Справа № 1423/7120/2010
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1423/7120/2010

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції:
Алєйніков В.О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,судді
-Вербицької Н.В.,судді -Федусика А.Г.

(у зв'язку з неприбуттям у судове
засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС
України )

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної судової адміністрації
України на постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 28
грудня 2012 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Державної судової
адміністрації України, Державного
Казначейства України, про захист права
на соціальне забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_4
(надалі - позивач), яка датована 27.11.2009
року, позивач просить стягнути з
Державної судової адміністрації
України ДСА на його користь
заборгованість по страховому
відшкодуванню в розмірі 72986,70 грн..

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
з 11.11.2002 року позивач перебував на
посаді судді військового суду
Миколаївського гарнізону, в зв'язку із
чим захворів. Рішенням 4-ї МСЕК від
01.02.2007 року визнано, що перенесене
позивачем захворювання, яке не
призвело до стійкої втрати
працездатності, настало при виконанні
ним службових обов'язків, що відповідно
до ч.3 ст.45 Закону України «Про статус
суддів» дає право на отримання
одноразової страхової суми рахунок
страхових платежів по обов'язковому
державному особистому страхуванню
суддів в розмірі річного заробітку.
Оскільки НАСК «Оранта» вже не здійснює
страхування суддів, і з вини
відповідача не укладено договорів зі
страховими компаніями на страхування
суддів, позивач вважає, що сума
страхового відшкодування повинна бути
стягнута саме з відповідача.

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 28.12.2012 року
позовні вимоги задоволені наступним
чином. Суд визнав неправомірною
бездіяльність ДСА щодо вирішення
питання про визначення страховика та
вжиття заходів щодо відшкодування
шкоди позивачу, а також зобов'язав ДСА
вжити передбачені Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» заходи щодо
підготовки документів та направлення
їх на розгляд відповідному органу
Державного соціального страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійних захворювань. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, ДСА подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просить постанову суду першої
інстанції скасувати та винести нову
постанову, якою відмовити в задоволені
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з
11.11.2002 року по 15.02.2007 року позивач
перебував на посаді судді військового
суду Миколаївського гарнізону.

Згідно довідки IV МСЕК №011575 від 01.02.2007
року ступінь втрати працездатності
ОСОБА_4 становить 5 відсотків у зв'язку
із захворюванням, яке пов'язано з
проходженням військової служби.

Частиною 1 ст.45 Закону України «Про
статус суддів», який втратив чинність з
30.07.2010 року Закон України «Про статус
суддів» в зв'язку із набуттям чинності
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» було передбачено, що
життя і здоров'я суддів підлягають
обов'язковому державному страхуванню
за рахунок державного бюджету на суму
десятирічного грошового утримання за
останньою посадою.

Згідно ч.3 цієї статті коли заподіяне
каліцтво чи інше пошкодження здоров'я
не призвело до стійкої втрати
працездатності, виплачується
одноразова страхова сума за рахунок
страхових платежів по обов'язковому
державному особистому страхуванню
суддів в розмірі річного заробітку.

Позовні вимоги про стягнення з
відповідача страхової суми
ґрунтуються саме на вказаних
положеннях ст.45 Закону України «Про
статус суддів».

В той же час, суд першої інстанції
дійшов висновку про протиправну
бездіяльність відповідача щодо
невиконання положень статті 135 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів», оскільки матеріали щодо
позивача не були передані відповідачем
до Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України, як
передбачено цією нормою.

Статтею 135 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів», який
набув чинності 30.07.2010 року, передбачено,
що життя і здоров'я суддів підлягають
обов'язковому державному страхуванню
за рахунок коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»".

Таким чином, суд першої інстанції
прийняв рішення стосовно дій
(бездіяльності) відповідача, які не
були і не могли бути предметом
оскарження позивачем, оскільки,
по-перше, таких вимог позивачем не
заявлялось, а по-друге, на дату
підписання позивачем позовної заяви
(27.11.2009 року) Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» взагалі
не існувало.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Прийняте судом першої інстанції
рішення у даній справі щодо
бездіяльності відповідача не
узгоджується з положеннями ч.2 ст.11 КАС
України, оскільки бездіяльність ДСА
щодо невиконання статті 135 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» не пов'язана із виникненням
спірних відносин між сторонами на дату
підписання позовної заяви.

За таких обставин постанова суду
першої інстанції щодо визнання
протиправною бездіяльності ДСА та
зобов'язання ДСА до вчинення певних дій
підлягає скасуванню.

Стосовно заявленої позивачем позовної
вимоги про стягнення з ДСА суми
страхового відшкодування в розмірі
72986,70 грн., то підстави для задоволення
такої вимоги відсутні, оскільки ДСА не
є страховиком і не може нести обов'язки
і відповідальність страховика.

Враховуючи допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до винесення помилкового
рішення, колегія суддів приходить до
висновку про необхідність задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.195, ст.197, п.3 ч.1 ст.198, ч.1
ст.202, ст.207, ч.5 ст.254 КАС України,
апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної судової
адміністрації України - задовольнити.

Постанову Центрального районного суду
м. Миколаєва від 28 грудня 2012 року -
скасувати.

Винести по справі нову постанову, якою
відмовити ОСОБА_4 в задоволені позовних
вимог.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко Суддя:
Суддя: Н.В. Вербицька А.Г. Федусик