Справа № 826/20750/13-а
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2014 року 08 год. 19 хв.
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: Головуючого -
судді Дегтярьової О.В., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справуза
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «КИВИ Международные
Процессинговые Сервисы» в особі
Представництва «ТОВ «КИВИ КОШЕЛЕК» до
Державної податкової інспекції у
Подільському районі міста Києва про
визнання нечинним і скасування
податкового повідомлення-рішення від 27
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю «КИВИ
Международные Процессинговые Сервисы»
(до зміни найменування - Товариство з
обмеженою відповідальністю «КИВИ
КОШЕЛЕК»)(далі - позивач, ТОВ) в особі
Представництва «ТОВ «КИВИ КОШЕЛЕК»
(далі - Представництво) з позовом до
Державної податкової інспекції у
Подільському районі міста Києва,
правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві, (далі -
відповідач, ДПІ), про визнання нечинним
і скасування податкового
повідомлення-рішення від 27 червня 2013
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що він
категорично не погоджується з
висновками Акта від 14.05.2013р. №
1678/22-3-10/26612433, складеного за
результатами проведення позапланової
виїзної перевірки Представництва «ТОВ
«КИВИ КОШЕЛЕК» (ідентифікаційний номер
26612433) з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 07.09.2011р. по
23.04.2013р., оскільки вони є нормативно і
документально необґрунтованими. На
думку позивача, він виконав вимоги
міжнародних договорів і Податкового
кодексу України щодо звільнення в
Україні від оподаткування доходів, що
були отримані від материнської
компанії - нерезидента Компанії «ТОВ
«КИВИ КОШЕЛЕК» (Росія) для фінансування
діяльності представництва.
Зокрема, Представництвом надало до
перевірки довідку податкового органу
Російської Федерації від 17.01.2012р. з
відомостями про те, що Компанія «ТОВ
«КИВИ КОШЕЛЕК» (Росія) є резидентом
Російської Федерації. У 2013 році на
виконання вимог ДПІ щодо підтвердження
резидентського статусу, Компанія «ТОВ
«КИВИ КОШЕЛЕК» (Росія) зробила запит до
Міжрегіональної інспекції Федеральної
податкової служби централізованої
обробки даних. Довідка від 28.06.2013р. №
статус ТОВ «КІВІ Міжнародні
Процесінгові Сервіси», була отримана 28
червня 2013 року, та відповідно надана до
ДПС у м. Києві. При цьому посилання
податкової інспекції на неофіційність
такої довідки Міжрегіональної
інспекції Федеральної податкової
служби централізованої обробки даних
спростовуються листом такої
податкової служби Росії від 24.10.2013р. №
резидентський статус ТОВ «КИВИ
Международные Процессинговые Сервисы»
є дійсною, а особа, яка її підписала
(Панюкова Л.В.), має право на підпис
відповідних документів.
Відповідач проти позову заперечував,
надавши суду письмові заперечення від
30.01.2014р. б/н та додаткові документи. В
обґрунтування своїх заперечень
податкова інспекція посилається на те,
що в ході проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
Представництва «ТОВ «КИВИ КОШЕЛЕК»
(ідентифікаційний номер 26612433)(Акт від
14.05.2013р. № 1678/22-3-10/26612433) перевіряючим
встановлено порушення Представництвом
вимог п. 160.8 ст. 160 Податкового кодексу
України, а саме - заниження
підприємством у 2012 році податку на
прибуток іноземних юридичних осіб із
джерелом їх походження з України за 2012
рік на суму 53 290, 00 грн.
В судових засіданнях представники
позивача підтримали позовні вимоги та
просили їх задовольнити.
Представник відповідача в судових
засіданнях заперечував проти позовних
вимог та просив відмовити в їх
17 лютого 2014 року в судовому засіданні
судом було ухвалено перейти до
письмового провадження на підставі ч. 6
ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з огляду на таке.
В ході розгляду справи судом
встановлено, що протягом періоду з
23.04.2013р. по 29.04.2013р. працівниками ДПІ у
Подільському районі м. Києва ДПС була
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка Представництва «ТОВ
«КИВИ КОШЕЛЕК» (ідентифікаційний номер
