Справа № К-2507/10-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2014 р. м. Київ
К-2507/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі міста Горлівки
Донецької області на постанову
Калінінського районного суду міста
Горлівки Донецької області від 25
червня 2009 року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 01 грудня 2009 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в Калінінському районі міста
Горлівки Донецької області про
перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У березні 2004 року ОСОБА_4 звернувся в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначав, у січні 2004 року звернувся із
заявою про перерахунок пенсії як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, на що отримав
відмову. Вважаючи її неправомірною,
просив суд встановити пенсію в розмірі
850,90 грн..

Доповнивши позовні вимоги, просив суд
зарахувати до стажу роботи участь в
ліквідації наслідків радіаційної
аварії на виробничому об'єднанні
«Маяк» в полуторному розмірі, роботу в
артілі «Красний октябрь» з 27 лютого 1957
року по 22 листопада 1960 року, встановити
його трудовий стаж з 01 листопада 1994
року по 01 лютого 1995 року на МП «Заряд»
та з 01 квітня 1995 року по 31 березня 1997
року в ТОВ «Сонечко».

Справа неодноразово розглядалась
судами.

Ухвалою Калінінського районного суду
міста Горлівки Донецької області від 25
червня 2009 року провадження у справі в
частині позовних вимог про зарахування
до стажу роботи участі в ліквідації
ядерної трагедії на виробничому
об'єднанні «Маяк» в полуторному
розмірі закрито.

Постановою Калінінського районного
суду міста Горлівки Донецької області
від 25 червня 2009 року позов задоволено
частково: зобов'язано здійснити з 01
лютого 2004 року перерахунок пенсії
відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
перерахунок додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю як особі,
віднесеній до категорії 2 за статтею 51
цього Закону, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму встановленого
для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2009
року рішення суду першої інстанції в
частині відмови у зарахуванні
трудового стажу з 16 березня 1957 року по 02
листопада 1960 року скасовано та в цій
частині ухвалено нове рішення, яким
зобов'язано зарахувати трудовий стаж в
артілі «Красний Октябрь» КБО міста
Горлівка з 16 березня 1957 року по 20
листопада 1960 року та перерахувати
пенсію з урахуванням вказаного стажу з
01 лютого 2005 року.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, відповідач
ставить питання про скасування судових
рішень та ухвалення нового про відмову
у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобільскій АЕС 2 категорії, що
підтверджується посвідченням, виданим
16 вересня 2003 року, йому призначено
пенсію за віком за списком № 1 та
додаткову пенсію як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

20 січня 2004 року позивач звернувся з
заявою про перерахунок пенсії як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а 19 лютого 2004
року - з заявою про перерахунок пенсії,
в якій навів розрахунок заробітної
плати, з якої має обчислюватися пенсія.

12 березня 2004 року відповідач відмовив у
задоволенні заяв про перерахунок
пенсії у зв'язку з тим, що
нормативно-правові акти, на які позивач
посилався, на нього не поширюються.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на призначення та
перерахунок пенсії відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови зарахувати
стаж роботи та задовольняючи позовні
вимоги в цій частині, апеляційний суд
виходив з того, що стаж роботи позивача
з 16 березня 1957 року по 20 листопада 1960
року підтверджено пенсійною справою та
протоколом комісії управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі міста Горлівки
Донецької області від 05 жовтня 2004 року.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
встановлено, що особам, віднесеним до
категорії 2, додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 30 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до статті 53 цього Закону
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, та щомісячна компенсація
сім'ям за втрату годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
виплачуються повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку пенсії виступає мінімальна
пенсія за віком. Мінімальний розмір
пенсії за віком згідно до статті 8
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» стосовно застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першою
цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актам, вирішуючи спір
суди попередніх інстанцій прийшли до
обґрунтованого висновку про те, що при
розрахунку додаткової пенсії,
встановленої статтею 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Таким чином, відмовляючи у перерахунку
пенсії позивача суб'єкт владних
повноважень порушив його права та
законні інтереси.

Доводи касаційної скарги щодо
застосування до спірних правовідносин
положень статті 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» про обов'язкову подачу
заяви про перерахунок пенсії, вимоги
якої позивач не виконав та не звернувся
з відповідною заявою про перерахунок
пенсії, не відповідають обставинам
справи, оскільки з такою заявою позивач
звертався у лютому та березні 2004 року,
на що отримав відмову.

Також положення статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
регулюють правовідносини, що виникають
при перерахунку пенсій особам, які
після призначення пенсії продовжують
працювати, отже умови цієї норми не
поширюються на спірні правовідносини
щодо встановлення трудового стажу за
минулий період, з заявою про
зарахування якого позивач звернувся у
лютому 2005 року.

Трудовий стаж позивача за період з 16
березня 1957 року по 20 листопада 1960 року
підтверджений пенсійною справою,
поясненнями свідків, рішенням комісії
управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі міста Горлівки
Донецької області від 05 жовтня 2004 року.

За таких обставин, вирішуючи спір суди
попередніх інстанцій прийшли до
обґрунтованого висновку щодо
неправомірності дій суб'єкта владних
повноважень та правильно зобов'язали
відповідача зарахувати стаж та
перерахувати державну та додаткову
пенсії позивача.

Судові рішення ухвалені з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для їх скасування і ухвалення
нового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі міста Горлівки
Донецької області залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 01 грудня 2009 року та змінену нею
постанову Калінінського районного
суду міста Горлівки Донецької області
від 25 червня 2009 року- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарження не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/