Справа № К/9991/29856/12-С
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/29856/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Мироненка О.В.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Херсонського міського центру
зайнятості на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
25 липня 2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 21 березня 2012 року у справі за
позовом Херсонського міського центру
зайнятості до ОСОБА_4 про повернення
коштів матеріального забезпечення, -в с
т а н о в и л а:Херсонський міський центр
зайнятості звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_4 про повернення коштів
матеріального забезпечення.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2011
року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2012 року постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 25
липня 2011 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, Херсонський
міський центр зайнятості звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій
посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення судів попередніх
інстанцій скасувати та постановити
нове рішення, яким позов задовольнити.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що 11 листопада 2005
року ОСОБА_4 звернулась до
Суворовського районного центру
зайнятості в м. Херсоні із заявою про
надання їй статусу безробітної з
виплатою допомоги по безробіттю, на
підставі якої наказом від 11 листопада
2005 року за №НТ051111 їй надано статус
безробітної та призначено допомогу по
безробіттю.

При цьому 12 липня 2006 року наказом
Херсонського міського центру
зайнятості №НТ060712 відповідача знято з
обліку у зв'язку з працевлаштуванням за
направленням державної служби
зайнятості.

ОСОБА_4 13 травня 2009 року вдруге
звернулась до Херсонського міського
центру зайнятості із заявою про
надання їй статусу безробітної з
виплатою допомоги по безробіттю, на
підставі якої наказом від 13 травня 2009
року за №НТ090513 року відповідачу надано
статус безробітної та призначено
допомогу по безробіттю.

В подальшому актом перевірки
достовірності страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення від 15 квітня 2011 року № 483/П
виявлено факт отримання

ОСОБА_4 пенсії за віком з 02 травня 2006
року та перебування водночас на обліку
в центрі зайнятості.

На підставі вищезазначеного акту
перевірки, Херсонський міський центр
зайнятості наказом №НТ110525 від 25 травня
2011 року зобов'язав ОСОБА_4 повернути
кошти, отримані як допомога по
безробіттю за періоди з 02 травня 2006
року по 12 липня 2006 року та з

13 травня 2009 року по 22 липня 2009 року у
розмірі 1589,89 грн.

З метою стягнення коштів відповідно до
наказу №НТ110525 від 25 травня 2011 року,

позивач звернувся до суду з цим
позовом.

Положеннями статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 7 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» видами забезпечення є
допомога по безробіттю, матеріальна
допомога у період професійної
підготовки, перепідготовки або
підвищення кваліфікації безробітної.

Положенням статті 34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» закріплено, зокрема, право
Фонду стягувати відповідно до закону
кошти Фонду, виплачені особам,
зареєстрованим як безробітні, у
вигляді матеріального забезпечення на
випадок безробіття та витрачені на
надання соціальних послуг безробітним
у разі встановлення факту їх отримання
на підставі недостовірних відомостей,
поданих особою.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Сума виплаченого забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про зайнятість населення»
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Пунктом 2 Порядку розслідування
страхових випадків на обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказами
Міністерства праці та соціальної
політики України, ДПА України №60/62 від
13 лютого 2009 року та постановою
правління Пенсійного фонду України №7-1
від 13 лютого 2009 року визначено, що
розслідування здійснюється шляхом
проведення перевірки достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
їй матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

Так, судами встановлено, ОСОБА_4 має
право на пенсію за віком відповідно

до Закону України «Про пенсійне
забезпечення» по досягненню 55 річного
віку, тобто

з 02 травня 2011 року.

При цьому відповідач звернулась по
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Херсона із
заявою про призначення їй пенсії на
пільгових умовах.

Постановою Суворовського районного
суду м. Херсона від 25 жовтня 2007 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19 червня 2009 року зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Херсона
призначити ОСОБА_4 пільгову пенсію за
віком з 01 травня 2006 року.

Отже, на момент звернення до центру
зайнятості відповідач не отримувала
пенсію, а тому підстави вважати, що
ОСОБА_4 умисно не виконувала або
зловживала обов'язком своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їй
забезпечення та надання соціальних
послуг - відсутні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
виходили з того, що факт незаконного
отримання допомоги на випадок
безробіття відповідачем та порушення
нею вимог Закону України

«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування України на
випадок безробіття», відсутній, а
позовні вимоги є безпідставними та не
підлягають задоволенню.

З таким висновком судів погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
оскільки він ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішеннях судів попередніх інстанцій.

Постановлені у справі рішення судів є
законними і обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Херсонського
міського центру зайнятості залишити
без задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2012 року у справі за позовом
Херсонського міського центру
зайнятості до ОСОБА_4 про повернення
коштів матеріального забезпечення -
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: