Справа № 805/3592/14
Суддя: Спасова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 р.
Справа №805/3592/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 17 год. 10
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Спасової Н.В.,

при секретарі судового засідання
Нартові Д.В.

за участю представників:

позивача - Гришиної В.В.,

відповідача - Тіліченко Т.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні, в залі суду, адміністративну
справу за позовом управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі міста Донецька
до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Ворошиловському районі міста Донецька
про відшкодування пенсії по втраті
годувальника за період з листопада 2013
року по лютий 2014 року у розмірі 600,00
грн.,-

В С Т А Н О В
И В:

Управління Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі міста Донецька
(надалі позивач, УПФУ) звернулося до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Ворошиловському
районі міста Донецька (надалі
відповідач, відділення Фонду) про
відшкодування пенсії по втраті
годувальника за період з листопада 2013
року по лютий 2014 року у розмірі 600,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що на обліку в УПФУ у
Ворошиловському районі м. Донецька, як
отримувач пенсії по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
перебуває ОСОБА_3 Відповідно до п.5 ч.2
ст.24 Закону України №1105 від 23.09.1999 р.
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон №1105), якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. Тобто,
Пенсійний фонд має право звернутись до
Фонду соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат з
виплат пенсії по інвалідності та у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок нещасного випадку.

Однак, відділення Фонду відмовилось
прийняти до відшкодування сплачені
УПФУ у Ворошиловському районі пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві по справі гр. ОСОБА_3, за
період з листопада 2013 року по лютий 2014
року на загальну суму 600,00 грн.,
посилаючись на ст.33 Закону України №1105,
відповідно до змісту якої, у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (п. «д» ч.1
ст.21 Закону №1105) мають непрацездатні
особи, які перебували на утриманні
померлого або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання.
Відповідно до ст.33 зазначеного Закону,
такими непрацездатними особами є
жінки, які досягли 55 років і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють. Однак, УПФУ у Ворошиловському
районі вважає, що пенсія гр. ОСОБА_3
призначена на підставі ст. 37 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» у
зв'язку із втратою годувальника, смерть
якого настала внаслідок нещасного
випадку на виробництві, а отже,
відповідач зобов'язаний відшкодувати
позивачу витрати на виплату зазначеної
пенсії незалежно від того, чи була
особа на момент смерті годувальника
непрацездатною. Посилаючись на
зазначене, позивач просив про
задоволення позову.

Відповідач проти позову заперечував,
надав суду письмові заперечення, в яких
вказав, що Фонд має відшкодовувати
витрати на виплату пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання лише особам, які мають
право на її отримання на день смерті
годувальника. Вичерпний перелік таких
осіб наведений у статті 33 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності".
Оскільки ОСОБА_3 на момент смерті
чоловіка виповнилося 45 років, вона не
працювала, інвалідом не була, права на
страхові виплати у разі смерті
потерпілого не мала, Фонд не повинен
відшкодовувати витрати на виплату
пенсії цій особі. Посилаючись на
зазначене, відповідач просив у
задоволенні позову УПФУ відмовити.
(а.с.28-30)

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
надала пояснення аналогічні
викладеному у позовній заяві. Просила
про задоволення позову.

Представник відповідача проти позову
заперечувала з підстав, викладених в
письмових запереченнях на
адміністративний позов. Просила
відмовити УПФУ у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини, що мають значення
для вирішення спору та перевіривши їх
наявними доказами, визначившись із
правовою нормою, яку слід застосувати
до спірних відносин, суд дійшов
наступного.

Судом встановлено, що управлінням
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
було направлено до відповідача акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, за період з
листопада 2013 року по лютий 2014 року.
(а.с.8,12,17,20)

Зазначені акти звірки відділенням
Фонду підписані у меншій сумі, про що
свідчать вищезазначені акти
щомісячних звірок та таблиці
розбіжностей до них. (а.с.10,14,16,22)

З пояснень представників сторін,
додатків до актів щомісячних звірок
(а.с. 7,11,15,19), довідок щодо витрат на
виплату пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника (а.с.9,13,18,21),
таблиць розбіжностей до інформації про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання ( а.с.10,14,16,22) судом
встановлено, що відповідач за період з
листопада 2013 року по лютий 2014 року не
прийняв до відшкодування витрати УПФУ
по 8 особовим справам пенсіонерів, у
тому числі витрати з виплати пенсії по
втраті годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві по особовій справі ОСОБА_3

Предметом розгляду у даній справі є
правомірність відмови відповідача у
прийнятті до відшкодування витрат УПФУ
по виплаті пенсії ОСОБА_3 у загальній
сумі 600,00 грн.

