Справа № 2а/2570/5731/11
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

03 квітня 2014 року
В/800/1484/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

судді-доповідача
Ємельянової В.І.

суддів: Білуги С.В.

Бутенка В.І.

Весельської Т.Ф.

Гаманка О.І.

перевіривши заяву ОСОБА_5

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
липня 2013 року

(К/9991/37045/12)

у справі № 2а/2570/5731/2011

за позовом ОСОБА_5

до Управління Пенсійного фонду України
в м. Прилуки та Прилуцькому районі
Чернігівської області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В
И В:

До Вищого адміністративного суду
України надійшла заява ОСОБА_5 про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України
від 11 липня 2013 року у названій
справі.

Відповідно до статті 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 7 липня 2010 року №
2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів»)
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Тобто, пунктом 1 частини 1 вказаної
статті встановлено, що підставою для
допуску справи до провадження може
бути неоднакове застосування судом
касаційної інстанції лише норм
матеріального права.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України
від 11 липня 2013 року ОСОБА_5
посилається на те, що судом касаційної
інстанції при розгляді справ у
подібних правовідносинах по різному
застосовані норми матеріального права,
що потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Зокрема, заявник посилається на
неоднакове застосування судом частини
13 статті 37 Закону України від 16 грудня
1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Так, в ухвалі Вищого адміністративного
суду України від 11 липня 2013 року, яку
просить переглянути заявник, Вищий
адміністративний суд України,
залишаючи рішення суду апеляційної
інстанції про відмову у задоволенні
позовних вимог про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
м. Прилуки та Прилуцькому районі
Чернігівської області виплатити
позивачу при виході на пенсію грошову
допомогу у розмірі 10 місячних
посадових окладів виходив з того, що
обов'язковими умовами для виплати 10
місячних посадових окладів, з
урахуванням приписів статті 37 Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ
«Про державну службу» є наявність
припинення державної служби
відповідно до пункту 3 статті 30
зазначеного Закону, а саме досягнення
державним службовцем граничного віку
проходження державної служби (стаття 23
цього Закону), наявність стажу
державної служби не менше 10 років та
звільнення з посади у зв'язку з виходом
на пенсію, оскільки ОСОБА_5 звільнена з
посади у зв'язку з скороченням посади,
то підстави для виплати позивачу
грошової допомоги відповідачем
відсутні.

На підтвердження неоднакового
застосування норм матеріального права
у подібних правовідносинах, що
призвело до ухвалення протилежних за
змістом рішень, заявник надав копії
ухвал Вищого адміністративного суду
України від 5 лютого 2014 року (К/9991/43900/12)
та від 15 січня 2014 року (К/9991/53970/12), та
зазначив, що у подібних
правовідносинах суд при розгляді
вказаних справ застосував ті ж самі
норми права і дійшов протилежних
висновків.

Отже, із змісту вказаних судових рішень
суду касаційної інстанції, ухвалених
за наслідком розгляду справ у подібних
правовідносинах, вбачається
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що
відповідно до пункту 1 статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для допуску справи до
провадження.

За таких обставин суд допускає до
провадження Верховного Суду України
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Прилуки та Прилуцькому
районі Чернігівської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

У Х В А
Л И В:

Допустити до провадження Верховного
Суду України адміністративну справу за
позовом ОСОБА_5 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Прилуки та Прилуцькому районі
Чернігівської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.