 2007 року до
31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року до 31
грудня 2008 року. Дане рішення було
переглянуте Львівським апеляційним
адміністративним судом 20.04.2010 року та
скасоване, а прийнято нову постанову
про зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Міжгірському районі
Закарпатської області нарахувати та
виплатити в користь ОСОБА_2 підвищення
до пенсії в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком у відповідності до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 22.05.2008
року по 31.12.2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, виданого 19.07.2010
року відділом реєстрації актів
цивільного стану Міжгірського
районного управління юстиції
Закарпатської області.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1219 ЦК України, до
складу спадщини не входять права та
обов'язки, що нерозривно пов'язані з
особою спадкодавця, зокрема і право на
пенсію, допомогу або інші виплати,
встановлені законом.

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", сума пенсії, що належала
пенсіонерові і залишилася
недоотриманою у зв'язку з його смертю,
виплачується - по місяць смерті включно
членам його сім'ї, які проживали разом з
пенсіонером на день його смерті, у тому
числі непрацездатним членам сім'ї,
зазначеним у частині другій статті 36
цього Закону, які знаходилися на його
утриманні, незалежно від того,
проживали вони разом з померлим
пенсіонером чи не проживали.

Згідно зі ст. 1227 Цивільного кодексу
України, суми заробітної плати, пенсії,
стипендії, аліментів, допомог у зв'язку
з тимчасовою непрацездатністю,
відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, інших
соціальних виплат, які належали
спадкодавцеві але не були ним одержані
за життя, передаються членам його сім'ї,
а у разі їх відсутності - входять до
складу спадщини.

До складу спадщини входять виплати,
нараховані особі, але не отримані нею
за життя, а тому суд першої інстанції
прийшов до неправильного висновку про
проведення нарахування та виплату
ОСОБА_1, як члену сім'ї померлого ОСОБА_2
надбавки до підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
оскільки заборгованість з виплати
ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком як це
передбачено ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року так і не була нарахована померлому
пенсіонерові.

За змістом ст.ст. 255-258 Кодексу
адміністративного судочинства
України, виконанню підлягають судові
рішення, які набрали законної сили або
які належить виконати негайно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
спірні правовідносини не допускають
правонаступництва, за життя ОСОБА_2 не
було розпочато виконавче провадження
за судовим рішенням, вимоги позивача
про зобов'язання відповідача
нарахувати та виплатити на її користь,
як члена сім'ї та спадкоємця ОСОБА_2
суми підвищення до пенсії,
передбаченого Законом України "Про
соціальний захист дітей війни", не
підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначені обставини,
колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції зроблений при
неповному з'ясуванні та непереконливій
оцінці всебічних обставин і зібраних
доказів, які мали значення для справи,
внаслідок порушення норм
матеріального права, що в свою чергу
призвело до неправильного вирішення
справи по суті спору і у відповідності
до вимог ст. 202 КАС України є підставою
для скасування постановленого рішення
по справі та ухвалення нового судового
рішення.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 197, п.3 ч. ст. 198,
п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 254
КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області задовольнити.

Рішення Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 12 листопада
2010 року у справі № 2-2541/10 - скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог - відмовити
повністю.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін