Справа № 2а-295/10
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2014р.
Справа № 9104/31395/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1, м.Новий
Розділ Львівської області

на постанову Миколаївського районного
суду Львівської області від 24.06.2010р. у
справі №2а-295/10

за позовом ОСОБА_1, м.Новий Розділ
Львівської області

до інспектора ДПС ДАІ м.Львова Віхотя
Василя Богдановича, м.Львів

про скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2010р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до
Миколаївського районного суду
Львівської області з позовом до
інспектора ДПС ДАІ м.Львова Віхотя
Василя Богдановича про скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення, просив
визнати незаконною та скасувати
постанову Серії ВС №226133 від 05.03.2010р. в
справі про адміністративне
правопорушення; закрити провадження по
справі про адміністративне
правопорушення у зв'язку з відсутністю
в діях ОСОБА_1 складу адміністративного
правопорушення.

Постановою Миколаївського районного
суду Львівської області від 24.06.2010р. у
справі №2а-295/10 у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до
інспектора ДПС ДАІ м.Львова Віхотя
Василя Богдановича про скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив позивач:
ОСОБА_1, який у поданій апеляційній
скарзі, посилаючись на те, що при
винесенні даного рішення судом
неповністю з'ясовано обставини, які
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам справи
та порушено норми матеріального та
процесуального права, просив скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою позовні вимоги задоволити у
повному обсязі та скасувати постанову
Серії ВС №226133 від 05.03.2010р. в справі про
адміністративне правопорушення.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, тому колегія суддів, у
відповідності до вимог ст.197 КАС
України, вважає можливим розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, обговоривши доводи апеляційної
скарги у їх сукупності, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, у межах, визначених
статтею 195 КАС України, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
міркувань:

05.03.2010р. відносно ОСОБА_1 було складено
протокол про адміністративне
правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, згідно
якого останній 05.03.2010р. о 12год. 10хв.
керував автомобілем марки “Шевроле
Каптіва”, р.н. НОМЕР_1 в м.Львів, на
перехресті вул.Стрийська-Сахарова
проїхав на вимкнену додаткову секцію
світлофора, чим порушив п.8.7.3 "в" ПДР
України.

Постановою в справі про
адміністративне правопорушення Серії
ВС №226133 від 05.03.2010р. позивача визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу у розмірі 425,00грн.

Відповідно до вимог п.8.7.3. в) ПДР
України, зелений миготливий дозволяє
рух, але інформує про те, що незабаром
буде ввімкнено сигнал, який забороняє
рух. Для інформування водіїв про час (у
секундах), що залишився до кінця
горіння сигналу зеленого кольору,
можуть застосовуватися цифрові табло.

Згідно із вимогами п.8.7.3. з) ПДР України,
вимкнений сигнал додаткової секції
забороняє рух у напрямку, вказаному її
стрілкою (стрілками).

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Вимогами ч.2 ст.122 КУпАП передбачено, що
порушення водіями транспортних
засобів правил проїзду перехресть,
зупинок транспортних засобів
загального користування, проїзд на
заборонний сигнал світлофора або жест
регулювальника, ненадання переваги в
русі маршрутним транспортним засобам,
порушення правил обгону і зустрічного
роз'їзду, безпечної дистанції або
інтервалу, розташування транспортних
засобів на проїзній частині, порушення
правил руху автомагістралями,
користування зовнішніми
освітлювальними приладами або
попереджувальними сигналами при
початку руху чи зміні його напрямку,
використання цих приладів та їх
переобладнання з порушенням вимог
відповідних стандартів, користування
водієм під час руху транспортного
засобу засобами зв'язку, не обладнаними
технічними пристроями, що дозволяють
вести перемови без допомоги рук (за
винятком водіїв оперативних
транспортних засобів під час виконання
ними невідкладного службового
завдання), а так само порушення правил
навчальної їзди, - тягнуть за собою
накладення штрафу від двадцяти п'яти до
тридцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Згідно із вимогами ст.245 КУпАП,
завданням провадження в справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи з
дотриманням процесуальної форми її
розгляду.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП,
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 заперечував вчинення ним
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, зокрема
позивач зазначив, що він виїхав на
перехрестя в той час, коли додаткова
секція світлофора була ввімкнена,
стрілка миготіла зеленим кольором.
Апелянт зазначив, що у всякому випадку
повинен був закінчити маневр, оскільки
інакше порушив би п.16.8 ПДР України, яким
передбачено, що водій, який виїхав на
перехрещення проїзних частин згідно із
сигналом світлофора, що дозволяє рух,
повинен виїхати у наміченому напрямку
незалежно від сигналів світлофора на
виїзді.

При цьому, дослідження вказаних
обставин було необхідним під час
вирішення справи про адміністративне
правопорушення, оскільки вони мають
безпосереднє значення для вирішення
справи. Проте, інспектором під час
винесення постанови про
адміністративне правопорушення
наведені заперечення не враховано та
не спростовано.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України,
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи те, що позивачем
заперечувались порушення ч.2 ст.122
КУпАП, зазначені у постанові про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
суд апеляційної інстанції вважає, що
вказана постанова, за відсутності
інших доказів, не може вважатися
належним та допустимим доказом
вчинення позивачем адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122
КУпАП.

Зокрема, інспектором ДПС, як суб'єктом
владних повноважень, не надано до суду
доказів, які б підтверджували факт
вчинення позивачем даного
адміністративного правопорушення та
спростовували його заперечення,
зокрема, показання технічних приладів
та технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засоби фото- і кінозйомки, відеозапису,
не зазначено очевидців вказаного
порушення, не надано письмові
пояснення свідків правопорушення тощо.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
постанова у справі про адміністративне
правопорушення прийнята без
урахування усіх обставин, що мають
значення для правильного вирішення
справи про адміністративне
правопорушення, а тому її належить
скасувати.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що до повноважень
адміністративного суду не віднесено
закриття провадження у справі про
адміністративні правопорушення,
оскільки відповідно до приписів
ст.ст.246, 247 КУпАП такими повноваженнями
наділено орган чи посадову особу, яка
вправі приймати рішення про накладення
стягнення у такій справі, відтак, у
задоволенні відповідних позовних
вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Статтею 198 КАС України передбачено, що
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Згідно із вимогами ст.202 КАС України,
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, що призвело
до неправильного вирішення справи,
через що постанова суду підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1, м.Новий
Розділ Львівської області на постанову
Миколаївського районного суду
Львівської області від 24.06.2010р. у справі
№2а-295/10 за позовом ОСОБА_1, м.Новий
Розділ Львівської області до
інспектора ДПС ДАІ м.Львова Віхотя
Василя Богдановича, м.Львів про
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення, -
задоволити частково.

2. Постанову Миколаївського районного
суду Львівської області від 24.06.2010р. у
справі №2а-295/10 за позовом ОСОБА_1,
м.Новий Розділ Львівської області до
інспектора ДПС ДАІ м.Львова Віхотя
Василя Богдановича, м.Львів про
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення, -
скасувати та прийняти нову, якою
позовні вимоги позивача задоволити
частково.

3. Постанову Серії ВС №226133 від 05.03.2010р. в
справі про адміністративне
правопорушення скасувати.

4. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга