Справа № 817/35/14
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/35/14

21 березня 2014 року 16год. 43хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Друзенко Н.В. за участю секретаря
судового засідання Климчук В.В. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник Костевич Т.О.

відповідача: представник Коритнюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрбудреммонтаж
інжинірінг" до Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрбудреммонтаж
інжиніринг" (далі - ТОВ "Укрбудреммонтаж
інжиніринг" звернулось в суд з позовом
до Державної податкової інспекції у
м.Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області (далі - ДПІ у м.Рівному) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №,
№ від 27.08.2013 року, №, №
від 30.09.2013 року та № від 04.11.2013
року.

Позовні вимоги в повній мірі були
підтримані представником позивача в
судовому засіданні, який на їх
обґрунтування зазначив, що ДПІ у
м.Рівному в другому півріччі 2013 року
проведено стосовно ТОВ
"Укрбудреммонтаж інжиніринг" дві
позапланових виїзних документальних
перевірки та одну камеральну. За
результатами камеральної - винесено
податкове повідомлення-рішення №
від 04.11.2013 року про збільшення
грошового зобов'язання з ПДВ на 12833 грн.
та застосування штрафної санкції за
рахунок висновків про те, що позивачем
в порушення вимог п.198.6 ст.198
Податкового Кодексу України, в
декларації з ПДВ за серпень 201З року
включено до складу податкового
кредиту суму ПДВ в розмірі 12833,33 грн. на
підставі податковий накладних, що
виписані більше ніж за 365 календарних
днів. Разом з тим, позивачем включено
до податкового кредиту серпня 2013 року
ПДВ по податковій накладній від 31.08.2012
року, тобто 365-денний строк позивачем
порушено не було. За результатами
позапланової перевірки взаємовідносин
позивача з ФОП ОСОБА_4 ДПІ у м.Рівному
винесено два податкових
повідомлення-рішення № та №
від 27.08.2013 року про збільшення
грошового зобов'язання з податку на
прибуток та з ПДВ, за рахунок висновків
про те, що позивачем безпідставно
сформовано витрати та податковий
кредит по операціям з даним
контрагентом. При цьому, в основу таких
висновків покладено виключно ті
обставини, які висвітлені в акті
перевірки даного контрагента
Гощанською ОДПІ. Разом з тим, висновки
акту Гощанської ОДПІ скасовані в
судовому порядку шляхом визнання
неправомірними дій податкового органу
щодо коригування податкової звітності
СПД ФО ОСОБА_4 та скасування податкових
повідомлень-рішень, винесених за
результатами такої перевірки. За
результатами позапланової перевірки
взаємовідносин позивача з фізичними
особами - підприємцями: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, , ОСОБА_8, ОСОБА_9 ДПІ у м.Рівному
винесено два податкових
повідомлення-рішення №, №
від 30.09.2013 року про збільшення
грошового зобов'язання з податку на
прибуток та з ПДВ, за рахунок висновків
про те, що позивачем безпідставно
сформовано витрати та податковий
кредит по операціям з ФОП ОСОБА_6 та
податковий кредит - з усіма іншими
контрагентами. При цьому, щодо ФОП
ОСОБА_6, то в основу таких висновків
покладено виключно ті обставини, які
висвітлені в акті перевірки даного
контрагента ДПІ у Рівненському районі.
Разом з тим, висновки акту у
Рівненському районі скасовані в
судовому порядку шляхом визнання
неправомірними дій податкового органу
щодо коригування податкової звітності
ФОП ОСОБА_6 та скасування податкових
повідомлень-рішень, винесених за
результатами такої перевірки. Стосовно
інших контрагентів, то висновки органу
доходів і зборів також ґрунтуються на
тому, що господарські операції з ними є
безтоварними, тобто такими, що
відбувалися лише на папері. Разом з тим,
такі висновки є абсолютно
безпідставними, оскільки господарські
операції мали місце, відповідні товари,
отримані позивачем від даних
контрагентів приймали участь в
господарській діяльності ТОВ
"Укрбудреммонтаж інжиніринг",
спрямованій на отримання прибутку. За
наведеного, ствердив, що усі винесені
органом доходів і зборів податкові
повідомлення-рішення є протиправними і
такими, що підлягають до скасування.
Просив позов задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, суду пояснив, що ТОВ
"Укрбудреммонтаж інжиніринг"
правомірно знято з податкового кредиту
суму ПДВ згідно податкової накладної
№1257, виписаної ПП "Торгівельна
компанія "Укр-Пертоль" 31.08.2012 року,
оскільки позивач в порушення п.198.6 ст.198
Податкового Кодексу України включив її
за межами 365-денного терміну. Що
стосується взаємовідносин ТОВ
"Укрбудреммонтаж інжиніринг" з ФОП
ОСОБА_4, то в ході перевірки
встановлено, що вони не містять у своїй
суті розумних економічних причин
(ділової мети). Податковою перевіркою
ФОП ОСОБА_4 встановлено відсутність
реальної можливості придбання товарів
у даного контрагента, що свідчить про
укладення позивачем угод без мети
настання реальних наслідків.
Відповідно податковим органом
зроблено цілком слушні висновки про те,
що вказані операції є безтоварними, а
відтак сформовані позивачем по таким
операціям витрати і податковий кредит
є безпідставними. Що стосується
взаємовідносин ТОВ "Укрбудрем-монтаж
інжиніринг" з ФОП ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, , ОСОБА_8, ОСОБА_9, то за
результатами перевірки усіх цих
контрагентів позивача задекларовані
ними податкові зобов'язання та
податковий кредит відповідно до
податкових декларацій з ПДВ зменшені
до нуля на тій підставі, що податковими
органами за їх місцезнаходженням
констатовано безтоварність операцій з
придбання. Оскільки вказані особи
фактично не придбавали товари, то вони
і не могли їх поставити для позивача.
Відповідно, і господарські операції
позивача з ними є безтоварними. Крім
того, позивачем до перевірки не було
надано документів про приймання
продукції, порядок яких оформлення
передбачено Інструкцією про порядок
приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання по
кількості, затвердженої Постановою
Держарбітражу при Раді Міністерств
СРСР №П-6 від 15.06.1965 року та Інструкцією
про порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання по
якості, затвердженою Постановою
Держарбітражу при раді Міністрів СРСР
№П-7 від 25.04.1966 року, а саме: актів про
фактичну якість та комплектність
продукції; специфікацій, описів та
інших первинних документів, а також не
надано сертифікатів відповідності, які
підтверджують якість товару та
товаросупровідних документів. Також
ТОВ "Укрбудреммонтаж інжиніринг"
безпідставно сформовано витрати по
безтоварним операціям з ФОП ОСОБА_5 та
ФОП ОСОБА_6, оскільки дії з
перерахування постачальнику коштів за
товари відбувалося без фактичного їх
отримання та переходу права власності
на них. З огляду на такі обставини,
доводив,що позовні вимоги є надуманими,
безпідставними, та просив відмовити у
позові повністю.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення представників сторін та
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що з 25 по 31липня 2013
року ДПІ у м.Рівному проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку ТОВ "Укрбудреммонтаж
інжиніринг" з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
взаєморозрахунках з ФОП ОСОБА_4 за
період з 01.08.2012 року по 31.12.2012 року,
березень 2013 року. ЇЇ результати
оформлені актом №586/17-16-22-01/35776584 від
02.08.2013 року (а.с.111-152 том 1).

