Справа № 807/1319/13-а
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2013-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2013 рокум. Ужгород№ 807/1319/13-а

Закарпатський окружний
адміністративний суд

у складі головуючого - судді
Іванчулинця Д.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гринюка І.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - не з'явився,

треті особи, що не заявляють самостійні
вимоги на предмет спору - не з'явилися,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_2 до міського
відділу Державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області, третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про визнання протиправними дій
та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 звернулася у
Закарпатський окружний
адміністративний суд з позовною заявою
до міського відділу Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області (далі -
відповідач), третіх осіб, як не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача: ОСОБА_3 (далі
- третя особа 1), ОСОБА_4 (далі - третя
особа 2) та ОСОБА_5 (далі - третя особа 3),
якою просить: 1) визнати неправомірними
дії державного виконавця міського
відділу Державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області - Бачинської О.В. по винесенню
постанови за № 34445313 від 10 квітня 2013
року про арешт майна боржника та
оголошення заборони відчуження; 2)
скасувати постанову державного
виконавця міського відділу Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області - Бачинської О.В.
за № 34445313 від 10 квітня про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги
повністю та просив суд задовольнити
повністю мотивуючи тим, що постанова
про відкриття виконавчого провадження
винесена з порушенням вимог
законодавства про виконавче
провадження, оскільки примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
документів, визначених Законом України
"Про виконавче провадження", а вимога
про стягнення боргу в Законі не
зазначається.

25 квітня 2013 року на адресу суду
надійшло клопотання третіх осіб, що не
заявляють самостійні вимоги на предмет
спору про розгляд справи за їх
відсутності за наявними матеріалами у
справі, проти задоволення позовних
вимог не заперечують.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про дату
та час розгляду справи. Доказами про
належне повідомлення відповідача
слугують наявні в матеріалах справи
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 48).

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
наступного висновку.

Ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судом встановлено, що згідно вимоги від
26.07.2011 року № 1111 на користь управління
Пенсійного фонду України в м. Ужгороді
Закарпатської області з ОСОБА_5
стягнуто недоїмки із страхових внесків
на загальнообов'язкове пенсійне
страхування у розмірі 656, 34 грн.

Державним виконавцем МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ - Бачинська О.В, було
відкрито виконавче провадження по
виконанню вище вказаної вимоги.

Постановою ВП № 34445313 від 10 квітня 2013
року про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
з метою виконання, зокрема
вищевказаної вимоги накладено арешт на
все майно, що належить боржнику -
ОСОБА_5, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 у межах суми звернення
стягнення 742, 76 грн. (а.с. 13).

У відповідності до ст. 1 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно вимог ч. 3 ст. 8
вищевказаного Закону, за виконавчим
документом про стягнення в дохід
держави коштів або про вчинення інших
дій на користь чи в інтересах держави
від її імені виступає орган, за позовом
якого судом винесено відповідне
рішення, або орган державної влади
(крім суду), який відповідно до закону
прийняв таке рішення. За іншими
виконавчими документами про стягнення
в дохід держави коштів або про вчинення
інших дій на користь чи в інтересах
держави від її імені виступають органи
державної податкової служби.

З аналізу вищезазначеної норми
вбачається, що за виконавчим
документом про стягнення в дохід
держави коштів від імені держави, крім
суду виступає також і орган державної
влади.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону
України "Про виконавче провадження"
підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи: виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; судові
накази; виконавчі написи нотаріусів;
посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій;
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу; рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу; рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини".

Крім того, у відповідності до вимог ст.
106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", Рішення органу
Пенсійного фонду про нарахування пені
або накладення штрафу, передбачених
частинами дев'ятою і десятою цієї
статті, є виконавчим документом.

З наведеного випливає, що оскаржувана
постанова винесена у відповідності до
вимог Закону України "Про виконавче
провадження", а отже така є правомірною
та не підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд не вбачає
неправомірності в діях відповідача та
приходить до переконання про відмову у
задоволенні позову.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України ( або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

З врахуванням того, що суд прийшов до
переконання про відмову в задоволенні
позову, то відсутні підстави для
відшкодування судових витрат позивача.

Ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного
кодексу України передбачено, що якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведення
судових експертиз.

Доказів понесення відповідачем
судових витрат суду не надано.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до міського відділу
Державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області, третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про визнання протиправними дій
та скасування рішення - відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
постанову.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя Д.В. Іванчулинець