Відмову у прийнятті до заліку та
подальшого відшкодування на
централізованому рівні відповідач
мотивував відсутністю підстав для
віднесення вказаних витрат за рахунок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
оскільки вказана особа не була
утриманцем потерпілого у розумінні
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності».

Вирішуючи питання, чи мають витрати,
здійсненні позивачем по особовій
справі ОСОБА_3, відшкодовуватися за
рахунок відповідача, суд виходить з
наступних положень законодавства та
встановлених обставин справи.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року N 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено,
що загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту четвертого цієї
статті за страхуванням від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Статтею 10 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" визначено, що пенсійне
забезпечення, відповідно до цього
Закону, здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Стаття 81 вказаного Закону передбачає,
що призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати теж
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності".

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону N 1105-XIV Фонд зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Відповідно до статті 33 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

Статтею 34 Закону України N 1105-XIV
передбачено, що виплата пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання провадиться
потерпілому відповідно до
законодавства про пенсійне
забезпечення, а в разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат мають
особи, зазначені у ст. 33 Закону.

В даний час ці пенсії призначаються та
виплачуються згідно Закону України
"Про пенсійне забезпечення" органами
Пенсійного Фонду України, які
відшкодовуються за рахунок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві.

Із змісту наведеного вбачається, що
законодавством прямо визначено умови
отримання пенсії по втраті
годувальника, які виплачуються за
рахунок Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України,
серед яких, зокрема, досягнення на час
настання страхового випадку (смерті
потерпілого) 55-річного віку (для жінок)
та їх не працевлаштування, а також
непрацездатність внаслідок
інвалідності.

У судовому засіданні була досліджена
пенсійна справа ОСОБА_3 та встановлено
наступне.

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.36)

З 20.03.1999 року ОСОБА_3 перебувала у шлюбі
з ОСОБА_5 (а.с.35)

З Акту № 101 про нещасний випадок форми
Н-1 встановлено, що 24 травня 1999 року на
ОП «Шахта ім. Засядько», де працював
ОСОБА_5, стався нещасний випадок - вибух
газу метану, внаслідок якого чоловік
ОСОБА_3 загинув. (а.с.31)

З заяви ОСОБА_3 про призначення пенсії
(а.с.40 ) та Протоколу № 322 від 29.03.2009 року (
а.с.37) встановлено, що вказаній особі з
березня 2009 року органом ПФУ була
призначена пенсія за віком.

З заяви ОСОБА_3 від 09.06.2009 року (а.с.34) та
Розпорядження № 173372 від 19.06.2009 року
(а.с.33) встановлено, що з 09.06.2009 року
зазначена особа перейшла на інший вид
пенсійного забезпечення - пенсію по
втраті годувальника.

Матеріали пенсійної справи не містять
відомостей про інвалідність ОСОБА_3, як
на день смерті годувальника, так і
пізніше.

Оскільки судом встановлено, що на день
смерті годувальника ОСОБА_3 не
виповнилося 55 років, вона не була
інвалідом, а також враховуючи, що
вказаній особі при першому її
зверненні за пенсійним забезпеченням
було призначено пенсію за віком, і
тільки потім вона перейшла на пенсію по
втраті годувальника, приймаючи до
уваги, що такий перехід відбувся без
врахування положень Закону №1105-XIV, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для виплати пенсії ОСОБА_3 за
рахунок Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України.

З огляду на наведене, суд дійшов
висновку, що відповідач не повинен
відшкодовувати позивачу понесені ним
витрати у розмірі 600,00 грн. по виплаті
пенсії ОСОБА_3, в зв'язку з чим позов
УПФУ є таким, що не підлягає
задоволенню.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати
стягненню чи відшкодуванню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
Основами законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року N 16/98-ВР, Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань , які спричинили втрату
працездатності " від 23 вересня 1999 року N
1105-XIV, Законом України "Про пенсійне
забезпечення " від 5 листопада 1991 року N
1788-XII, керуючись ст.ст. 2, 7-12,69-72, 87-98, 128,
122-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

В задоволенні позову управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі міста Донецька
до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Ворошиловському районі міста Донецька
про відшкодування пенсії по втраті
годувальника за період з листопада 2013
року по лютий 2014 року у розмірі 600,00 грн.
- відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У випадку подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова складена та підписана у
нарадчій кімнаті, її вступну та
резолютивну частини проголошено у
судовому засіданні 07 квітня 2014 року, в
присутності представників сторін.
Повний текст постанови виготовлений 10
квітня 2014 року.

Суддя
Спасова Н.В.