На підставі акту перевірки ДПІ у
м.Рівному 27.08.2013 року винесено
податкові повідомлення-рішення:

№, яким ТОВ "Укрбудреммонтаж
інжиніринг" збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "податок на
прибуток" на 10500,00 грн., в тому числі 8400,00
грн. - за основним платежем та 2100,00 грн. -
за штрафною санкцією (а.с.155 том 1);

№, яким ТОВ "Укрбудреммонтаж
інжиніринг" збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "податок на
додану вартість по вітчизняних
товарах" на 75110,00 грн., в тому числі 60088,00
грн. - за основним платежем та 15022,00 грн. -
за штрафною санкцією (а.с.156 том 1).

В основу вказаних податкових
повідомлень-рішень покладено висновки
акту перевірки про те, що позивачем в
порушення пункту 44.1 статті 44 розділу II,
підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2
статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 розділу III Податкового
кодексу України завищено витрати, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування за III квартал 2012 року на
40000,00 грн., що призвело до заниження
податку на прибуток за цей період на
8400,00 грн. та податковий кредит на
загальну суму 60088,00 грн., що призвело до
заниження ПДВ за цей період на цю ж
суму, в тому числі на 8000, 00 грн. - за
серпень 2012 року, 4667,00 грн. - за вересень
2012 року та 47421,00 грн. - за березень 2013
року.

Ці висновки, в свою чергу, зроблені на
підставі висновків, які містяться в
актах перевірки контрагента позивача,
що були використані під час перевірки,
результати якої оскаржуються, а саме:
акт Гощанської ОДПІ про результати
невиїзної документальної перевірки
ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
відносин з ТОВ "Автоєвродіагностика" за
період з 01.09.2012 року по 30.09.2012 року
№60/1742/НОМЕР_1 від 01.02.2013 року, акт
Гощанської ОДПІ про результати
невиїзної документальної перевірки
ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
відносин з ТОВ "Автоєвродіагностика" за
період з 01.09.2012 року по 31.10.2012 року
№122/1751/НОМЕР_1 від 09.04.2013 року, акт
Гощанської ОДПІ про результати
невиїзної документальної перевірки
ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
відносин за період з 01.03.2013 року по
31.03.2013 року №171/1700/30135 23713 від 06.06.2013 року
та акт Гощанської МДПІ про результати
невиїзної документальної перевірки
ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
відносин з ТОВ "Блейд України" за період
з 01.08.2012 року по 31.08.2012 року №77/17-51/НОМЕР_1
від 14.02.2013 року (а.с.26-39 том 3).

Так, роблячи висновок про завищення
позивачем у III кварталі 2012 року витрат
на 40000,00 грн., та у серпні 2012 року
податкового кредиту на 8000,00 грн. по
операціям з придбання у ФОП ОСОБА_4
асфальтобетону, відповідач вказав, що
позивачем не надано сертифікат
відповідності, надана ним
товарно-транспортна накладна не
належним чином заповнена, за даними
Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
встановлена розбіжність між
задекларованим позивачем податковим
кредитом і задекларованими ФОП ОСОБА_4
податковим зобов'язанням на рівні 8000,00
грн. за серпень 2012 року, і головне, актом
перевірки ФОП ОСОБА_4 №77/17-51/НОМЕР_1 від
14.02.2013 року констатовано, що вказаний
суб'єкт господарювання не міг
поставити позивачу вказаний товар,
оскільки по ланцюгу постачання: ТОВ
"Кемімпекс"> ТОВ "Блейд України" > ФОП
ОСОБА_4 встановлена неможливість
поставки такого товару (а.с.116-121 том 1).

Роблячи висновок про завищення
позивачем у вересні 2012 року
податкового кредиту на 4667,00 грн. по
операціям з придбання у ФОП ОСОБА_4
цегли, відповідач вказав, що позивачем
надано товарно-транспортні накладні,
які оформлені неналежним чином, за
даними Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
встановлена розбіжність між
задекларованим позивачем податковим
кредитом і задекларованими ФОП ОСОБА_4
податковим зобов'язанням на рівні 4666,67
грн. за вересень 2012 року, і головне,
актами перевірки ФОП ОСОБА_4
№60/1742/НОМЕР_1 від 01.02.2013 року та
№122/1751/НОМЕР_1 від 09.04.2013 року
констатовано, що вказаний суб'єкт
господарювання не міг поставити
позивачу вказаний товар, оскільки по
ланцюгу постачання: ТОВ "Ексімпторг" >
ТОВ "Автоєвродіагностика"> ФОП ОСОБА_4
встановлена неможливість поставки
такого товару (а.с.128-130 том 1).

Роблячи висновок про завищення
позивачем у березні 2013 року
податкового кредиту на 47421,00 грн. по
операціям з придбання у ФОП ОСОБА_4
будівельних матеріалів відповідач
вказав, що позивачем не надано
товарно-транспортні накладні, за
даними Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
встановлена розбіжність між
задекларованим позивачем податковим
кредитом і задекларованими ФОП ОСОБА_4
податковим зобов'язанням на рівні 47421,00
грн. за березень 2013 року, і актом
перевірки ФОП ОСОБА_4 №171/1700/НОМЕР_1 від
06.06.2013 року констатова-но, що вказаний
суб'єкт господарювання не міг
поставити позивачу вказаний товар,
оскільки по ланцюгу постачання: ТОВ
"Еліт Трейд Сервіс" > ФОП ОСОБА_4
встановлена неможливість поставки
такого товару (а.с.146-149 том 1).

Факт віднесення позивачем до валових
витрат за III квартал 2012 року видатків у
розмірі 40000,00 грн., а до складу
податкового кредиту серпня-вересня 2012
року та березня 2013 року ПДВ у
відповідних сумах, за операціями з
даним контрагентом визнано сторонами,
а тому з врахуванням норми частини
третьої статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд приймає вказані обставини
без доказування.

На підтвердження факту здійснення
відповідних господарських операцій з
ФОП ОСОБА_4 позивачем надано договір
(а.с.156-157 том 2), видаткові накладні (а.с.
210-212 том 1, а.с.177-179 том 2),
товарно-транспортні накладні
(а.с.174-176,180-189 том 2), податкові накладні
(а.с.207-209, 213-218 том 1), докази оплати
(а.с.197-206 том 1, а.с.30-37, а.с.78-88 том 2),
докази оприбуткування товару по
бухгалтерському та складському обліку
(а.с.162-170,173 том 2) та докази використання
у власній господарській діяльності
(а.с.171-172 том 2).

В силу вимог пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України, витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших
витрат, визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

В свою чергу, витрати операційної
діяльності, відповідно до підпункту
138.1.1. цього пункту, включають:
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

А в силу вимог пункту 138.2 цієї статті,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.6 цієї статті,
собівартість придбаних та
реалізованих товарів формується
відповідно до ціни їх придбання з
урахуванням ввізного мита і витрат на
доставку та доведення до стану,
придатного для продажу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 цього Кодексу, не включаються
до складу валових витрат, витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Пред'явлені позивачем та досліджені
судом документи є первинними
документами у розумінні статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" №996-XIV
від 16.07.1999 року, а з інших даних
вбачається, що фактичний рух активів та
зміни у власному капіталі платника
податків у зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце. Крім того,
позивачем підтверджено, а відповідачем
не спростовано і факт використання
придбаних у ФОП ОСОБА_4 будівельних
матеріалів у власній господарській
діяльності. Не спростовано також і
господарський сенс таких операцій.

Що стосується зауважень відповідача до
порядку заповнення
товарно-транспортних накладних, то
будь-які недоліки в оформленні даних
документів є порушенням
автомобільного, а не податкового
законодавства.

Відповідно, суд вважає висновки
відповідача про завищення позивачем
валових витрат за III квартал 2012 року на
40000,00 грн. безпідставними.

В силу вимог підпункту 200.1 статті 200
Податкового кодексу України, сума
податку на додану вартість, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. В свою чергу,
податковий кредит звітного періоду,
відповідно до пункту 198.3 статті 198 цього
Кодексу, визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу (17%,
або 0%) протягом такого звітного періоду
у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
споруджен-ням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. При цьому, право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В силу вимог пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Долучені до матеріалів справи
документи свідчать про те, що
постачальником товару ФОП ОСОБА_4 були
виписані позивачу податкові накладні,
що містять всі, передбачені статтею 201
Податкового кодексу України,
реквізити та відповідають вимогам
наказу Міністерства фінансів України
№1379 від 01.11.2011 року "Про затвердження
форми податкової накладної та Порядку
заповнення податкової накладної",
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22.11.2011 року за №1333/20071,
що був чинним до 01.03.2014 року. І на момент
виписування податкової накладної і на
даний час контрагент позивача - ФОП
ОСОБА_4 є зареєстрованим платником ПДВ
(а.с.234 том 3).

Відповідно, податковий кредит,
сформований позивачем на підставі
податкових накладних, виписаних ФОП
ОСОБА_4 вважається підтвердженим.

Окремо слід зауважити, що розбіжності
між задекларованим позивачем
податковим кредитом і задекларованими
ФОП ОСОБА_4 податковим зобов'язанням за
відповідні податкові періоди в Системі
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України виникла не за рахунок
того, що вказаний контрагент не подавав
податкову звітність, або не
задекларував відповідну суму ПДВ у
складі своїх зобов'язань, а за рахунок
того, що за наслідками його податкових
перевірок - Гощанська ОДПІ самостійно
відкорегувала його податкову
звітність в Системі на підставі
власних висновків про необхідність
зменшення до нуля податкового кредиту
та податкових зобов'язань ФОП ОСОБА_4

Разом з тим, такі дії податкового
органу визнані протиправними судовим
рішенням в адміністративній справі
№817/2390/13-а, яке набрало законної сили
(а.с.191-196 том 1).

З огляду на вказане, висновки
відповідача про завищення позивачем
податкового кредиту на загальну суму
60088,00 грн., є безпідставними.

Відповідно, податкові
повідомлення-рішення ДПІ у м.Рівному
№ та № від 27.08.2013 року не
відповідають вимогам законності та
обґрунтованості.

Судом встановлено, що з 25 по 31 липня 2013
року ДПІ у м.Рівному проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку ТОВ "Укрбудреммонтаж
інжиніринг" з питань дотримання вимог
податкового законодавства, при
взаєморозрахунках з фізичними
особами-підприємцями ОСОБА_5 за
вересень 2012 року, ОСОБА_6 за листопад,
грудень 2012 року, лютий 2013 року, ОСОБА_7
за грудень 2012 року, за лютий 2013 року,
ОСОБА_8 за лютий, березень 2013 року,
ОСОБА_9 за квітень 2013 року. ЇЇ
результати оформлені актом
№658/17-16-22-01/35776584 від 04.09.2013 року (а.с.16-110
том 1).

На підставі акту перевірки ДПІ у
м.Рівному 30.09.2013 року винесено
податкові повідомлення-рішення:

№, згідно якого ТОВ
"Укрбудреммонтаж інжиніринг" збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем "податок на прибуток" на 33286,50
грн., в тому числі 22191,00 грн. - за основним
платежем та 11095,50 грн. - за штрафною
санкцією (а.с.158 том 1);

№, згідно якого ТОВ
"Укрбудреммонтаж інжиніринг" збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем "податок на додану вартість по
вітчизняних товарах" на 396549,00 грн., в
тому числі 264366,00 грн. - за основним
платежем та 132183,00 грн. - за штрафною
санкцією (а.с.159 том 1).

В основу податкового
повідомлення-рішення № від 30.09.2013
року покладено висновки акту перевірки
про те, що позивачем в порушення пункту
44.1 статті 44 розділу II, підпункту 138.1.1
пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138,
підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
розділу III Податкового кодексу України,
завищено витрати, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування за III
квартал 2012 року на 105671,00 грн. по
взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_5, в
результаті чого занижено податок на
прибуток за цей період на 22191,00 грн.

В основу податкового
повідомлення-рішення № від 30.09.2013
року покладено висновки акту перевірки
про те, що позивачем в порушення п.198.1,
п.198.3, п.198.6 ст.198 розділу V Податкового
кодексу України безпідставно
віднесено до складу податкового
кредиту ПДВ в загальній сумі 264366,00 грн.,
в тому числі: в сумі 21667,00 грн. - за
вересень 2012 року по операціям
придбання товарів у ФОП ОСОБА_5; у сумі
12500,00 грн. - за лютий 2013 року та у сумі
23873,00 грн. - за березень 2013 року по
операціям придбання товарів у ФОП
ОСОБА_8; в сумі 82667,00 грн. - за грудень 2012
року та у сумі 39938,00 грн. - за лютий 2013
року по операціям придбання товарів у
ФОП ОСОБА_7; у сумі 1667,00 грн. - за квітень
2013 року по операціям придбання товарів
у ФОП ОСОБА_9; у сумі 11000,00 грн. - за
листопад 2012 року, у сумі 32054,00 грн. - за
грудень 2012 року та у сумі 39000,00 грн. - за
лютий 2013 року по операціям з придбання
товарів у ФОП ОСОБА_6