26612433) з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 07.09.2011р. по
23.04.2013р., за результатами якої складений
Акт від 14.05.2013р. № 1678/22-3-10/26612433 (далі - Акт
В ході проведення такої документальної
перевірки перевіряючим встановлено, що
Представництво «ТОВ «КИВИ КОШЕЛЕК»
являється представництвом в Україні
Компанії ТОВ «КИВИ КОШЕЛЕК» (Росія),
основним видом діяльності якого є
торгівля (оптова, роздрібна, комісійна,
електронна торгівля та інші види
Представництво «ТОВ «КИВИ КОШЕЛЕК»
здійснювало свою діяльність на
території України керуючись
положеннями п. 4 ст. 5 Конвенції між
Урядом України і Урядом Російської
Федерації про уникнення подвійного
оподаткування та попередження
податкових ухилень стосовно податків
на доходи і майно, дата підписання 08
лютого 1995 року, дата ратифікації 06
жовтня 1995 року, та яка набрала чинності
03 серпня 1999 року.
Метою діяльності Представництва є
здійснення для нерезидента ТОВ «КИВИ
КОШЕЛЕК» (Росія) будь-якої діяльності,
яка має допоміжний і підготовчий
характер, в т.ч. рекламування на ринку,
підтримка і маркетинг діяльності
материнської компанії в Україні.
Протягом перевіряємого періоду
Представництво отримувало
фінансування від материнської
компанії на суму 1 351 636, 00 грн.
Відповідно до п. 14.1.193 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України визначено,
що «постійне представництво
нерезидента в Україні» - це постійне
місце діяльності, через яке повністю
або частково здійснюється
господарська діяльність нерезидента
на території України. До постійних
Представництв, зокрема, відносяться:
місце управління, філія, офіс, завод,
фабрика, майстерня, шахта, нафтова чи
газова свердловина, кар'єр або інше
місце розвідки чи видобутку корисних
Згідно ч. 160.8 ст. 160 Податкового кодексу
України суми прибутків нерезидентів,
які провадять свою діяльність на
території України через постійне
представництво, оподатковуються в
загальному порядку. При цьому таке
постійне представництво прирівнюється
з метою оподаткування до платника
податку, який провадить свою
діяльність незалежно від такого
У разі якщо нерезидент провадить свою
діяльність не лише в Україні, а й за її
межами, і при цьому не визначає
прибуток від своєї діяльності, що
ведеться ним через постійне
представництво в Україні, сума
прибутку, що підлягає оподаткуванню в
Україні, визначається на підставі
складення нерезидентом відокремленого
балансу фінансово-господарської
діяльності, погодженого з органом
державної податкової служби за
місцезнаходженням постійного
У разі неможливості визначити шляхом
прямого підрахування прибуток,
отриманий нерезидентами з джерелом
його походження з України,
оподатковуваний прибуток визначається
органом державної податкової служби як
різниця між доходом, та витратами,
визначеними шляхом застосування до
суми отриманого доходу коефіцієнта 0,7.
Нормою пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що «доходи»
- загальна сума доходу платника податку
від усіх видів діяльності, отриманого
(нарахованого) протягом звітного
періоду в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах як на території
України, її континентальному шельфі у
виключній (морській) економічній зоні,
Згідно пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 цього ж
Кодексу до складу доходів, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування податок на прибуток в
т.ч. включається вартість товарів,
робіт, послуг, безоплатно отриманих
платником податку у звітному періоді,
визначена на рівні не нижче звичайної
ціни, суми безповоротної фінансової
допомоги, отриманої платником податку
у звітному податковому періоді,
безнадійної кредиторської
заборгованості, крім випадків, коли
операції з надання/отримання
безповоротної фінансової допомоги
проводяться між платником податку та
його відокремленими підрозділами, які
не мають статусу юридичної особи.
При цьому, за даними попередньо
поданого до податкової інспекції
Розрахунку оподатковуваного прибутку
та податку на прибуток постійного
