Справа № 812/619/14
Суддя: В.В. Матвєєва
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/619/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Матвєєвої В.В.

при секретарі
Захаровій Ю.О.

за участю сторін:

представника позивача Пархоменко
В.С.,

представника відповідача Амірханян
Н.Л.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Управління
пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську про
визнання неправомірними дій, стягнення
виплаченої пенсії по втраті
годувальника в розмірі 1050,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Управління пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську про
визнання неправомірними дій, стягнення
виплаченої пенсії по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві в
розмірі 1050,00 грн. за червень-грудень 2013
року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що з 12.01.2011 ОСОБА_3
отримує пенсію по втраті годувальника
чоловіка ОСОБА_4, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві
ІНФОРМАЦІЯ_2. У зв'язку з цим зазначеній
особі за період з червня по грудень 2013
року була виплачена пенсія по втраті
годувальника в розмірі 1050,00 грн.
Витрати, понесені Пенсійним фондом
України у зв'язку із виплатою пенсій,
передбачених ст. 37 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», тобто пенсії в
разі втрати годувальника, підлягають
відшкодуванню Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві. На думку позивача,
відповідач необґрунтовано
відмовляється прийняти зазначені
витрати до відшкодування,
обґрунтовуючи свою позицію тим, що
відшкодовування вказаних витрат
передбачено Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та постановою Кабінету
Міністрів України № 265 від 26.03.2008 "Про
деякі питання пенсійного забезпечення
громадян" з 1 квітня 2008 року.

Представник позивач у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, надала пояснення
аналогічні викладеним у позові.
Просила суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала, надала
письмові заперечення проти
адміністративного позову та пояснила,
що ОСОБА_3 на обліку в відділенні Фонду
не перебуває, на день смерті свого
чоловіка їй виповнилось 56, але вона
працювала та отримувала дохід років.
Статтею 33 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначено вичерпний
перелік осіб, які мають право на
страхові виплати у разі смерті
потерпілого внаслідок нещасного
випадку або професійного захворювання,
а саме таке право мають непрацездатні
особи, які перебували на утриманні
померлого або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання.
Як зазначив представник відповідача,
ОСОБА_3 перебуває на обліку в УПФУ в
Артемівському районі м. Луганська та
отримує пенсію по втраті годувальника
на загальних підставах згідно Закону
України «Про пенсійне забезпечення».
Просила відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст. ст.69-72 КАС України, суд прийшов
до такого.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_4 помер внаслідок нещасного
випадку на виробництві ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно розпорядження №195320 від 17.01.2014
про перерахунок пенсії ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, останній з 01.01.2013
перераховано пенсію по втраті
годувальника, ОСОБА_4, який помер
внаслідок трудового каліцтва або
профзахворювання, датою попереднього
перерахунку пенсії зазначено 17.09.2008,
тобто ще у 2008 році ОСОБА_3 була
пенсіонером та отримувала пенсію (а. с.
6). Із зазначеного розпорядження також
вбачається, що ОСОБА_3 працює

Згідно розрахунку суми заборгованості
ОСОБА_3 з 01.06.2013 по 31.12.2013 виплачено
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
який помер внаслідок нещасного випадку
на виробництві у сумі 1050,00 грн. по 150,00
грн. щомісячно. (а. с. 5).

З матеріалів справи також вбачається,
що в червні-грудні 2013 року УПФУ в
Артемівському районі м. Луганська
направлялись відповідачу акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (а. с. 9, 11, 13, 15, 17, 19, 21),
однак, відповідно до таблиць
розбіжностей, складених Відділенням
виконавчої дирекції ФССНВВПЗ України у
м. Луганську, витрати на виплату та
доставку пенсії ОСОБА_3 не прийнято до
заліку з посиланням на ст. 33 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" -
особи були працездатні та не
перебували на утриманні померлого на
момент його смерті. (а. с. 10, 12, 14, 16, 18, 20,
22).

Сторонами не оспорюється розмір
витрат, понесених Управлінням
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська. Спір
між сторонами виник з приводу
наявності обов'язку у відповідача
відшкодовувати понесені позивачем
витрати на виплату пенсії ОСОБА_3 по
втраті годувальника ОСОБА_4, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві.

