Справа № 2а-183/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/800/14067/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 15 травня 2012 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 листопада
2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Гатненської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, третя особа: державне
підприємство "УкрНДІпроцивільсільбуд"
про визнання протиправним та
скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 15
травня 2012 року залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 листопада
2012 року позов ОСОБА_5 задоволено
частково. Визнано недійсним та
скасовано рішення Гатненської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області №11 від 10
серпня 2011 року. Зобов'язано відповідача
вирішити питання щодо внесення змін до
Генерального плану с.Гатне
Києво-Святошинського району Київської
області в частині проїзду до належної
позивачу земельної ділянки,
розташованої у АДРЕСА_1, кадастровий
номер :01:002:0003, відповідно до схеми,
вказаної у викопіюванні до напрацювань
до Генерального плану с.Гатне, наданого
ДП "УкрНДІпроцивільсільбуд" 29 вересня
2009 року. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями, ОСОБА_4 звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, 10 вересня 2003 року за
договором купівлі-продажу за
реєстровим № 1757 ОСОБА_5 придбала у
ОСОБА_6 земельну ділянку загальною
площею 0,4002 га: 0,25 га - для будівництва та
обслуговування житлового будинку, 0,1502
га - для ведення особистого селянського
господарства.

Державний акт на право власності на
зазначену земельну ділянку видано
позивачу 30 грудня 2003 року, кадастровий
номер - :01:002:0003, на плані меж
земельної ділянки якого зазначено:
межа А-Б - землі загального
користування (прохід), межа Б-В - землі
сільської ради (яр), межа В-Г - землі
загального користування (проїзд), межа
Г-А - землі ОСОБА_7

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 01
червня 2011 року у іншій справі, яка
набрала законної сили 14 червня 2011 року,
зобов'язано Гатненську сільську раду
Києво-Святошинського району Київської
області розглянути заяву позивача від
27 листопада 2010 року про внесення змін
до Генерального плану с. Гатне проїзду
до належної їй земельної ділянки, що
розташована у АДРЕСА_1.

На замовлення позивача ДП
«УкрНДІпроцивільсільбуд» 29 вересня 2009
року (висновок № 1216 від 29 вересня 2009
року) було виготовлено викопіювання з
Генерального плану села Гатне,
відповідно до якого до земельної
ділянки позивача наявний під'їзд, як
вказано у її Державному акті.

22 січня 2010 року на замовлення ОСОБА_4 ДП
«УкрНДІпроцивільсільбуд» (висновок №
62 від 22 січня 2010 року) було виготовлено
викопіювання з Генерального плану села
Гатне, згідно з яким під'їзд до
земельної ділянки позивача
запроектований через сміттєзвалище,
яке утворилось у яру біля цієї
земельної ділянки. Зазначене
викопіювання було погоджено рішенням
відповідача за № 41 від 26 січня 2010 року,
яке було скасоване рішенням
відповідача за № 17 від 30 вересня 2010
року на підставі протесту Міжрайонної
природоохоронної прокуратури
Київської області як таке, що прийняте
всупереч вимогам чинного
законодавства.

Рішенням Гатненської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області № 11 від 10 серпня 2011 року «Про
розгляд постанови про відкриття
виконавчого провадження від 08 липня 2011
року» позивачу відмовлено у внесенні
до Генерального плану села Гатне
проїзду до належної йому земельної
ділянки відповідно до схеми ДП
«УкрНДІпроцивільсільбуд» від 29
вересня 2009 року, у зв'язку з ненаданням
додаткових документів, які підтвердили
можливість планування під'їзної дороги
згідно із викопіюванням від 29 вересня
2009 року.

Так, ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначено,
що виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання прийняття рішень з
питань
адміністративно-територіального
устрою в межах і порядку, визначених
цим та іншими законами, затвердження в
установленому порядку місцевих
містобудівних програм, генеральних
планів забудови відповідних населених
пунктів, іншої містобудівної
документації.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
землеустрій», до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
сфері землеустрою на території сіл,
селищ, міст належать: організація і
здійснення землеустрою; здійснення
контролю за впровадженням заходів,
передбачених документацією із
землеустрою; координація здійснення
землеустрою та контролю за
використанням і охороною земель
комунальної власності; інформування
населення про заходи, передбачені
землеустроєм; вирішення інших питань у
сфері землеустрою відповідно до
закону.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про
землеустрій» визначено, що замовниками
документації із землеустрою можуть
бути органи державної влади, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
органи місцевого самоврядування,
землевласники і землекористувачі.

Згідно до частин 1, 2 ст. 53 Закону України
«Про землеустрій», проекти землеустрою
щодо впорядкування території
населених пунктів складаються на
основі затверджених у встановленому
законодавством порядку генеральних
планів населених пунктів або можуть
розроблятись окремою їх частиною.

Проекти землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів складаються з метою
обґрунтування, розробки і подальшої
реалізації необхідного обсягу
організаційних та інженерно-технічних
заходів з освоєння, поліпшення якості
земель, їх раціонального використання
та охорони, захисту від руйнівних
процесів.

Статтею 59 Закону України «Про
землеустрій» визначено, що врахування
громадських інтересів при здійсненні
землеустрою на місцевому рівні полягає
в прогнозуванні та забезпеченні
комплексного розвитку соціальної та
інженерної інфраструктури території.

Врахування приватних інтересів при
здійсненні землеустрою на місцевому
рівні полягає у забезпеченні фізичним
та юридичним особам рівних можливостей
набуття у власність або користування, у
тому числі на умовах оренди, земельних
ділянок і в захисті їхніх прав на землю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності»,
генеральний план населеного пункту -
містобудівна документація, що визначає
принципові вирішення розвитку,
планування, забудови та іншого
використання території населеного
пункту.

Вимогами ч. 3 ст. 8 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
встановлено, що рішення з питань
планування та забудови територій
приймаються сільськими, селищними,
міськими, районними, обласними радами
та їх виконавчими органами, місцевими
державними адміністраціями міст Києва
та Севастополя в межах визначених
законом повноважень з урахуванням
вимог містобудівної документації.

Згідно до ч. 7 ст. 21 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», пропозиції до проектів
містобудівної документації на
місцевому рівні мають право надавати:

1) повнолітні дієздатні фізичні особи,
які проживають на території, щодо якої
розроблено відповідний проект
містобудівної документації на
місцевому рівні;

2) юридичні особи, об'єкти нерухомого
майна яких розташовані на території,
для якої розроблено відповідний проект
містобудівної документації на
місцевому рівні;

3) власники та користувачі земельних
ділянок, розташованих на території,
щодо якої розробляється документація,
та на суміжній з нею;

4) представники органів
самоорганізації населення, діяльність
яких поширюється на відповідну
територію;

5) народні депутати України, депутати
відповідних місцевих рад.

У відповідності до ст. 155 Земельного
кодексу України, у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Як вірно враховано судами попередніх
інстанцій, позивач, звертаючись до
відповідача з пропозиціями щодо
внесення до генерального плану села
Гатне проїзду до своєї земельної
ділянки, мав усі законні підстави,
оскільки такий генеральний план
повинен був розроблятися в першу чергу
з урахуванням приватних інтересів
жителів села, яким і є ОСОБА_5Крім цього,
у зв'язку з відсутністю під'їзду до
земельної ділянки позивач не може в
повній мірі користуватись своєю
власністю.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС), у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Підставами для визнання рішення
недійсним (нечинним) є невідповідність
його вимогам чинного законодавства
та/або визначеній законом компетенції
органу, який прийняв це рішення. При
цьому обов'язковою умовою визнання
рішення недійсним (нечинним) є також
порушення у зв'язку з його прийняттям
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Таким чином, колегія суддів погоджує
висновки судів попередніх інстанцій,
про те, що спірним рішенням відповідача
права та законні інтереси позивача у
справі дійсно порушені, у зв'язку з чим
наявні правові підставі для часткового
задоволення позовних вимог ОСОБА_5

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій вірно
встановлені обставини справи, судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для їх скасування не
вбачається. Доводи касаційної скарги
висновків судів попередніх інстанцій
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 15 травня 2012 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 листопада
2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: