Справа № 221/264/14-а
Суддя: Нікулін О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мохов Є.І.
Суддя-доповідач - Нікулін О.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
справа №221/264/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Нікуліна О.А.

суддів: Лях
О.П., Жаботинської С.В.

при секретарі судового засідання:
Гуринович А.Б.

за участю:

позивача:
не з'явився

представника позивача:
ОСОБА_2

представника відповідача:
Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області на постанову Волноваського
районного суду Донецької області від 20
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
Донецької області, третя особа
Управління Державної казначейської
служби про визнання дій неправомірними
та зобов'язання здійснити перерахунок
та виплату щомісячного довічного
грошового утримання, -

В С Т А Н О В И
В :

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного
фонду України у Волноваському районі
Донецької області, третя особа
Управління Державної казначейської
служби про визнання дій неправомірними
та зобов'язання здійснити перерахунок
та виплату щомісячного довічного
грошового утримання.

Постановою Волноваського районного
суду Донецької області від 20 лютого 2014
року позов ОСОБА_4 задоволено.

З постановою суду першої інстанції не
погодився відповідач та звернувся з
апеляційною скаргою на неї, в якій
зазначено, що суд першої інстанції
порушив норми матеріального та
процесуального права внаслідок чого
неправильно вирішив справу, вважає, що
постанова підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції правильно встановив
правовідносини між сторонами по
справі, застосував відповідні норми
матеріального та процесуального
права та виходив з наступного.

ОСОБА_4 згідно наказу начальника
Донецького обласного управління
юстиції №469 від 24 липня 1998 року був
звільнений з посади заступника голови
суду Волноваського району Донецької
області у відставку. Має стаж
суддівської роботи більш 23 років,
перебуває на обліку управління з 1998
року, отримує щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці.

19 грудня 2013 року позивач звернувся до
управління із заявою якою просив
провести перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці на підставі довідки ТУ ДСА
України в Донецькій області від 05
грудня 2013 року №08-23/1555 відповідно до
якої заробітна плата працюючого на
відповідній посаді судці у відставці
на підставі ст. 129 ЗУ «Про судоустрій і
статус судів», складає на цей час 20097,00
гривень.

Відповіддю начальника управління ПФУ
№115(6/3)М-17-01-15 від 17.01.2014 року відмовлено
йому в перерахуванні щомісячного
довічного грошового утримання,
оскільки перерахунок довічного
грошового утримання Законом України
«Про судоустрій і статус суддів»
передбачено у разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України.

Діяльність позивача як судді, є
публічною службою в розумінні пункту 15
статті З КАС України, спір пов'язаний з
проходженням публічної служби,
вирішення якого правомірно здійснене
за правилами наведеного кодексу,
виходячи з компетенції
адміністративних судів встановленої
пунктом 2 частини 2 статті 17 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 138
Закону України від 7 липня 2010 року № 245
3-УІ «Про судоустрій і статус судців»
передбачено, що суддя, який вийшов у
відставку, після досягнення чоловіками
віку 62 роки, жінками - пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України "Про державну службу",
або за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання.

До змін, внесених Законом України № 3668.
частини перша, друга статті 138 Закону №
2453 мали таку редакцію: «Судді, який
вийшов у відставку, при досягненні
пенсійного віку виплачується пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України «Про державну службу», або за
його вибором щомісячне довічне грошове
утримання.

Таким чином, законом виключно для
суддів у відставці встановлюється
щомісячне довічне грошове утримання
або за їх вибором пенсія державних
службовців, що є гарантією
забезпечення незалежності суддів.

Одержання суддею щомісячного
довічного грошового утримання
обумовлене винятково наявністю стажу
роботи на посаді судці не менше
двадцяти років та виходом у відставку і
не залежить від досягнення суддею
пенсійного віку, передбаченого в
частині першій статті 138 Закону № 2453, в
тому числі перехідного віку,
визначеного у другому реченні цієї
частини для суддів - чоловіків, які
народилися до 31 грудня 1955 року.

Отже, змінивши вік, після досягнення
якого судді мають можливість
реалізувати право на вибір
матеріального забезпечення, а саме
одержувати пенсію державних
службовців або за їх вибором щомісячне
довічне грошове утримання, Верховна
Рада України здійснила свої
конституційні повноваження, не
порушивши при цьому положення статті 126
Конституції України щодо граничного
віку працюючого судці та гарантій
незалежності суддів, положення частин
першої, другої статті 138 №2453
узгоджуються з Конституцією України.

З 1 січня 2011 року стаття 43 Закону
України «Про статус суддів» та
Постанова Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про порядок введення в дію Закону
України «Про статус суддів» у
відповідності з пункту другого
Прикінцевих та Перехідних Положень до
Закону України № 2453 втратили свою
чинність, однак, відповідно до його
норм, із внесеними до нього змінами, які
діють з 1 жовтня 2011 року, положення щодо
визначення розміру щомісячного
довічного грошового утримання судці у
відставці, аналогічні положенню
колишнього Закону України «Про статус
суддів» від 15 грудня 1992 року,
відповідають частині З статті 138
вказаного вище Закону 2453.

Суд встановив, що розмір щомісячного
довічного грошового утримання судці у
відставці прямо залежить від розміру
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді.

Оскільки положеннями статті 43 Закону
України «Про статус суддів» в редакції
1992 року, так і положенням Закону
України «Про судоустрій і статус
судів» від 07.07.2010 року, розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судці у відставці
встановлений від відсотків грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді, то розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці повинен
збільшуватися в разі підвищення
заробітної плати працюючого судці. У
зв'язку з тим, що з 1 грудня 2013 року
заробітна плата працюючого на
відповідній посаді судді змінилася у
бік підвищення, відповідач
зобов'язаний провести позивачу
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, виходячи з
довідки ТУ ДСА України в Донецькій
області, відповідно до заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді.

Довідка ТУ ДСА України в Донецькій
області складена відповідно до
фактичної заробітної плати судці
встановленої ст. 129 Закону України № 2453.

Згідно частини 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів», щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судці у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. За кожний
повний рік роботи на посаді судді понад
20 років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання".

Відповідно до частини 4 статті 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів», у разі зміни розміру грошового
утримання діючих судців
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання. За
нормами частини п'ятою цієї статті
довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України. Разом з
тим, стаття 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» регулюючи
порядок здійснення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України, не
містить підстав забороняючих
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
судів загальної юрисдикції,
господарських судів, спеціалізованих
судів тощо.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03.06.2013 року у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті другої, абзацу
другого пункту 2 розділу другого
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» права щодо
змін умов виплати пенсій і щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці було встановлено, що частина
третя статті 138 Закону України № 2453 до
внесених Законом № 3668 змін
передбачала: «Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80% грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судці, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання». Таким чином, визначений
Законом 2453 порядок нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання було змінено Законом 3668,
внаслідок чого зменшено розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів. Залишивши незмінним
зміст права на щомісячне довічне
грошове утримання суддів, Закон №3668
звузив обсяг цього права, встановивши
обмежену базу для нарахування суддям
щомісячного довічного грошового
утримання, та скасував право суддів на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання без обмеження
граничного розміру, чим знизив і
досягнутий рівень гарантій
незалежності суддів. Отже, частина
третя статті 138 Закону України 2453 не
узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України. Цим
же рішенням Конституційного Суду
України встановлено порядок його
виконання, а саме: - підлягають
застосуванню частини перша, друга
статті 138 Закону №2453 у редакції Закону
№ 3668 як такі, що не суперечать
Конституції України; частина третя
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
України №3668. яка суперечить
Конституції України не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону України № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом №3668 а саме:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Перше, друге, трете речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668. що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини п'ятої статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме: «Пенсія
або щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку", та четверте речення частини
п'ятої статті 138 Закону № 2453 зі змінами,
внесеними Законом № 3668, а саме:
«Довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України. Дія статті
2 Закону № 3668 не поширюється на Закон №
2453. Дія абзацу другого пункту 2 розділу
II «Прикінцеві та перехідні положення"
Закону № 3668 не поширюється на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання)».

Виходячи з вищенаведених положень
закону, обчислення щомісячного
довічного утримання суддів у відставці
повинно здійснюватися у відсотковому
відношенні до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

У зв'язку з зазначеним та
вищевикладеним, відмова відповідача у
проведенні перерахунку розміру
щомісячного грошового утримання судді
у відставці є неправомірною.

Порядок видачі документів для
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці, органами Пенсійного Фонду
України, затвердженого Правлінням
Пенсійного Фонду України 25 січня 2008
року не можуть регулювати порядок
знаходження судді у відставці і
обмежувати права осіб, які отримали
право на відставку та перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання раніше, оскільки Конституція
України, як зазначено в її статті 8 має
найвищу юридичну силу, а її норми є
нормами прямої дії, тому Управління
Пенсійного Фонду України у
Волноваському районі зобов'язано
керуватися Конституцією України як
актом прямої ДІЇ.

Виходячи з норм статті 58 Конституції
України та висновків, викладених у
рішеннях Конституційного суду України
від 22 травня 2008 року і від 03 червня 2013 р
№ 3-рп-2013 випливає висновок, що
матеріальні та соціальні гарантії
судді у відставці, які були встановлені
на час виходу у відставку (тобто на 1998
рік) не можуть бути обмежені або
скасовані, а ні новим законом, а ні
внесенням змін до чинного Закону.
Оскільки на день виходу позивача у
відставку, умови призначення, виплати
та перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, були визначені
статтею 43 Закону України «Про статус
суддів» та Постановою Верховної Ради
України «Про порядок введення в дію
Закону України «Про статус суддів»,
вимоги позивача про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді без обмеження
розміру грошового утримання, є
законними і обґрунтованими.
Пропорційність розміру має
визначатись пропорційності дії норми
права у часі.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої
інстанції дотримався норм
матеріального та процесуального
права під час вирішення справи, тобто
відсутні підстави для скасування або
зміни судового рішення.

Керуючись ст. 198, 200, 205, 206 КАС України,
суд ,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області на постанову Волноваського
районного суду Донецької області від 20
лютого 2014 року - залишити без
задоволення.

Постанову Волноваського
районного суду Донецької області від 20
лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала за наслідками апеляційного
перегляду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого
Адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складення у
повному обсязі.

Ухвала у повному обсязі складена
04 квітня 2014 року.

Колегія суддів
О.А.Нікулін

О.П.Лях

С.В.Жаботинська