Справа № 2-а/0306/5863/11
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
Справа № 59596/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В. та Глушко І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Ковелі Волинської області
на постанову Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 05.07.2011 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Ковелі Волинської області
про визнання дій неправомірними та
покладення обов'язку нарахувати та
виплатити недоплачену соціальну
допомогу дитині війни, -

В С Т А Н О В И
В:

06.06.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, у якому
просив визнати дії відповідача
протиправними, зобов'язати його
нарахувати та виплатити підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за періоди з грудня 2010р. по
червень 2011 року. Обґрунтовуючи свої
позовні вимоги, позивач посилається на
те, що у зв'язку з визнанням
Конституційним судом України такими,
що не відповідають Конституції України
відповідних положень Закону України
«Про Державний бюджет України» на 2008
рік, якими була зупинена дія положень
чинного законодавства України, на
підставі якого було нараховано пенсію,
відповідач зобов'язаний був здійснити
перерахування пенсії, тобто привести у
відповідність з рішенням
Конституційного суду України розмір
виплат пенсії з врахуванням права на
надбавку як дитині війни.

Ухвалою від 09.06.2011 року
адміністративний позов в частині вимог
з 01.12.2010 року по 05.12.2010 року включно
залишено без розгляду, відповідно до
ст.ст. 99, 100, 165 КАС України.

Оскаржуваною постановою позов
задоволено частково. Зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату пенсії позивачу відповідно до
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» з підвищенням її на
30% мінімальної пенсії за віком з
розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з
урахуванням виплачених сум, за періоди
з 06.12.2010 року по 18.06.2011 року включно.

Постанову суду оскаржив відповідач. В
апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що оскаржувана постанова не відповідає
вимогам чинного законодавства та є
такою, що прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою у позові відмовити.
Також, апелянт вказує на те, що Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни» передбачено, що фінансування
виплат бюджет на відповідні роки не
вносилися, законодавчим органом не
приймалися акти на виконання вимог
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», не визначено за рахунок
яких коштів і джерел, в якому порядку,
яким чином обчислювати розміри
спірного підвищення до пенсії.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення, з наступних
підстав.

Безспірно встановлено, що позивач є
дитиною війни та відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» (у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин) мала право на отримання
підвищення виплачуваної їй пенсії за
віком.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач звернувся до суду 06.06.2011 року,
та просив зобов'язати відповідача
провести нарахування та виплату
підвищення до пенсії з грудня 2010р. по
червень 2011р.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
застосування до частини позовних вимог
ст.ст. 99, 100 КАС України, але вважає за
необхідне наголосити, що пенсія - це
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом
(абзац дев'ятий статті 1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»).

Щодо позовних вимог щодо здійснення
позивачу нарахування та виплати
недоплаченого підвищення до пенсії з
06.12.2010 року, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, оскільки такі
підлягають задоволенню, так як Законом
України «Про Державний бюджет на 2010
рік» дію ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей» не зупинено.
Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет на 2010 рік» розміри
державних соціальних гарантій на 2010
роки, що визначаються залежно від
прожиткового мінімуму, встановлюються
відповідними законами України, цим
Законом, та нормативно-правовими
актами Кабінету Міністрів України.
Таким чином, відповідач у 2010 році,
повинен діяти у відповідності з
приписами діючої норми ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Відповідно до положень Закону України
«Про державний бюджет України на
2011рік» (на момент виникнення
правовідносин) нарахування та виплата
у 2011 році позивачу підвищення до пенсії
або щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачу в
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
за вказаний період, колегія суддів не
вбачає.

У зв'язку з тим, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсії позивача здійснює Пенсійний
фонд України в особі відповідача, а
також виходячи з вимог п.15 Положення
про Пенсійний фонду України, затв.
постановою КМУ № 1261 від 24.10.2007р.,
відповідний обов'язок слід покласти на
відповідача у справі.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Доводи апелянта про неправильне
застосування судом вимог ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки розмір мінімальної пенсії за
віком визначається за правилами лише
цього Закону, чинним законодавством
інший мінімальний розмір пенсії за
віком не визначений, тому слід
застосовувати цей розмір.

Однак, як вбачається із позову, позивач
просить зобов'язати відповідача
провести нарахування та виплату
підвищення до пенсії по день винесення
постанови, а тому суд першої інстанції
помилково прийшов до висновку, щодо
зобов'язання пенсійного фонду провести
нарахування та виплату по день
звернення до суду в межах
шестимісячного строку.

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції повинен був визнати такі дії
незаконними і зобов'язати відповідача
провести нарахування та виплату
належних сум відповідно до закону.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення, при цьому належить
визнати дії відповідача щодо
нездійснення нарахування та виплати
позивачу підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 06.12.2010р. по 30.06.2011р.
включно (згідно позовних вимог), із
урахуванням вимог ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», неправомірними;
зобов'язати відповідача провести
нарахування і виплату позивачу
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
зазначений період, із урахуванням
вимог ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та проведених виплат за
вказаний період.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нового рішення про
часткове задоволення заявленого
позову з вищевкладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.4
ст.202, ч.2 ст. 205, ст.ст.207, 254 КАС України,
суд, -

П О
С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Ковелі
Волинської області і задовольнити
частково.

Постанову Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 05.07.2011 року
у справі № 2а-5863/11 скасувати та прийняти
нову постанову, якою позов
задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в м.Ковелі Волинської
області щодо ненарахування та виплати
ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 06.12.2010р. по 30.06.2011р. включно, із
урахуванням вимог ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Ковелі Волинської
області провести ОСОБА_1 нарахування і
виплату підвищення до пенсії в розмірі
30 відсотків мінімальної пенсії за
віком відповідно до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» за
період з 06.12.2010р. по 30.06.2011р. включно, із
урахуванням вимог ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та проведених
виплат за вказаний період. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В Гуляк

І.В. Глушко