представництва нерезидента, що
здійснюється податковим органом,
Представництво не задекларувало дані
кошти до валового доходу чим, на думку
перевіряючого, порушило вимоги пп. 135.5.4
п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу
України. З огляду на це перевіркою
встановлено заниження Представництвом
валового доходу за період з 07.09.2011р. по
23.04.2013р. на загальну суму 1 351 636, 00 грн., в
т.ч. за 4-ий квартал 2011 року на суму 505 763,
00 грн., за 1-ий квартал 2012 року - 845 873, 00
Одночасно Представництво не визначило
витрати шляхом застосування до суми
отриманого (нарахованого) доходу
коефіцієнту 0,7 відповідно до вимог п.
160.8 ст. 160 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження розміру
витрат на суму 946 145, 00 грн.
Представництвом до перевірки була
надана довідка від 17.01.2012р. щодо сплати
податків за 2011 рік, видана
Міжрегіональною інспекцією
Федеральної податкової служби
централізованої обробки даних, де
наведені відомості про те, що ТОВ «КИВИ
КОШЕЛЕК» (Росія) є резидентом країни
Російська Федерація та з метою
уникнення подвійного оподаткування
прибутку використовує Угоду між Урядом
України та Урядом Російської Федерації
про уникнення подвійного
оподаткування та попередження
податкових ухилень стосовно податків
на доходи і майно, дата підписання 08
лютого 1995 року (що набрала чинності 03
Також за даними вказаної Довідки від
17.01.2012р. Представництво здійснювало
діяльність підготовчого та
допоміжного характеру, що не утворює
постійного представництва. Інших видів
діяльності перевіркою не встановлено.
Згідно статті 5 п. 4 (г) Угоди між рядом.
України і Урядом Російської Федерації
про уникнення подвійного
оподаткування доходів і майна, та
попередження ухилень від сплати
податків, яка підписана 08.02.95 р., доходи
від такої діяльності не підлягають
оподаткуванню (далі - Угода).
Разом з тим Представництво до
перевірки не надало довідку за 2012 рік, з
відомостями про те, що Компанія ТОВ
«КИВИ КОШЕЛЕК» є резидентом країни
На підставі вище викладеного,
перевіряючий дійшов висновку про
відсутність підстави вважати
діяльність Представництва «ТОВ «КИВИ
КОШЕЛЕК» за 2012 рік такою, що носить
підготовчий або допоміжний характер,
та відповідно про порушення цим
Представництвом вимог п. 160.8 ст. 160
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
прибуток за 2012 рік на суму 53 290, 00 грн., в
т.ч. за 1-ий квартал 2012 року на суму 17 451, 00
грн., за 1-е півріччя 2012 року - 41 450, 00 грн.,
2012 рік - 53 290, 00 грн.
Не погоджуючись з висновками Акта
документальної перевірки позивач
подав 18 червня 2013 року до канцелярії
ДПІ письмові заперечення на висновки
вказаного Акта перевірки з
обґрунтуванням своєї позиції.
Своїм листом від 25.06.2013р. № 662/10/22-308
відповідач залишив висновки Акта
перевірки без змін, а заперечення
Представництва - без задоволення.
27 червня 2013 року ДПІ на підставі Акта
перевірки прийняла спірне податкове
згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового
кодексу України, за порушення вимог п.
160.8 ст. 160 Податкового кодексу України,
визначило Представництву «ТОВ «КИВИ
КОШЕЛЕК» суму грошового зобов'язання з
податку на прибуток іноземних
юридичних осіб у розмірі 66 612, 00 грн., в
т.ч. 53 290, 00 грн. - основний платіж, 13 322, 00
грн. - штрафні (фінансові) санкції.
Згідно рішень Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 24.09.2013р. №
4568/10/26-15-10-04 та Міністерства доходів і
зборів України від 29.11.2013р. №
розгляду первинної та повторної скарг
ліквідатора Представництва, спірне
податкове повідомлення-рішення від
27.06.2013р. було залишено без змін, а скарги
підприємства - без задоволення.
Зокрема, в тексті рішення Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
24.09.2013р. № 4568/10/26-15-10-04 про
результати первинної скарги
Представництва зазначено, що наступне:
«До розгляду первинної скарги
Представництвом «ТОВ «Киви Кошелек»
за 2012 рік, де підтверджується, що
Компанія «ТОВ «Киви Кошелек» (Росія) є
резидентом Російської Федерації,