Статтями 21, 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено обов'язок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
його смерті при настанні страхового
випадку, виплачуючи йому або особам,
які перебували на його утриманні,
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання. Фонд також
зобов'язаний організувати поховання
померлого, відшкодувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Збір та акумулювання страхових внесків
здійснює Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань відповідно
до статті 46 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та статей 1, 2 Закону
України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Положення п. 5 ч. 2 ст.24 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" встановлюють, що, якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Міністерством юстиції України 16.05.2003
зареєстрована постанова правління
Пенсійного фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 № 5-4/4, якою затверджено "Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання" (далі по тексту постанови
- Порядок).

Відповідно до п. 4 Порядку
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; сума витрат Пенсійного
фонду з виплати і доставки
вищезазначених пенсій.

Таким чином, витрати, понесені
Пенсійним фондом України на основний
розмір пенсії по інвалідності та на
виплату і доставку пенсії по
інвалідності, а також пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання підлягають відшкодуванню
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Однак, вказані витрати повинні бути
документально підтверджені та
пов'язані з виплатою пенсії саме
особам, які постраждали від нещасного
випадку на виробництві або знаходились
на утриманні померлого.

Доказом пов'язаності нещасного випадку
з виробництвом є належним чином
оформлений акт форми Н-1 (а. с. 7-8).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання. Такими
непрацездатними особами є жінки, які
досягли 55 років, якщо вони не працюють.

У якості доказу знаходження ОСОБА_3 на
утриманні у ОСОБА_4 позивачем надано
суду довідку ДУ №5 від 13.01.2011, у якій
вказано, що ОСОБА_3 фактично проживала
за адресою АДРЕСА_1 разом з померлим
ОСОБА_4 та вела з ним сумісне
господарство та була на його утриманні
(а. с. 57).

Однак, вказана довідка оцінюється
судом критично. Так, на час смерті
ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3
виповнилось повних 56 років, тобто,
остання досягла пенсійного віку.

Разом з цим, у статті 33 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" законодавець
встановив дві обов'язкові умови до
визначення особи, що знаходиться на
утриманні померлого, це досягнення
утриманцем на момент смерті
потерпілого пенсійного віку (ОСОБА_3
відповідає вказаному критерію), а також
утриманець на час смерті потерпілого
ніде не працює.

Оглядом матеріалів пенсійної справи
судом встановлено, що ОСОБА_3 вперше
призначено пенсію у 2008 році, а
відповідно до розпорядження № 195320 від
20.10.2010 їй зроблено перерахунок пенсії у
зв'язку зі збільшенням стажу. До
вказаного розпорядження додано
відповідну заяву ОСОБА_3 та дані про
заробітну плату останньої, згідно яких
вона працювала в Луганському
національному аграрному університеті
продовж 2008 - 2010 років по серпень 2010 року
включно. Зазначений факт також
підтверджується трудовою книжкою та
довідкою про розмір її доходу у сумі
1818,13 грн.

Тобто, на час смерті ОСОБА_4, ОСОБА_3
працювала та отримувала разом із
заробітною платою пенсію.

Зазначені факти виключають можливість,
у відповідності до ст. 33 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", визнати ОСОБА_3 особою,
яка знаходилась на утриманні ОСОБА_4 на
час смерті останнього.

Суд зазначає, що з урахуванням предмету
спору судом не перевіряється
правомірність призначення УПФУ в
Артемівському районі м. Луганська
пенсії ОСОБА_3 у зв'язку з втратою
годувальника, так як предметом даного
спору є стягнення коштів з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Луганську.

З урахуванням встановлених обставин, а
саме недоведеністю позивачем факту
знаходження ОСОБА_3 на утриманні у
ОСОБА_4 на час його смерті, а також
враховуючи положення ст. 33 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", суд
приходить до висновку про
правомірність дій Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Луганську щодо
неприйняття до заліку витрат на
виплату пенсії ОСОБА_3 у зв'язку з
втратою годувальника, що є підставою
також для відмови у задоволенні позову
і в частині вимог щодо стягнення з
відповідача витрати на виплату пенсії
ОСОБА_3 за період з червня по грудень 2013
року у загальній сумі 1050,00 грн.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а статтею 94
Кодексу адміністративного судочинства
України не передбачено їх стягнення у
даних випадках.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 17, 71, 86, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Управління
пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську про
визнання неправомірними дій, стягнення
виплаченої пенсії по втраті
годувальника в розмірі 1050,00 грн. -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
одночасно

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 07 квітня 2014 року.

Суддя
В.В. Матвєєва