Слід зазначити, що у висновках акту
перевірки також зазначено, що
завищення валових витрат по операціям
з ФОП ОСОБА_6 за IV квартал 2012 року на
98813,99 грн., однак такі висновки не
потягнули за собою нарахування податку
на прибуток, як і висновки про
завищення податкового кредиту по
операціям з ФОП ОСОБА_6 на 19763,00 грн., які
не потягнули за собою нарахування ПДВ.
Висновки по даним операціям не
потягнули за собою нарахувань з огляду
на те, що зроблені по ланцюгу
постачання: ФОП ОСОБА_6 > ТОВ
"Укрбудреммонтаж інжиніринг" > ТОВ
"Рівнетрансбуд", де позивач виступив і
покупцем, і продавцем, тобто його
податкові зобов'язання в сумі 19397,00 грн.,
сформовані по операції з придбання,
перекриті податковим кредитом в сумі
19763,00 грн., сформованим по операції з
продажу, а валові витрати в сумі 96983,00
грн. по операції з придбання, перекриті
валовим доходом в сумі 98813,00 грн. по
операції з продажу. Відповідно, оцінку
вказаним висновкам ДПІ у м.Рівному суд
не надає, як таким, що не мають
відношення до даного
адміністративно-правового спору.

Висновки ж , які стосуються спору, в
свою чергу, зроблені на підставі
висновків, які містяться в актах
перевірки контрагентів позивача, що
були використані під час перевірки,
результати якої оскаржуються.

Так, що стосується взаємовідносин
позивача з ФОП ОСОБА_5, то в основу
висновків покладено акт Гощанської
МДПІ про результати невиїзної
документальної перевірки ФОП ОСОБА_5 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських відносин за
вересень 2012 року №151/1742/НОМЕР_2 від
13.05.2013 року (а.с.16-25 том 3).

Роблячи висновок про завищення
позивачем витрат у III кварталі 2012 року
на 105671,00 грн. та податкового кредиту у
вересні 2012 року на 21667,00 грн. по
операціям з придбання у ФОП ОСОБА_5
асфальтобетону, відповідач вказав, що
позивачем не надано документів про
приймання продукції, порядок яких
оформлення передбачено Інструкцією
про порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання по
кількості, затвердженої Постановою
Держарбітражу при Раді Міністерств
СРСР №П-6 від 15.06.1965 року та Інструкцією
про порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання по
якості, затвердженою Постановою
Держарбітражу при раді Міністрів СРСР
№П-7 від 25.04.1966 року, а саме: актів про
фактичну якість та комплектність
продукції; специфікацій, описів та
інших первинних документів, а також не
надано сертифікатів відповідності, які
підтверджують якість товару та
товаросупровідних документів, за
даними Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
встановлена розбіжність між
задекларованим позивачем податковим
кредитом і задекларованими ФОП ОСОБА_5
податковим зобов'язанням на рівні на
21667,00 грн. за вересень 2012 року, і головне,
актом перевірки ФОП ОСОБА_5
№151/1742/НОМЕР_2 від 13.05.2013 року
констатовано, що вказаний суб'єкт
господарювання не міг поставити
позивачу вказаний товар, оскільки по
ланцюгу постачання ТОВ "Інфініті
центр"> ФОП ОСОБА_5 встановлена
неможливість поставки такого товару
(а.с.30 том 1).

Факт віднесення позивачем до валових
витрат за III квартал 2012 року видатків у
розмірі 105671,00 грн. а до складу
податкового кредиту вересня 2012 року -
21667,00 грн. ПДВ, за операціями з даним
контрагентом визнано сторонами, а тому
з врахуванням норми частини третьої
статті 72 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд приймає
вказані обставини без доказування.

На підтвердження факту здійснення
відповідних господарських операцій з
ФОП ОСОБА_5 позивачем надано договора
(а.с.150-155 том 2, а.с.44-49 том 3), видаткові
накладні (а.с.39-43 том 2, а.с.70-71, 76, 78, 81 том
3), податкові накладні (а.с.93-95 том 2, а.с.72,
79, 82 том 3), товарно-транспортні
накладні а.с.73-75, 77, 80, 83-85 том 3), докази
оплати (а.с.189, 197-206 том 1, а.с.30-37, а.с.78-88
том 2), докази оприбуткування товару по
бухгалтерському та складському обліку
(а.с.61-69 том 3) та докази використання у
власній господарській діяльності
(а.с.50-60 том 3).

Пред'явлені позивачем та досліджені
судом документи є первинними
документами у розумінні статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" №996-XIV
від 16.07.1999 року, з них вбачається, що
фактичний рух активів та зміни у
власному капіталі платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце. Крім того,
позивачем підтверджено, а відповідачем
не спростовано і факт використання
придбаних у ФОП ОСОБА_5 будівельних
матеріалів у власній господарській
діяльності. Не спростовано також і
господарський сенс таких операцій.

Висновки акту перевірки з приводу
відсутності документів, що засвідчують
транспортування товару судом до уваги
не беруться, позаяк відсутність
належним чином оформлених
товарно-транспортних накладних,
подорожних листів та/або шляхових
листів на міжміські перевезення
свідчить лише про порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, а не податкового
законодавства. Крім того, докази
транспортування товару для позивача
надано суду.

Висновки органу доходів і зборів
щодо відсутності документів, які
підтверджують передачу товару від
продавця до покупця не ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства та
спростовуються даними самого акту
перевірки, позаяк належним доказом
передачі товару є якраз видаткова
накладна, яка, за умови належного
оформлення підписами і печатками
продавця і покупця відповідних граф:
«здав»/«прийняв», є належним первинним
документом, що підтверджує передачу
товару, а такі документи, які
передбачені постановами Державного
арбітражного СРСР від 15.06.1965 року та від
25.04.1966 року, можуть оформлятися за
домовленістю сторін, але вони не є
обов'язковими первинними документами,
на підставі яких здійснюється
податковий облік.

З огляду на встановлені судом фактичні
обставини, суд вважає, що позивач при
формуванні витрат по господарським
операціям з ФОП ОСОБА_5 дотримався
вимог підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту
138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 розділу III Податкового
кодексу України. Відповідно, висновки
відповідача про завищення позивачем
валових витрат за III квартал 2012 року на
105671,00 грн. є безпідставними.

Також долучені до матеріалів справи
документи свідчать про те, що
постачальником товару ФОП ОСОБА_5 були
виписані позивачу податкові накладні,
що містять всі, передбачені статтею 201
Податкового кодексу України,
реквізити та відповідають вимогам
наказу Міністерства фінансів України
№1379 від 01.11.2011 року "Про затвердження
форми податкової накладної та Порядку
заповнення податкової накладної",
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22.11.2011 року за №1333/20071,
що був чинним до 01.03.2014 року. І на момент
виписування податкової накладної і на
даний час контрагент позивача - ФОП
ОСОБА_5 є зареєстрованим платником ПДВ
(а.с.235 том 3).

Відповідно, податковий кредит,
сформований позивачем на підставі
податкових накладних, виписаних даним
контрагентом вважається
підтвердженим.

Що стосується розбіжності між
задекларованим позивачем податковим
кредитом і задекларованими ФОП ОСОБА_5
податковим зобов'язанням за відповідні
податкові періоди в Системі
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України виникла не за рахунок
того, що вказаний контрагент не подавав
податкову звітність, або не
задекларував відповідну суму ПДВ у
складі своїх зобов'язань, а за рахунок
того, що за наслідками його податкової
перевірки - Гощанська ОДПІ самостійно
відкорегувала його податкову
звітність в Системі на підставі
власних висновків про необхідність
зменшення до нуля податкового кредиту
та податкових зобов'язань ФОП ОСОБА_5

З огляду на вказане, висновки
відповідача про завищення позивачем
податкового кредиту на загальну суму
21667,00 грн. у вересні 2012 року також є
безпідставними.

Що стосується взаємовідносин позивача
з ФОП ОСОБА_6, то в основу висновків
покладено акти ДПІ у Рівненському
районі №000119/17-12-17-02/НОМЕР_3 від 26.06.2013
року, №000101/17-12-17-02/НОМЕР_3 від 04.06.2013 року
та акт про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ФОП
ОСОБА_6 з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
відносин з ФОП ОСОБА_7 за січень 2012 року
та з ТОВ "Блейд-Україна" за серпень 2012
року; з питань формування податкового
зобов'язання та податкового кредиту
декларації з ПДВ за жовтень, листопад,
грудень 2012 року №000087/17-12-17-02/9 від
18.05.2013 року (а.с.220-233 том 2).

Роблячи висновок про завищення
позивачем податкового кредиту на 11000,00
грн. у листопаді 2012 року, на 32054,00 грн. -
у грудня 2012 року та на 39000,00 грн. - у
лютому 2013 року по операціям з придбання
товарів у ФОП ОСОБА_6, відповідач
вказав, що позивачем не надано
товаросупровідних документів,
видаткові накладні оформлені з
порушеннями, оскільки в них відсутні
дані про матеріально-відповідальну
особу, яка отримала товар, за даними
Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
встановлена розбіжність між
задекларованим позивачем податковим
кредитом і задекларованими ФОП ОСОБА_6
податковим зобов'язанням, а актами
перевірки даного контрагента
констатовано, що вказаний суб'єкт
господарювання не міг поставити
позивачу обумовлений товар, оскільки
по ланцюгам постачання встановлена
неможливість поставки такого товару
ФОП ОСОБА_6 (а.с.56 том 1).

Факт формування позивачем податкового
кредиту листопада - грудня 2012 року,
лютого 2013 року з урахуванням ПДВ по
операціям з даним контрагентом визнано
сторонами, а тому з врахуванням норми
частини третьої статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд приймає вказані обставини
без доказування.

На підтвердження факту здійснення
відповідних господарських операцій з
ФОП ОСОБА_6 позивачем надано договора
(а.с.146-149 том 2, 86-89 том 3), видаткові
накладні (а.с.18-19,21,26,29,38,44-46,52,55-57 том 2),
податкові накладні (а.с.58, 60, 68-70, 89-92, 96-98
том 2), товарно-транспортні накладні
(а.с.114,121-129 том 2, а.с.95, 97, 100, 104, 106, 110, 112,
117, 122, 127, 129 том 3), докази оплати (а.с.189,
197-206 том 1, а.с.30-37, 78-88 том 2), докази
оприбуткування товару по
бухгалтерському та складському обліку
(а.с.90-94, 96, 98-99, 101-103, 105, 107-109, 11, 113-116, 118-121,
123-126, 128 том 3) та докази використання у
власній господарській діяльності
(а.с.130-145 том 3).