однак, ця довідка підписана
начальником відділу роботи із
зовнішніми джерелами та надання
інформації Міжрегіональної інспекції
Федеральної податкової служби з
централізованої обробки даних Л.В.
Відповідно до інформації одержаної від
Федеральної податкової служби
Російської Федерації (лист від 10.01.13 №
ЗН-4-13/50), у Російській Федерації право
підпису документів, що підтверджують
статус податкового резидента
Російської Федерації мають:
Мірошнікова І.А. - начальник
Міжрегіональної інспекції Федеральної
податкової служби Росії з
централізованої обробки даних;
Галушкіна І.Г. - заступник начальника
Міжрегіональної інспекції Федеральної
податкової служби Росії з
централізованої обробки даних (лист
ДПС України від 08.02.13 №3311/7/12-1017)…».
На обґрунтування правомірності
заявлених позовних вимог представник
позивача надав до суду наступні
документи: копію заяви ТОВ «КИВИ
Международные Процессинговые Сервисы»
від 14.06.2013р. № 5 до Міжрегіональної
інспекції Федеральної податкової
служби централізованої обробки даних
з питання надання довідки про
підтвердження статусу податкового
резидента Російської Федерації на 2012
рік; копію довідки Міжрегіональної
інспекції Федеральної податкової
служби централізованої обробки даних
те, що ТОВ «КИВИ Международные
Процессинговые Сервисы» розглядалася
в 2012 році як особа з постійним
місцезнаходженням в Російській
Федерації для застосування Угоди, - за
підписом Начальника відділу роботи із
зовнішніми джерелами та надання
інформації Міжрегіональної інспекції
Панюкової Л.В.); копію довідки
Міжрегіональної інспекції Федеральної
податкової служби централізованої
наданий у відповідь на запит ТОВ «КИВИ
Международные Процессинговые Сервисы»
від 02.10.2013р. № 06-1, в якій наведений
перелік осіб, уповноважених
підписувати документи для
підтвердження статусу податкового
резидента Російської Федерації (в т.ч.
Панюкова Л.В. - начальник відділу роботи
із зовнішніми джерелами та надання
інформації Міжрегіональної інспекції
Федеральної податкової служби
централізованої обробки даних); копії
довідки з органу статистики відносно
Представництва «ТОВ «КИВИ КОШЕЛЕК»
станом на 01 вересня 2011 року та
свідоцтва про реєстрацію такого
Представництва; копію листа ТОВ «КИВИ
Международные Процессинговые Сервисы»
від 10.06.2013р. № 10/06/03 з відомостями про
хронологію дій по внесенню змін до
відомостей про юридичну особу -
Товариства; копії рішення єдиного
учасника ТОВ «КИВИ КОШЕЛЕК» - КИВИ
ЛИМИТЕД (QIWI LIMITED) від 29.08.2011р. про
створення Представництва Товариства в
Республіці Україна та Положення про
Представництво «ТОВ «КИВИ КОШЕЛЕК» в
Республіці Україна, затвердженого
рішенням такого учасника № 07/11 від
29.08.2011р.; довідку ПАТ «Комерційний банк
«Даніель» від 31.01.2014р. № 1-07-380 з
відомостями про відкриття 12 вересня 2011
року Представництву поточного рахунку
типу «Н» № 1 у відповідних
валютах, та закриття 18 січня 2013 року
такого поточного рахунку; виписки по
особовому рахунку Представництва в
названому банку за період з 12.09.2011р. по
18.01.2013р.; заяву ТОВ «КИВИ Международные
Процессинговые Сервисы» від 10.02.2014р. б/н
з відомостями про фінансування
некомерційної діяльності свого
Представництва, що пов'язана із
функціонуванням такого
представництва, за невизначений
період, на загальну суму 5 261 061, 16
російських рублів; заяву ТОВ «КИВИ
Международные Процессинговые Сервисы»
від 14.02.2014р. б/н з переліком витрат, на
фінансування яких була спрямована сума
коштів у розмірі 5 261 061, 16 російських
рублів; копії виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб
відносно ТОВ «КИВИ Международные
Процессинговые Сервисы» від 10.06.2013р.,
свідоцтва про внесення записів до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб щодо ТОВ «КИВИ Международные
Процессинговые Сервисы», виданого
Федеральною податковою службою 09
квітня 2013 року, та свідоцтва про взяття
на облік російської організації (ТОВ
«КИВИ Международные Процессинговые
Сервисы») в податковому органі за
місцем її знаходження, виданого 08
грудня 2006 року.

Одночасно жодних документів у вигляді
кошторисів витрат Представництва,
затверджених материнською компанією,
та Представництва перед материнською
компанією про витрачання отриманих сум
коштів у розмірі 1 351 636, 00 грн., та самих
розрахункових і первинних документів
на підтвердження оплати витрат
Представництва на його поточні
потреби, позивач до суду не надав.

При вирішення даного спору суд
виходить з наступного.

Починаючи з 01 квітня 2011 року, порядок
утримання податку з доходу з джерелом
його походження з України регулюється
Податковим кодексом України (далі по
тексту - ПК України).

В розумінні норми пп. 14.1.193 п. 14.1 ст. 14 ПК
України «постійне представництво» -
постійне місце діяльності, через яке
повністю або частково проводиться
господарська діяльність нерезидента в
Україні, зокрема: місце управління;
філія; офіс; фабрика; майстерня;
установка або споруда для розвідки
природних ресурсів; шахта,
нафтова/газова свердловина, кар'єр чи
будь-яке інше місце видобутку
природних ресурсів; склад або
приміщення, що використовується для
доставки товарів.

Постійним представництвом не є
використання споруд виключно з метою
зберігання, демонстрації або доставки
товарів чи виробів, що належать
нерезиденту; зберігання запасів
товарів або виробів, що належать
нерезиденту, виключно з метою
зберігання або демонстрації;
зберігання запасів товарів або
виробів, що належать нерезиденту,
виключно з метою переробки іншим
підприємством; утримання постійного
місця діяльності виключно з метою
закупівлі товарів чи виробів або для
збирання інформації для нерезидента;
направлення у розпорядження особи
фізичних осіб у межах виконання угод
про послуги з надання персоналу;
утримання постійного місця діяльності
виключно з метою провадження для
нерезидента будь-якої іншої
діяльності, яка має підготовчий або
допоміжний характер.

За загальним правилом п. 15.1 ст. 15 ПК
України платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Одночасно п. 133.2 ст. 133 ПК України
встановлює виключний перелік
платників податку на прибуток
підприємств з числа нерезидентів:

- юридичні особи, що створені в
будь-якій організаційно-правовій
формі, та отримують доходи з джерелом
походження з України, за винятком
установ та організацій що мають
дипломатичні привілеї або імунітет
згідно з міжнародними договорами
України;

- постійні представництва
нерезидентів, які отримують доходи із
джерелом походження з України або
виконують агентські (представницькі)
та інші функції стосовно таких
нерезидентів чи їх засновників.

При цьому відповідно до пп. 14.1.122 п. 14. 1
ст. 14 ПК України «нерезиденти» - це,
зокрема: іноземні компанії,
організації, утворені відповідно до
законодавства інших держав, їх
зареєстровані (акредитовані або
легалізовані) відповідно до
законодавства України філії,
представництва та інші відокремлені
підрозділи з місцезнаходженням на
території України.

Згідно ст. 134 розділу III Кодексу об'єктом
оподаткування платників податку є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 135 - 137
розділу III Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного (податкового) періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
розділу III Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 розділу
III Кодексу, а також дохід (прибуток)
нерезидента з джерелом походження з
України, що підлягає оподаткуванню
згідно зі статтею 160 розділу III Кодексу.
Податковою базою для цілей розділу III
Кодексу визнається грошове вираження
прибутку як об'єкта оподаткування,
визначеного згідно із статтею 134
розділу III Кодексу, з урахуванням
положень статей 135 - 137 та 138 - 143 розділу
III Кодексу.

Так, у відповідності до пп. 135.5.4 п. 135.5 ст.
135 цього Кодексу, інші доходи
включають вартість товарів, робіт,
послуг, безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначена
на рівні не нижче звичайної ціни, суми
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

Згідно з нормами п. 160.8 ст. 160 ПК України,
на який посилається ДПІ як на підставу
своїх висновків та підставу прийняття
спірного рішення, суми прибутків
нерезидентів, які провадять свою
діяльність на території України через
постійне представництво,
оподатковуються в загальному порядку.
При цьому таке постійне представництво
прирівнюється з метою оподаткування до
платника податку, який провадить свою
діяльність незалежно від такого
нерезидента.

У разі якщо нерезидент провадить свою
діяльність не лише в Україні, а й за її
межами, і при цьому не визначає
прибуток від своєї діяльності, що
ведеться ним через постійне
представництво в Україні, сума
прибутку, що підлягає оподаткуванню в
Україні, визначається на підставі
складення нерезидентом відокремленого
балансу фінансово-господарської
діяльності, погодженого з контролюючим
органом за місцезнаходженням
постійного представництва.

