Справа № 825/975/14
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2014 року
Чернігів Справа №
825/975/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді
- Соломко І.І.,

за участю секретаря
- Розмовенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Чернігівського міського
центру зайнятості до ОСОБА_1 про
стягнення незаконно отриманого
матеріального забезпечення на випадок
безробіття, -

В С Т А Н О В И В:

20.03.2014 Чернігівський міський центр
зайнятості (далі - позивач) звернувся до
суду з адміністративним позовом до
ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення
допомоги по безробіттю в розмірі
1002,05грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
у лютому 2014 року, під час розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування України на
випадок безробіття» встановлено, що
відповідач, перебуваючи на обліку у
Чернігівському міському центрі
зайнятості в статусі безробітної не
повідомила, що перебувала у трудових
відносинах з ТОВ «Гріньов КОМ» . У
зв'язку з цим, в період з 01.06.2012 по 30.06.2012
відповідач незаконно отримала
матеріальне забезпечення в розмірі
1002,05 грн. Відповідно до статті 36
зазначеного Закону сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
послуг застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
вимог чинного законодавства України з
моменту виникнення обставин, що
впливають на умови виплати їй
забезпечення та надання соціальних
послуг. Відповідач відмовився
добровільно повернути кошти в розмірі
1002,05грн., тому позивач просить стягнути
вказану суму в судовому порядку.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час, дату, та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час, дату, та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду невідомі.
Повістку про виклик отримала мати
відповідача.

Відповідно до частини четвертої статті
35 Кодексу адміністративного
судочинства України вважається, що
повістку вручено також у разі
одержання її під розписку будь-яким
повнолітнім членом сім'ї адресата, який
проживає разом з ним. Особа, яка
одержала повістку, зобов'язана негайно
повідомити про неї адресата.

Відповідно до частин четвертої статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

За таких обставин суд вважає за
необхідне розглянути справу за
відсутності відповідача.

Відповідно до частини першої статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування України на
випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-ІІІ,
Порядком надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20.11.2000 № 307, (далі-Порядок № 307)
Законом України «Про зайнятість
населення» від 01.03.1991 № 803-ХІІ.

Судом встановлено, що на підставі заяви
ОСОБА_2 від 11.05.2012 Чернігівським міським
центром зайнятості 11.05.2012 їй було
надано статус безробітної як такій, що
шукає роботу, та призначено допомогу по
безробіттю.

За червень 2012 року відповідачу
виплачена допомога по безробіттю
відповідно до статті 7 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» в сумі 1002,05 грн., що
підтверджується довідкою-розрахунком
від 25.02.2014 № 06/834 (а.с.10).

11.02.2014 на запит позивача Новоселівським
районним центром зайнятості
Чернівецької області проведено
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення за результатами якого
складено акт № 35, в якому зафіксовано,
що ОСОБА_1 01.06.2012 була прийнята на роботу
в ТОВ «Гріньов КОМ» на посаду лаборанта
на о,5 ставки за сумісництвом згідно
наказу № 26 від 01.06.2012 та переведена на
основне місце роботи на посаду
лаборанта на 0,5 ставки згідно наказу №
48 від 01.08.2012. Звільнена з роботи за
згодою сторін згідно наказу № 89 від
26.12.2012,Розбіжності між наказами по ТОВ
«Гріньов КОМ» та даними ПФУ не
виявлено(а.с.7).

Відповідно до підпункту «б» частини
третьої статті 1 Закону України «Про
зайнятість населення» в Україні до
зайнятого населення належать
громадяни, які самостійно
забезпечують себе роботою, включаючи
підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві,
а також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України «Про особисте селянське
господарство».

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про зайнятість населення»
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно до пункту 1.2 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20.11.2000 № 307,
допомога по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності надається застрахованим та
незастрахованим особам, визнаним у
встановленому порядку безробітними.

Відповідно до абзацу 1 та 2 пункту 5
частини другої статті 12 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» виконавча дирекція Фонду
та її робочі органи, зокрема,
контролюють правильність витрат за
страхуванням на випадок безробіття,
проводять розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення в порядку,
встановленому центральними органами
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, державної
податкової політики, Пенсійним фондом
України за погодженням з правлінням
Фонду. Розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
здійснюється шляхом звіряння даних,
зазначених у документах
страхувальника, з базою даних
Пенсійного фонду України та Державної
податкової адміністрації України, а в
разі необхідності - шляхом проведення
виїзних планових та позапланових
перевірок страхувальників.

Відповідно до пункту 3 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20.11.2000 № 307,
перевірка проводиться районними,
міськрайонними, міськими та районними
у містах центрами зайнятості, на які
покладено виконання функцій робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, за місцем
реєстрації роботодавця як платника
внесків на загальнообов'язкове
соціальне страхування на випадок
безробіття у разі, коли: подані
застрахованою особою документи дають
їй право на одержання допомоги по
безробіттю відповідно до частини
першої статті 22 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття"; особа, яка одержує
допомогу по безробіттю та не може бути
працевлаштована у зв'язку з
відсутністю на ринку праці підходящої
роботи, виявила бажання отримати
залишок належної їй допомоги по
безробіттю одноразово для організації
підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 2 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого наказами Державної
податкової адміністрації України,
Пенсійним фондом та Міністерством
праці та соціальної політики України,
від 13.02.2009 № 7-1|60/62, розслідування згідно
з цим Порядком здійснюється шляхом
проведення перевірки достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
їй матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

Відповідно до пунктів 5, 6, 7, 8 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним, перевірка
достовірності даних, які є підставою
для надання особі статусу безробітної
та виплати їй матеріального
забезпечення, проводиться центрами
зайнятості шляхом: звіряння наданої
особою інформації з відомостями,
наявними в Державній податковій
адміністрації України, Пенсійному
фонді України, у державних
реєстраторів. За результатами звірки
або перевірки оформлюється акт, який
підписується посадовими особами, що її
проводили. У разі встановлення центром
зайнятості відповідно до цього Порядку
належності безробітної особи до
категорії зайнятих така особа
знімається з обліку як безробітна в
установленому законодавством порядку
та повертає суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. Рішення про повернення коштів
особою чи роботодавцем оформлюється
наказом. Протягом двох робочих днів
після прийняття рішення центр
зайнятості надсилає особі чи
роботодавцю рекомендованим листом
повідомлення про необхідність
протягом 15 календарних днів з дня
отримання повідомлення повернути
незаконно виплачені кошти. У разі
неповернення коштів у встановлений
строк, стягнення таких коштів
здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства.

Аналізуючи вищезазначені
нормативно-правові акти, суд приходить
до висновку, що на позивача покладено
обов'язок здійснювати контроль за
правильністю та обґрунтованістю
виплат на випадок безробіття шляхом
проведення перевірки достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
їй матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

Так, на запит Чернігівського міського
центру зайнятості, відповідно до
Закону України «Про зайнятість
населення», 11.02.2014 Новоселівським
районним центром зайнятості
Чернівецької області проведено
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення за результатами якої
складено акт № 35 від 11.02.2014 (а.с.7).

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1
01.06.2012 була прийнята на роботу в ТОВ
«Гріньов КОМ» на посаду лаборанта на о,5
ставки за сумісництвом згідно наказу №
26 від 01.06.2012 та переведена на основне
місце роботи на посаду лаборанта на 0,5
ставки згідно наказу № 48 від 01.08.2012.
Звільнена з роботи за згодою сторін
згідно наказу № 89 від 26.12.2012.
Розбіжності між наказами по ТОВ
«Гріньов КОМ» та даними ПФУ не
виявлено.

Даний факт підтверджується копіями
наказів (розпорядження) ТОВ «Гріньов
КОМ» філія «Леонардо-Чернігів» «Про
прийняття на роботу» від 01.06.2012 № 26 та
припинення трудового договору №89 від
26.12.2012 (а.с.8,9).

Отже, відповідач під час перебування у
статусі безробітної та отримання
допомоги по безробіттю, в розумінні
статті 1 Закону України «Про зайнятість
населення» в Україні, належала до
категорії зайнятого населення.

Згідно із частинами другою та третьою
статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг. Сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Таким чином, обов'язок щодо своєчасного
подання відомостей про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг покладено на осіб, які
зареєстровані як безробітні, тобто на
відповідача. Проте, відповідачем не
надано суду доказів, які б підтвердили
виконання цього обов'язку, що свідчить
про незаконне отримання допомоги по
безробіттю.

Пунктом 6.14 вищевказаного Порядку № 307
передбачено, якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, у тому числі встановлені під
час розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку. Сума виплаченої
допомоги по безробіттю
підтверджується відповідною довідкою
центру зайнятості, що підписується
керівником, головним бухгалтером та
скріплюється печаткою.

Як вбачається з матеріалів справи,
25.02.2014 позивачем видано наказ «Про
повернення коштів гр. ОСОБА_1.» № 100 та
направлено лист від 25.02.2014 № 05/852 з
вимогою повернути кошти на протязі 15
календарних днів з дня отримання
повідомлення (а.с.11, 12).

Наказ від 25.02.2014 № 100 відповідачем не
оскаржено, кошти в розмірі 1002,05 грн. до
Чернігівського міського центру
зайнятості добровільно не повернуто.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем не надано суду доказів,
які б спростували доводи позивача.

Таким чином, суд вважає, що несплата
відповідачем суми наносить суттєвої
шкоди державі, так як перешкоджає у
повному обсязі Чернігівському
міському центрі зайнятості
забезпечувати соціальний захист
громадян шляхом виплати допомоги по
безробіттю та матеріальної допомоги у
передбачених законодавством випадках.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
Чернігівського міського центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
незаконно отриманого матеріального
забезпечення на випадок безробіття в
розмірі 1002,05 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до частини четвертої статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 69-71, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Чернігівського міського центру
зайнятості, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, місце проживання:
ІНФОРМАЦІЯ_1), на користь
Чернігівського міського центру
зайнятості (р/р 1002 в ГУДК у
Чернігівській області, МФО 853592, код
21395273) кошти незаконно отриманого
матеріального забезпечення на випадок
безробіття в сумі 1002 (одна тисяча дві)
грн. 05 коп.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
І.І. Соломко