Пред'явлені позивачем та досліджені
судом документи є первинними
документами у розумінні статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" №996-XIV
від 16.07.1999 року, з них вбачається, що
фактичний рух активів та зміни у
власному капіталі платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце. Крім того,
позивачем підтверджено, а відповідачем
не спростовано і факт використання
придбаних у ФОП ОСОБА_6 будівельних
матеріалів у власній господарській
діяльності. Не спростовано також і
господарський сенс таких операцій.

Висновки акту перевірки з приводу
відсутності документів, що засвідчують
транспортування товару судом до уваги
не беруться, позаяк відсутність
належним чином оформлених
товарно-транспортних накладних,
подорожних листів та/або шляхових
листів на міжміські перевезення
свідчить лише про порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, а не податкового
законодавства. Крім того, докази
транспортування товару для позивача
надано суду.

Що стосується зауважень до
оформлення видаткових накладних, а
саме, що у видаткових накладних
позивача відсутнє прізвище
матеріально-відповідальної особи на
відвантаження та отримання
товарно-матеріальних цінностей, слід
зазначити наступне.

Згідно з пунктом 2.4. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24.05.1995 року, який зареєстрований
в Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за №168/704, первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Таким чином, не приймається в
якості первинного той документ, який не
дає змогу ідентифікувати осіб, що брали
участь у здійсненні господарської
операції.

Не дивлячись на те, що видаткові
накладні, надані позивачем не містять
прізвище особи, яка брала участь у
здійсненні господарської операції,
проблем з її ідентифікацією не виникає:
оскільки підпис особи, яка отримала
товарно-матеріальні цінності
скріплено печаткою ТОВ
"Укрбудреммонтаж інжиніринг", такою
особою є директор Товариства.

Долучені до матеріалів справи
документи свідчать про те, що
постачальником товару ФОП ОСОБА_6 були
виписані позивачу податкові накладні,
що містять всі, передбачені статтею 201
Податкового кодексу України,
реквізити та відповідають вимогам
наказу Міністерства фінансів України
№1379 від 01.11.2011 року "Про затвердження
форми податкової накладної та Порядку
заповнення податкової накладної",
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22.11.2011 року за №1333/20071,
що був чинним до 01.03.2014 року. І на момент
виписування податкової накладної і на
даний час контрагент позивача - ФОП
ОСОБА_6 є зареєстрованим платником ПДВ
(а.с.236 том 3).

Відповідно, податковий кредит,
сформований позивачем на підставі
податкових накладних, виписаних ФОП
ОСОБА_6 вважається підтвердженим.

Окремо слід зауважити, що розбіжності
між задекларованим позивачем
податковим кредитом і задекларованими
ФОП ОСОБА_6 податковим зобов'язанням за
відповідні податкові періоди в Системі
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України виникла не за рахунок
того, що вказаний контрагент не подавав
податкову звітність, або не
задекларував відповідну суму ПДВ у
складі своїх зобов'язань, а за рахунок
того, що за наслідками його податкових
перевірок - ДПІ у Рівненському районі
самостійно відкорегувала його
податкову звітність в Системі на
підставі власних висновків про
необхідність зменшення до нуля
податкового кредиту та податкових
зобов'язань ФОП ОСОБА_6

Разом з тим, такі дії податкового
органу визнані протиправними судовим
рішенням в адміністративній справі
№817/2459/13-а, яке набрало законної сили
(а.с.1-9 том 2).

З огляду на вказане, висновки
відповідача про завищення позивачем
податкового кредиту на загальну суму
82054,00 грн., є безпідставними.

Що стосується взаємовідносин позивача
з ФОП ОСОБА_8, то в основу висновків
покладено акт ДПІ у Рівненському
районі про результати невиїзної
документальної перевірки ФОП ОСОБА_8 з
питань формування в декларації з ПДВ за
лютий 2013 року податкового зобов'язання
та податкового кредиту
№-17-02/НОМЕР_4 від 31.05.2013 року
(а.с.235-240 том 2).

Роблячи висновок про завищення
позивачем податкового кредиту на 12500,00
грн. - за лютий 2013 року та на 23873,00 грн. -
за березень 2013 року по операціям
придбання товарів у ФОП ОСОБА_8,
відповідач вказав, що позивачем не
надано документів про приймання
продукції, порядок яких оформлення
передбачено Інструкцією про порядок
приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання по
кількості, затвердженої Постановою
Держарбітражу при Раді Міністерств
СРСР №П-6 від 15.06.1965 року та Інструкцією
про порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання по
якості, затвердженою Постановою
Держарбітражу при раді Міністрів СРСР
№П-7 від 25.04.1966 року, а саме: актів про
фактичну якість та комплектність
продукції; специфікацій, описів та
інших первинних документів, а також не
надано сертифікатів відповідності, які
підтверджують якість товару, не надано
товаросупровідних документів,
видаткові накладні оформлені з
порушеннями, оскільки в них відсутні
дані про матеріально-відповідальну
особу, яка отримала товар, за даними
Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
встановлена розбіжність між
задекларованим позивачем податковим
кредитом і задекларованими ФОП ОСОБА_8
податковим зобов'язанням на загальну
суму 36373,33 грн., а актами перевірки
даного контрагента констатовано, що
вказаний суб'єкт господарювання не міг
поставити позивачу обумовлений товар,
оскільки по ланцюгам постачання: ПП
ОСОБА_15 >ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_6 > ФОП
ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_7 > ФОП ОСОБА_8
встановлена неможливість поставки
такого товару (а.с.59-70 том 1).

