Справа № 2а-6609/11
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-6609/11
інстанції: Золотоверхий О.І.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І.,
Межевича М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області
на постанову Лисянського районного
суду Черкаської області від 19 вересня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області
про визнання неправомірними дій,
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Лисянського районного суду
Черкаської області від 19 вересня 2011
року позовні вимоги задоволено.
Визнано неправомірними дії
відповідача та зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
позивачу та виплатити відповідно до
ст.52 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
встановленого ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з 02
червня 2011 року по 22 липня 2011 року з
урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
вимог адміністративного позову.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справ
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Відповідно до положень ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції залишенню без змін з
наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога позивача щодо зобов`язання УПФУ
здійснити перерахунок та виплату
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідно до ст. 52 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач перебуває на обліку у
відповідача як чоловік померлого
громадянина, смерть якого пов'язана з
Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до статті 52 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»- особам,
віднесеним до членів сім'ї померлого
годувальника, призначається щомісячна
компенсація в разі втрати годувальника
на кожного непрацездатного члена сім'ї,
який був на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Враховуючи вищевикладене, позивач має
право на одержання компенсації за
втрату годувальника у відповідності до
положень Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Між тим, позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України № 530 від 22
травня 2005 року.

Враховуючи, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»має вищу юридичну силу в
порівняні з вищезазначеною Постановою
Кабінету Міністрів України, а тому
відповідач неправомірно виплачував
вказані виплати в меншому розмірі ніж
це передбачено статтею 52 зазначеного
Закону.

Крім того, відповідно до ч. 2 статті 46
Конституції України -право громадян на
соціальний захист гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Виходячи з тлумачення зазначеної
норми, колегія суддів приходить до
висновку, що непередбаченість в
Бюджеті України коштів на здійснення
вказаних виплат не може позбавити
позивача права на їх отримання.

Таким чином, позивач має право
компенсацію за втрату годувальника в
розмірі передбаченому Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
вимога позивача щодо зобов`язання УПФУ
здійснити перерахунок та виплату
підвищення до пенсії відповідно до ст.52
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області - залишити
без задоволення.

Постанову Лисянського районного суду
Черкаської області від 19 вересня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженю не
підлягає.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.