Справа № 2а-2547/11
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року
м. Київ К/9991/40617/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Дніпропетровської міської ради на
постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від
23.03.2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 14.12.2011 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Комекс»
до Дніпропетровської міської ради про
визнання частково незаконним та
скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Комекс» звернулося
до Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
Дніпропетровської міської ради про
визнання частково незаконним та
скасування рішення.

Постановою Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 23.03.2011 року
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комекс» було
задоволено. Визнано незаконним та
скасовано пункт 1 рішення
Дніпропетровської міської ради від
27.08.2010 року № 17/60 «Про врегулювання
питання плати за користування землею
на території м. Дніпропетровська».

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14.12.2011 року апеляційну скаргу
Дніпропетровської міської ради було
залишено без задоволення, а постанову
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 23.03.2011 року - без
змін.

У касаційній скарзі Дніпропетровська
міська рада, не погоджуючись з даними
рішеннями, посилаючись на допущені
судами порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
23.03.2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 14.12.2011 року
та ухвалити нову постанову, якою
відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю «Комекс» у
задоволенні позовних вимог.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Комекс» подано
заперечення на касаційну скаргу
Дніпропетровської міської ради, в яких
воно просить залишити касаційну скаргу
без задоволення, а оскаржувані рішення
- без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга Дніпропетровської міської ради
задоволенню не підлягає, оскільки
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій постановлені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими і не надають
підстав, які передбачені статтями 225 - 229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Дніпропетровською
міською радою 27.08.2010 року було прийняте
рішення № 17/60 «Про врегулювання
питання плати за користування землею
на території м. Дніпропетровська».
Пунктом 1 рішення Дніпропетровською
міською ради від 27.08.2010 року № 17/60 «Про
врегулювання питання плати за
користування землею на території
м. Дніпропетровська»
встановлено, що плата за землю, яка
використовується користувачами землі,
але право на земельну ділянку не
оформлено згідно з вимогами чинного
законодавства, справляється у розмірі
мінімальної річної орендної плати за
земельні ділянки відповідно до статті
21 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України «Про плату за землю» (чинного
на час прийняття оскаржуваного
рішення), використання землі в Україні
є платним. Плата за землю справляється
у вигляді земельного податку або
орендної плати, що визначається
залежно від грошової оцінки земель.
Розміри податку за земельні ділянки,
грошову оцінку яких не встановлено,
визначаються до її встановлення в
порядку, визначеному цим Законом.

Згідно із частиною 1 статті 15 Закону
України «Про плату за землю», власники
землі та землекористувачі сплачують
земельний податок, а також орендну
плату за земельні ділянки державної та
комунальної власності з дня виникнення
права власності або права користування
земельною ділянкою.

Статтею 13 Закону України «Про систему
оподаткування» (чинного на час
прийняття оскаржуваного рішення)
встановлено, що в Україні справляються:

- загальнодержавні податки і збори
(обов'язкові платежі);

- місцеві податки і збори (обов'язкові
платежі).

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті
14 Закону України «Про систему
оподаткування», до загальнодержавних
належать такі податки і збори
(обов'язкові платежі), зокрема, плата за
землю (земельний податок, а також
орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності).

Частиною 2 статті 14 Закону України «Про
систему оподаткування»,
загальнодержавні податки і збори
(обов'язкові платежі) встановлюються
Верховною Радою України і справляються
на всій території України.

Пунктами 34, 35 частини 1 статті 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
встановлено, що до виключної
компетенції сільських, селищних,
міських рад відносяться вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин,
затвердження відповідно закону ставок
земельного податку.

Оскільки плата за землю (земельний
податок, а також орендна плата за
земельні ділянки державної і
комунальної власності) належить до
загальнодержавних обов'язкових
платежів, які відповідно до частиною 2
статті 14 Закону України «Про систему
оподаткування», встановлюються
Верховною Радою України, а до
компетенції міських рад, відповідно до
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» належить
затвердження відповідно до закону
ставок земельного податку, суди
попередніх інстанцій дійшли вірного
висновку про те, що пункт 1 рішення
Дніпропетровської міської ради від
27.08.2010 року № 17/60 «Про врегулювання
питання плати за користування землею
на території м.
Дніпропетровська» є незаконним,
оскільки при його прийнятті
Дніпропетровська міська рада
перевищила свої повноваження.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов вірного
висновку, визнавши незаконним та
скасувавши пункт 1 рішення
Дніпропетровської міської ради від
27.08.2010 року № 17/60 «Про врегулювання
питання плати за користування землею
на території м. Дніпропетровська».

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дніпропетровської
міської ради - залишити без
задоволення, а постанову
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 23.03.2011 року та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14.12.2011 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комекс» до
Дніпропетровської міської ради про
визнання частково незаконним та
скасування рішення - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз