Справа № 826/1175/13-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1175/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Савченко
Суддя-доповідач: Оксененко
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

при секретарі - Січкаренко Т.М.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_2, представників третьої особи -
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 травня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_5 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області, третя особа - ОСОБА_6
про визнання недійсним та скасування
дозволу,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_5 звернулася до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про визнання
недійсним та скасування дозволу
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
Обухівської районної державної
адміністрації на виконання
будівельних робіт №179 від 30 грудня 2004
року, виданий ОСОБА_6

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 травня 2013 року у задоволені
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням позивач звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та дослідивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідно до договору купівлі -
продажу від 10 квітня 2003 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Обухівського державного нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в
Козинській селищній раді за №1663,
позивач є власником земельної ділянки
площею 1,2836 га, розташованої на
території Козинської селищної ради,
смт. Козин, вул. Старокиївська,
Обухівського району Київської області
з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, ведення особистого
підсобного господарства.

Право власності ОСОБА_5 на зазначену
земельну ділянку підтверджується
Державним актом на право приватної
власності на землю серії КВ №067122,
виданим 14 квітня 2003 року.

Відповідно до договору оренди
земельної ділянки від 19 січня 2005 року,
укладеного між позивачем
(орендодавцем) та третьою особою
(орендарем), зазначена земельна ділянка
була передана в оренду строком на 25
років з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, ведення особистого
підсобного господарства в оренду.

На вказаній земельній ділянці було
побудовано будинок.

Третьою особою у 2012 року до
Обухівського районного суду Київської
області подано позов про визнання
права власності на житловий будинок,
під час розгляду якого позивачу стало
відомо про існування рішення
Козинської селищної ради від 12 грудня
2003 року №5-19 про надання ОСОБА_6 дозволу
на будівництво індивідуального
житлового будинку в смт. Козин, по
вулиці Старокиївській на земельній
ділянці площею 1,283 га та дозволу на
виконання будівельних робіт від 30
грудня 2004 року №179, виданого Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю Обухівської районної
державної адміністрації.

Позивач звернулася з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
Обухівської районної державної
адміністрації, вважаючи, що дозвіл на
виконання будівельних робіт від 30
грудня 2004 року №179, виданий в порушення
її прав як власниці земельної ділянки,
оскільки згода на забудову третій
особі не надавалась та відповідного
договору не укладалось.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що хоча при видачі дозволу
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
Обухівської районної державної
адміністрації на виконання
будівельних робіт №179 від 30 грудня 2004
року формально порушено Закон України
«Про планування і забудову територій»
та Положення про порядок надання
дозволу на виконання будівельних
робіт, затвердженим наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 5 грудня
2000 року №273, проте позивачем не надано
доказів на підтвердження порушення
саме її прав, свобод чи інтересів, з
метою захисту яких вона звернулась до
суду.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 55 Конституції України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

За частиною 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Колегія суддів наголошує, що право на
судовий захист, гарантоване
Конституцією України (ст. 55), закріплене
ст. 6 КАС України, має лише та особа, яка
є суб'єктом (носієм) порушених прав,
свобод чи інтересів.

Тож для того, щоб особі було надано
судовий захист, суд повинен встановити,
що особа дійсно має право, свободу чи
інтерес, про захист яких вона просить, і
це право, свобода чи інтерес порушені
відповідачем.

Частиною 2 статті 152 Земельного кодексу
України передбачено, що власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

За частиною 3 цієї статті, захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється, зокрема, шляхом
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування (пункт г).

Так, правові та організаційні основи
планування, забудови та іншого
використання територій і спрямовані на
забезпечення сталого розвитку
населених пунктів з урахуванням
громадських і приватних інтересів, на
час виникнення спірних
правовідносин, були врегульовані
Законом України "Про планування і
забудову територій".

Згідно із ст. 29 Закону України «Про
планування та забудову територій»
дозвіл на виконання будівельних робіт -
це документ, що засвідчує право
забудовника та підрядника на виконання
будівельних робіт, підключення об'єкта
будівництва до інженерних мереж та
споруд, видачу ордерів на проведення
земляних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт
надається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю,
які ведуть реєстр наданих дозволів.

Дозвіл на виконання будівельних робіт
надається на підставі: проектної
документації; документа, що засвідчує
право власності чи користування (в тому
числі на умовах оренди) земельною
ділянкою; угоди про право забудови
земельної ділянки; рішення виконавчого
органу відповідної ради або місцевої
державної адміністрації про дозвіл на
будівництво об'єкта містобудування;
комплексного висновку державної
інвестиційної експертизи; документа
про призначення відповідальних
виконавців робіт.

Згідно пункту 2.1. Порядку №273 для
одержання дозволу на виконання
будівельних робіт забудовник
(замовник) повинен подати до інспекції
держархбудконтролю такі документи:

а) заяву забудовника (замовника),
(додаток 1);

б) рішення виконавчого органу
відповідної ради або місцевої
державної адміністрації про дозвіл на
будівництво об'єкта містобудування;

в) документ, що посвідчує право
власності забудовника (замовника) чи
право користування (у тому числі на
умовах оренди) земельною ділянкою, на
якій буде розміщено об'єкт
містобудування;

г) комплексний висновок державної
інвестиційної експертизи;

ґ) документи про призначення
відповідальних виконавців робіт
(виконроба, осіб, що виконують
технічний нагляд, авторський нагляд);

д) затверджену в установленому порядку
проектну документацію (будівельний
генеральний план та паспорт фасаду в
двох примірниках, пояснювальна записка
для реєстрації).

Так, як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
оскаржуваний дозвіл був виданий
відповідачем за 20 днів до дати
укладення договору оренди земельної
ділянки між позивачем та третьою
особою.

Між тим, як встановлено судом першої
інстанції, пославшись на
невідповідність дій Інспекції
встановленому порядку надання дозволу
на виконання будівельних робіт
позивач не навела доказів, що дозвіл
Інспекції №179 від 30 грудня 2004 року, на
підставі якого, в наступному, був
побудований будинок, порушує її права
та законні інтереси, враховуючи і ту
обставину, що самі дії третьої особи
щодо будівництва будинку в судовому
порядку позивачем не оскаржувались.

У відповідності до частини
першої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових

актів чи правових актів індивідуальної
дії), дій чи бездіяльності.

Позивачем не зазначено, як саме
дозвіл Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
Обухівської районної державної
адміністрації на виконання
будівельних робіт №179 від 30 грудня 2004
року порушує її права та законні
інтереси в сфері публічно-правових
відносин.

І, навпаки, факт передачі ОСОБА_5 у
строкове платне користування ОСОБА_6
земельної ділянки для будівництва,
обслуговування житлового будинку та
ведення особистого підсобного
господарства за договором оренди від 19
січня 2005 року, підтверджує наявність
згоди власника на дії орендаря щодо
предмету договору у визначений
законодавством спосіб, а саме
будівництво будинку на підставі
дозволу № 179 від 30.12.2014 року, чинність
якого була втрачена з моменту
закінчення будівельних робіт.

Враховуючи дані обставини,
колегія суддів знаходить, що суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 травня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

О.В. Карпушова

Ухвалу в повному тексті
виготовлено 01.04.2014 року.

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.