Справа № 802/4846/13-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/4846/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Бошкова Ю.М.
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Лукашик
М.О.

представника позивача (апелянта):
Герасимчука О.О.

представника відповідача: Ольшанської
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Тростянецької міжгосподарської
шляхо-будівельної пересувної
механізованої колони №51 на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Тростянецької
міжгосподарської шляхо-будівельної
пересувної механізованої колони №51 до
Державної служби геології та надр
України про визнання протиправними та
скасування наказів , -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року Тростянецька
міжгосподарська шляхо-будівельна
пересувна механізована колона №51
(Тростянецька МГШБПМК №51) звернулась в
суд з адміністративним позовом до
Державної служби геології на надр
України про визнання протиправними та
скасування наказу відповідача №589 від
22 листопада 2013 року в частині
анулювання спеціального дозволу на
користування надрами
Четвертинівського родовища граніту
№1344 від 23 квітня 1998 року, наданого
Міжгосподарській дорожній пересувній
механізованій колоні Вінницького
«Облміжколгоспбуду» та наказу
відповідача №409 від 05 серпня 2013 року в
частині зупинення дії спеціального
дозволу на користування надрами
Четвертинівського родовища граніту
№1344 від 23 квітня 1998 року, наданого
Міжгосподарській дорожній пересувній
механізованій колоні Вінницького
«Облміжколгоспбуду».

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року відмовлено в задоволенні позовних
вимог.

Не погоджуючись з судовим рішенням
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати вказану постанову та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги. В якості
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає про неповне
з'ясування судом всіх обставин, що
мають значення для вирішення справи та
порушення норм матеріального права.

В судовому засіданні представник
позивача (апелянта) апеляційну скаргу
підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача про
задоволення апеляційної скарги
заперечила, посилаючись на її
необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши, суддю-доповідача,
пояснення сторін, перевіривши доводи
апеляційних скарг наявними в
матеріалах справи письмовими доказами,
колегія суддів дійшла висновку про
задоволення апеляційної скарги, з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
згідно спеціального дозволу на
користування надрами реєстраційний
№1344 від 23 квітня 1998 року
Міжгосподарська дорожна пересувна
механізована колона Вінницького
"Облміжкогоспбуду" має право на
видобування гранітів, придатних для
виробництва щебеню та каменю бутового
на території Четвертинівського
родовища строком на 20 років.

Проте, згідно статуту Міжгосподарської
дорожної пересувної механізованої
колони Вінницького "Облміжкогоспбуду"
надрокористувачем є Тростянецька
МГШБПМК №51.

Так, 05 червня 2013 року посадовими
особами Центрального міжрегіонального
територіального відділу Департаменту
державного геологічного контролю
Державної служби геології та надр
України проведено перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
видобування корисних копалин, за
наслідками якої складено акт
№06-03/26/2013-52/п (152) від 05 червня 2013 року,
яким задокументовано ряд порушень
вимог законодавства позивачем.

На підставі акту перевірки Центральним
міжрегіональним територіальним
відділом Департаменту державного
геологічного контролю Державної
служби геології та надр України
винесено припис від 07 червня 2013 року
№623-14/06, яким зобов'язано позивача у
строк до 17 червня 2013 року усунути
виявлені порушення вимог
законодавства у сфері
надрокористування та подати в
письмовій формі контролюючому органу
матеріали, які підтверджують факт
усунення порушень.

Так, позивачем на адресу відповідача
було направлено лист №17 від 25 червня 2013
року в якому зазначено про виконання
позивачем більшості пунктів вимог
припису від 07 червня 2013 року №623-14/06 та
зазначено про те, що п. 4, п. 8 припису
позивачем будуть виконані найближчим
часом, оскільки на їх виконання
потрібен час.

Проте, 15 липня 2013 року Центральним
міжрегіональним територіальним
відділом Департаменту державного
геологічного контролю Державної
служби геології та надр України
направлено Департаменту державного
геологічного контролю подання про
зупинення дії спеціального дозволу на
користування надрами №1344 від 23 квітня
1998 року, у зв'язку з порушенням
позивачем умов користування надрами,
передбачених дозволом або угодою про
умови користування ділянкою надр та не
виконання в установлений строк припису
від 07 червня 2013 року №623-14/06 щодо
усунення порушень законодавства в
сфері надрокористування.

Так, 05 серпня 2013 року Державна служба
геології та надр видано наказ №409, яким
зупинено дію спеціального дозволу на
користування надрами №1344 від 23 квітня
1998 року, який виданий Міжгосподарській
дорожній пересувній механізованій
колоні Вінницького "Облміжкогоспбуду"
у зв'язку з порушенням
надрокористувачем умов користування
ділянкою надр; проведення гірничих
робіт без геологічного та
маркшейдерського обслуговування;
порушенням вимог законодавства у сфері
надрокористування та охорони
навколишнього природного середовища.
Також, позивачу надано 30 календарних
днів для усунення порушень у разі не
надання вказаної інформації буде
розглянуто питання щодо подальшої дії
спеціального дозволу на користування
надрами.

В результаті не усунення позивачем
порушень, 22 листопада 2013 року Державною
службою геології та надр видано наказ
№589 про анулювання спеціального
дозволу на користування надрами №1344
від 23 квітня 1998 року, у зв'язку з
невжиттям надрокористувачем заходів
для усунення причин зупинення дії
дозволу в установлений строк.

Не погоджуючись з такими наказами
позивач оскаржив їх до Вінницького
окружного адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржувані накази прийнятті
відповідачем правомірно, на підставі, в
межах та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про
Міністерство охорони навколишнього
природного середовища України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 02 листопада 2006
року №1524, Міністерство охорони
навколишнього природного середовища
України (Мінприроди) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується та координується
Кабінетом Міністрів України.
Мінприроди є головним (провідним)
органом у системі центральних органів
виконавчої влади з питань охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів, здійснення державного
контролю за використанням та охороною
земель, екологічної безпеки,
заповідної справи, поводження з
відходами, формування, збереження та
використання екологічної мережі,
геологічного вивчення та забезпечення
раціонального використання надр.

Так, ст. 14 Кодексу України про надра
визначено, що надра надаються у
користування в тому числі для
видобування корисних копалин.

Згідно ст. 16 Кодексу України про надра
спеціальні дозволи на користування
надрами в межах конкретних ділянок
надаються спеціалізованим
підприємствам, установам і
організаціям, а також громадянам, які
мають відповідну кваліфікацію,
матеріально-технічні та економічні
можливості для користування надрами.
Ці дозволи надаються спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади з геологічного
вивчення та забезпечення
раціонального використання надр за
погодженням з Міністерством, як
правило, на конкурсних засадах у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ст. ст. 24, 25 Кодексу
України про надра права та обов'язки
користувача надр виникають з моменту
отримання спеціального дозволу на
користування надрами. Права
користувачів надр охороняються
законом і можуть бути обмежені лише у
випадках, передбачених законодавством
України.

Так, згідно пп. 9 п. 23 Порядку надання
спеціальних дозволів на користування
надрами, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 30
травня 2011 року №615 право користування
надрами припиняється Держгеонадрами
безпосередньо або за поданням органів
державного гірничого та
санітарно-епідеміологічного нагляду,
державного геологічного і
екологічного контролю, органів
місцевого самоврядування, органів
державної податкової служби у разі
невжиття надрокористувачем заходів
для усунення причин зупинення дії
дозволу в установлений строк.

Статтею 26 Кодексу України про надра
передбачено перелік підстав
припинення права користування надрами.
Згідно з ч. 1 вказаної статті право
користувача надрами припиняється у
разі: 1) якщо відпала потреба у
користуванні надрами; 2) закінчення
встановленого строку користування
надрами; 3) припинення діяльності
користувачів надр, яким їх було надано
у користування; 4) користування надрами
з застосуванням методів і способів, що
негативно впливають на стан надр,
призводять до забруднення
навколишнього природного середовища
або шкідливих наслідків для здоров'я
населення; 5) використання надр не для
тієї мети, для якої їх було надано,
порушення інших вимог, передбачених
спеціальним дозволом на користування
ділянкою надр; 6) якщо користувач без
поважних причин протягом двох років, а
для нафтогазоперспективних площ та
родовищ нафти та газу - 180 календарних
днів не приступив до користування
надрами; 7) вилучення у встановленому
законодавством порядку наданої у
користування ділянки надр.

Частиною 2 ст. 26 Кодексу України про
надра передбачено, що право
користування надрами припиняє орган,
який надав надра у користування, а у
випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6
цієї статті, у разі незгоди
користувачів, - у судовому порядку.
Частиною 3 Кодексу України про надра
визначено, що законодавством України
можуть бути передбачені й інші випадки
припинення права користування надрами.
При визначенні додаткових підстав для
припинення користування надрами не
змінюється правило, відповідно до
якого у разі незгоди користувачів з
припиненням права на користування
надрами припинення такого права
здійснюється у судовому порядку.
Аналогічна позиція міститься у рішенні
Верховного Суду України від 19 вересня
2011 року.

Таким чином, норми ч. 3 ст. 26 Кодексу
України пов'язують можливість
анулювання спеціального дозволу на
користування надрами та припинення
права користування надрами з
додаткових підстав, лише з урахуванням
правила, відповідно до якого у разі
незгоди користувачів з припиненням
права на користування надрами за
неналежне користування ними
здійснюється припинення такого
порядку у судовому порядку.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про те, що прийняття
відповідачем оскаржуваних наказів за
відсутності згоди позивача суперечить
вимогам статей 25, 26 Кодексу України про
надра.

При цьому, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити про те, що
відповідач при прийнятті наказу №409
від 05 серпня 2013 року про зупинення дії
спеціального дозволу на користування
надрами №1344 від 23 квітня 1998 року діяв в
межах своїх повноважень, однак
відповідач після його прийняття
повинен був звернутись до суду для
підтвердження обґрунтованості
зупинення дії спеціального дозволу на
користування надрами №1344 від 23 квітня
1998 року.

Проте, відповідач всупереч наведеному
вище до суду не звернувся, що
підтверджує протиправність прийнятого
наказу №409 від 05 серпня 2013 року про
зупинення дії спеціального дозволу на
користування надрами №1344 від 23 квітня
1998 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають встановленим обставинам
по справі, доводи апеляційної скарги
позивача спростовують висновки
рішення суду, допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального права призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нового
рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
вказує, що за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тростянецької
міжгосподарської шляхо-будівельної
пересувної механізованої колони №51
задовольнити.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позовом
Тростянецької міжгосподарської
шляхо-будівельної пересувної
механізованої колони №51 до Державної
служби геології та надр України про
визнання протиправними та скасування
наказів, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Державної служби геології та
надр України №589 від 22 листопада 2013
року в частині анулювання спеціального
дозволу на користування надрами
Четвертинівського родовища граніту
№1344 від 23 квітня 1998 року, наданого
Міжгосподарській дорожній пересувній
механізованій колоні Вінницького
"Облміжколгоспбуду".

Визнати протиправним та скасувати
наказ Державної служби геології та
надр України №409 від 05 серпня 2013 року в
частині зупинення дії спеціального
дозволу на користування надрами
Четвертинівського родовища граніту
№1344 від 23 квітня 1998 року, наданого
Міжгосподарській дорожній пересувній
механізованій колоні Вінницького
"Облміжколгоспбуду".

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Тростянецької
міжгосподарської шляхо-будівельної
пересувної механізованої колони №51
витрати по сплаті судового збору в сумі
118 грн.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "08" квітня 2014 р. .

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Гонтарук В. М.

Біла Л.М.