У разі неможливості визначити шляхом
прямого підрахування прибуток,
отриманий нерезидентами з джерелом
його походження з України,
оподатковуваний прибуток визначається
контролюючим органом як різниця між
доходом та витратами, визначеними
шляхом застосування до суми отриманого
доходу коефіцієнта 0,7.

В силу норм ст. 19 Закону України «Про
міжнародні договори України» від
29.06.2004р. № 1906-IV чинні
міжнародні договори України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, є частиною
національного законодавства і
застосовуються у порядку,
передбаченому для норм національного
законодавства. Якщо міжнародним
договором України, який набрав
чинності в установленому порядку,
встановлено інші правила, ніж ті, що
передбачені у відповідному акті
законодавства України, то
застосовуються правила міжнародного
договору.

Згідно з положеннями пункту 3.2 статті 3
ПК України, якщо міжнародним договором,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, встановлено
інші правила, ніж ті, що передбачені цим
Кодексом, застосовуються правила
міжнародного договору.

Зокрема, ст. 5 загаданої вище Конвенції
між Урядом України і Урядом Російської
Федерації про уникнення подвійного
оподаткування та попередження
податкових ухилень стосовно податків
на доходи і майно визначено поняття і
статус постійного представництва.
Термін «постійне представництво»
означає постійне місце діяльності,
через яке повністю або частково
здійснюється комерційна діяльність
підприємства. Постійне представництво,
зокрема, включає: місце управління;
філіал; офіс; фабрику; майстерню;
установку або споруду для розвідки
природних ресурсів; шахту, нафтову або
газову свердловину, кар'єр або будь-яке
інше місце видобутку природних
ресурсів; склад або іншу споруду, що
використовується для продажу товарів.

Незважаючи на попередні положення цієї
статті, термін «постійне
представництво» не розглядається як
такий, що включає: a) використання
споруд виключно з метою зберігання,
показу або поставки товарів чи виробів,
що належать підприємству; b) утримання
запасів товарів або виробів, що
належать підприємству, виключно з
метою зберігання, показу або поставки;
c) утримання запасів товарів або
виробів, що належать підприємству,
виключно з метою переробки іншим
підприємством; d) утримання постійного
місця діяльності виключно з метою
закупівлі товарів чи виробів або для
збирання інформації для підприємства;
e) утримання постійного місця
діяльності виключно з метою здійснення
для підприємства будь-якої іншої
діяльності, яка має підготовчий або
допоміжний характер; f) утримання
постійного місця діяльності виключно
для здійснення будь-якої комбінації
видів діяльності, перелічених у
підпунктах від a) до e), за умови, що
сукупна діяльність постійного місця
діяльності, яка виникає внаслідок
такої комбінації, має підготовчий або
допоміжний характер.

У взаємозв'язку з наведеним, слід
додати, що згідно з ч. 1 та ч. 2 Конвенції
прибуток підприємства Договірної
Держави оподатковується тільки у цій
Державі, якщо тільки це підприємство не
здійснює комерційної діяльності в
другій Договірній Державі через
розташоване в ній постійне
представництво. Якщо підприємство
здійснює комерційну діяльність, як
вказано вище, прибуток підприємства
оподатковується в другій Державі, але
тільки в тій частині, яка стосується
цього постійного представництва.

З урахуванням положень пункту 3 цієї
статті, якщо підприємство однієї
Договірної Держави здійснює
комерційну діяльність у другій
Договірній Державі через розташоване
там постійне представництво, то в
кожній Договірній Державі до такого
постійного представництва відноситься
прибуток, який воно могло б одержати,
якби було окремим та самостійним
підприємством, зайнятим такою ж або
аналогічною діяльністю в таких же або
аналогічних умовах і діяло в повній
незалежності від підприємства,
постійним представництвом якого воно
є.

Отже, аналіз змісту Конвенції свідчить,
що для визнання представництва
нерезидента таким, що має статус
постійного представництва, необхідною
умовою є здійснення ним комерційної
діяльності.

Тоді, відповідно до податкового
законодавства України, постійне
представництво нерезидента в Україні з
метою оподаткування розглядається як
окремий, незалежний від самого
нерезидента, суб'єкт господарської
діяльності. А тому взаємовідносини між
нерезидентом та його постійним
представництвом в Україні слід
розглядати як взаємовідносини між
різними суб'єктами господарювання та,
відповідно, податковий облік самого
постійного представництва повинен
здійснюватись згідно з загальними
правилами, визначеними цим Кодексом та
з урахуванням положень Угоди.

