Справа № 804/11383/13-а
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі: судді
Борисенка П.О, при секретарі судового
засідання - Сергієнка В.Ю., за участю
представника позивача - Тараско О.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом Лівобережного
районного центру зайнятості м.
про стягнення коштів,-
Лівобережний районний центр
зайнятості м. Дніпропетровська
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до ОСОБА_2 про
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач перебуваючи на обліку в
центрі зайнятості не повідомив
Лівобережний районний центр
зайнятості м. Дніпропетровська, що в
період з 20.09.2012 р. по 31.12.2012 р. працював за
сумісництвом в ТОВ НВП «ЮЖСПЕЦХІММАШ».
Таким чином, на момент звернення до
Лівобережного районного центру
зайнятості м. Дніпропетровська
відповідач належав до зайнятого
населення та не мав права на
нарахування допомоги по безробіттю. За
період з 20.09.2012 р. по 08.06.2013 р.
відповідачу було нараховано допомогу
добровільному порядку зазначена сума
коштів повернута не була, що і стало
підставою звернення позивача з даним
позовом до суду.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх в повному
Відповідач належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду, у судове засідання
не з'явився. Надав до суду клопотання
про розгляд справи без його участі та
письмові заперечення на позов, в яких
просить суд у задоволенні
адміністративного позову відмовити та
зазначив при цьому, що позовні вимоги є
необґрунтованими та протиправними,
оскільки відповідач ніколи не працював
в ТОВ НВП «ЮЖСПЕЦХІММАШ».
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, судом встановлено наступні
Відповідно до статті 25 Закону України
«Про зайнятість населення» від 01
березня 1991 року №803-ХІІ (далі - Закон
№803-ХІІ) ( в редакції, яка діяла на час
вчинення спірних правовідносин)
держава створює умови незайнятим
громадянам у поновленні їх трудової
діяльності та забезпечує їм такі види
компенсацій: надання особливих
гарантій працівникам, вивільнюваним з
підприємств, установ, організацій;
виплата матеріальної допомоги в період
професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації; виплата в установленому
порядку допомоги по безробіттю.
Статтею 1 Закону №803-ХІІ встановлено, що
зайнятість - це діяльність громадян,
пов'язана із задоволенням особистих та
суспільних потреб і така, що, як
правило, приносить їм доход у грошовій
Згідно п.1 ст.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» №1533-III від 02.03.2000 року (
далі - Закон №1533-III),
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття - це система прав, обов'язків
і гарантій, яка передбачає матеріальне
забезпечення на випадок безробіття з
незалежних від застрахованих осіб
обставин та надання соціальних послуг
за рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
Як вбачається з матеріалів справи,
12.09.2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Лівобережного районного центру
зайнятості м. Дніпропетровська про
надання статусу безробітної, у зв'язку
з чим відповідачу було надано статус
безробітного і призначено допомогу по
Відповідно до інформації отриманої
внаслідок обміну даними між Державним
центром зайнятості та Державною
податковою адміністрацією проведено
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», на підставі якого
складено акт розслідування страхових
випадків № 157 від 10.07.2013 р. та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», яким встановлено:
згідно запиту Лівобережного районного
центру зайнятості м. Дніпропетровська
№ 1804 від 04.06.2013 р. ТОВ НВП
«ЮЖСПЕЦХІММАШ» надіслало лист № 79/06-13
від 13.06.2013 р., що ОСОБА_2 перебував в
трудових відносинах з даним
підприємством за сумісництвом з 20.09.2012
р. по 31.12.2012 р. (трудова угода № 13 від
20.09.2012 р.) та була нарахована заробітна
плата в розмірі 385 грн. 70 коп. за
вересень, 2236 грн. 00 коп. за
жовтень, та 1219 грн. 64 коп. за листопад.
Згідно ст.36 Закону №1533-III, застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг. Сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій
особі внаслідок умисного
невиконання нею своїх обов'язків та
зловживання ними стягується з цієї
особи відповідно до законодавства
України з моменту виникнення
обставин, що впливають на умови виплати
їй забезпечення та надання соціальних
11.07.2013 року директором Лівобережного
районного центру зайнятості
м. Дніпропетровська видано наказ №
339 про повернення коштів, виплачених як
допомога по безробіттю ОСОБА_2
18.07.2013 року Лівобережним районним
центром зайнятості м.
Дніпропетровська було надіслано
29.07.2013 року відповідачем на адресу
Лівобережного районного центру
зайнятості м. Дніпропетровська було
надіслано відзив на претензію, в якому
відповідач просив скасувати наказ № 339
про повернення коштів, виплачених як
допомога по безробіттю ОСОБА_2,
обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_2 ніколи не
працював на ТОВ НВП «ЮЖСПЕЦХІММАШ».
Згідно довідки Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційна
організація № 20» від 25 липня 2013 року
ОСОБА_1 у період з 15 вересня 2012 року по 30
жовтня 2012 року тимчасово мешкав за
адресою: м. Кривий Ріг, вул.
Ньютона 46/116., а отже не міг працювати в
ТОВ НВП «Южспецхіммаш» з 20 вересня 2012
року по 31 грудня 2012 року.
29.08.2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська з позовною
заявою до ТОВ НВП «Южспецхіммаш», в
якій просив суд визнати недійсною з
моменту укладання трудову угоду № 13
від 20.09.2012 р. між гр. ОСОБА_2 та ТОВ НВП
Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 16.01.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 ТОВ задоволені
та визнано недійсною з моменту
укладання трудову угоду № 13 від 20.09.2012
р. між гр. ОСОБА_2 та ТОВ НВП
«Южспецхіммаш» (копія рішення долучена
до матеріалів справи), яке набрало
законної сили.

На підставі ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, станом на час розгляду
справи по суті, трудову угоду № 13 від
20.09.2012 р. між гр. ОСОБА_2 та ТОВ НВП
«Южспецхіммаш», яка стала підставою
для звернення позивача з даним позовом
до суду визнано недійсною у судовому
порядку.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст.7 КАС
України, є принцип законності, який
відповідно до ст.9 КАС України, полягає
в наступному, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 69 КАС доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 158-163, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову
Лівобережного районного центру
зайнятості м. Дніпропетровська -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги в порядку,
встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складений 10.03.2014
р.

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили 10.03.2014р. Суддя З
оригіналом згідно Помічник
суддіП.О.Борисенко П.О.Борисенко
І.В.Калита