При цьому, правовий аналіз вказаних
вище норм податкового законодавства
України дає підстави для висновку, що
обов'язок сплати податку на прибуток у
представництва нерезидента виникає за
наявності таких обставин: діяльність
Представництва створює постійне
представництво в Україні (має статус
постійного представництва) та одержує
доходи з джерелом походження з України.

Діяльність, що має підготовчий або
допоміжний характер, не може бути
підставою для визначення
представництва таким, що має статус
постійного.

Так, зі змісту Положення про
Представництво ТОВ «КИВИ КОШЕЛЕК» в
республіці Україна, затвердженого
рішенням Учасника ТОВ «КИВИ КОШЕЛЕК»
від 29.08.2011р. № 07/11, вбачається, що
Представництво являється
відокремленим структурним підрозділом
Товариства, що знаходиться поза
місцезнаходженням останнього.
Товариство наділяє Представництво
майном і несе відповідальність за його
діяльність. Представництво не веде
комерційну діяльність від свого імені,
а діє від імені Товариства.
Представництво окремого балансу не
має.

Одночасно Представництво має штамп,
бланк і рахунки в банках (для
фінансування потреб Представництва і
здійснення діяльності за дорученням
Товариства).

До основних завдань Представництва
відносяться: представництво та захист
інтересів Товариства, взаємодія з
Національним банком України та іншими
урядовими органами; збір, узагальнення
та аналіз інформації, що стосується
діяльності Товариства; контроль за
розвитком відносин з основними
партнерами, пошук нових партнерів для
Товариства; укладення договорів від
імені Товариства; участь в профільних
асоціаціях і комітетах; отримання
необхідних дозволів і реєстрація
Товариства як системи електронних
коштів; пошук інвесторів та залучення
інвестиції; проведення маркетингових
досліджень; виконання окремих
доручень, тощо.

Згідно довідки Головного
міжрегіонального управління
статистики у м. Києві серії АА № 387520
станом на 01.09.2011р. до видів діяльності
Представництва ТОВ «КИВИ КОШЕЛЕК» (без
права юридичної особи) за КВЕД
відносяться: 74.13.0 Дослідження
кон'юнктури ринку та виявлення
суспільної думки, 74.14.0 Консультування з
питань комерційної діяльності та
управління.

Під час проведення документальної
перевірки Представництва ДПІ,
керуючись нормою ст. 160.8. ПК
України, визначила об'єкт
оподаткування на підставі обсягу
фінансування від материнської
компанії.

Однак, в даному випадку такий підхід
суперечить наведеним вище приписам
Конвенції та ПК України.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи та Акта перевірки, єдиним
джерелом надходження коштів до
Представництва є кошти, одержані від
головної компанії (з підтвердженим
президенством) та, при цьому, як
визначено в Положенні про
Представництва, його діяльність має
допоміжний, підготовчий характер.
Фактів одержання Представництвом
доходів від господарської діяльності
та інших доходів з джерелом їх
походження з України не виявлено.
Отримані Представництвом від головної
компанії кошти були перераховані
останньому не в межах господарських
відносин, а тому за своїм змістом вони
залишаються коштами головної компанії.
Відповідно, при їх повторному
включенні до складу оподатковуваного
прибутку виникає подвійне
оподаткування.

Виходячи з наведеного, діяльність
Представництва за перевіряємий період
не створює постійного представництва в
Україні для цілей оподаткування, а
відтак, враховуючи вищенаведене у
сукупності, відсутні підстави для
нарахування податку відповідно до п.
160.8 ст. 160 ПК України (щодо оподаткування
сум прибутків нерезидентів, які
провадять свою діяльність на території
України через постійне
представництво), як-то вчинено ДПІ
шляхом прийняття оскаржуваного
рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

За таких обставин, виходячи з
системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про необхідність на підставі ч. 2 ст. 11,
п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного
судочинства України визнання
протиправним та скасування спірного у
справі податкового
повідомлення-рішення від 27.06.2013р. №
.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст.ст. 69 - 71, ст. 94,
ст.ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «КИВИ
Международные Процессинговые Сервисы»
в особі Представництва «ТОВ «КИВИ
КОШЕЛЕК» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 27 червня 2013 року № .

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст.ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Суддя
О.В. Дегтярьова