Факт формування позивачем податкового
кредиту лютого-березня 2013 року з
урахуванням ПДВ по операціям з даним
контрагентом визнано сторонами, а тому
з врахуванням норми частини третьої
статті 72 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд приймає
вказані обставини без доказування.

На підтвердження факту здійснення
відповідних господарських операцій з
ФОП ОСОБА_8 позивачем надано договір
(а.с.199-201 том 3), видаткові накладні
(а.с.11-17, 20 том 2), податкові накладні
(а.с.66-67, 71-73, 75-77 том 2),
товарно-транспортні накладні (а.с.115-120,
130 том 2, а.с.204, 207, 209, 213, 217, 220, 222, 224, 226 том
3), докази оплати (а.с.189, 197-206 том 1, а.с.30-37,
78-88 том 2), докази оприбуткування товару
по бухгалтерському та складському
обліку (а.с.202-203, 205-206, 208, 210-212, 214-216, 218-219,
221, 223, 225 том 3).

Що стосується взаємовідносин позивача
з ФОП ОСОБА_7, то в основу висновків
покладено акт ДПІ у Рівненському
районі про результати невиїзної
документальної перевірки ФОП ОСОБА_7
при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з ФОП ОСОБА_16 за грудень
2011 року, січень, березень 2012 року, з ФОП
ОСОБА_9 за листопад-грудень 2011 року,
січень 2012 року, з ТОВ "Блейд-Україна" за
серпень 2012 року з питань формування
податкового зобов'язання та
податкового кредиту в декларації з ПДВ
за жовтень та грудень 2012 року
№000083/17-12-17-02/НОМЕР_5 від 30.04.2013 року
(а.с.1-15 том 3).

Роблячи висновок про завищення
позивачем податкового кредиту на 82667,00
грн. - за грудень 2012 року та на 39938,00 грн. -
за лютий 2013 року по операціям придбання
товарів у ФОП ОСОБА_7, відповідач
вказав, що позивачем не надано
документів про приймання продукції,
порядок яких оформлення передбачено
Інструкцією про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення і товарів народного
споживання по кількості, затвердженої
Постановою Держарбітражу при Раді
Міністерств СРСР №П-6 від 15.06.1965 року та
Інструкцією про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення і товарів народного
споживання по якості, затвердженою
Постановою Держарбітражу при раді
Міністрів СРСР №П-7 від 25.04.1966 року, а
саме: актів про фактичну якість та
комплектність продукції; специфікацій,
описів та інших первинних документів, а
також не надано сертифікатів
відповідності, які підтверджують
якість товару, не надано
товаросупровідних документів,
видаткові накладні оформлені з
порушеннями, оскільки в них відсутні
дані про матеріально-відповідальну
особу, яка отримала товар, за даними
Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
встановлена розбіжність між
задекларованим позивачем податковим
кредитом і задекларованими ФОП ОСОБА_7
податковим зобов'язанням на загальну
суму 122604,67 грн., а актами перевірки
даного контрагента констатовано, що
вказаний суб'єкт господарювання не міг
поставити позивачу обумовлений товар,
оскільки по ланцюгам постачання: ТОВ
"Магнолія Плюс > ФОП ОСОБА_7 та іншим
встановлена неможливість поставки
такого товару (а.с.71-80,78-100 том 1).

Факт формування позивачем податкового
кредиту грудня 2012 року, лютого 2013 року з
урахуванням ПДВ по операціям з даним
контрагентом визнано сторонами, а тому
з врахуванням норми частини третьої
статті 72 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд приймає
вказані обставини без доказування.

На підтвердження факту здійснення
відповідних господарських операцій з
ОСОБА_7 позивачем надано договора
(а.с.158-161 том 2, а.с.146-149 том 3), видаткові
накладні (а.с.22, 24-25, 27-28, 47-51, 53-54 том 2),
податкові накладні (а.с.59,61-63,65, 99-112 том
2), товарно-транспортні накладні
(а.с.113-144 том 2, а.с.153, 157, 159, 161, 169, 171, 174, 179,
182, 184, 187, 189, 191, 193, 195, 197 том 3), докази
оплати (а.с.189, 197-206 том 1, а.с.30-37, 78-88 том 2),
докази оприбуткування товару по
бухгалтерському та складському обліку
(а.с.150-152, 154-156, 158, 160, 162-168, 170, 172-173, 175-178,
180-181,183, 185-186, 188, 190, 192, 194, 196, 198 том 3).

Що стосується взаємовідносин позивача
з ФОП ОСОБА_9, то в основу висновків
покладено акт ДПІ у м.Рівному про
результати невиїзної документальної
перевірки ФОП ОСОБА_9 з питань
правомірності формування податкового
кредиту з ПДВ за квітень 2013 року
№118/1745/1 від 26.07.2013 року (а.с.216-219 том
2).

Роблячи висновок про завищення
позивачем податкового кредиту на 1667,00
грн. - за квітень 2013 року по операціям
придбання товарів у ФОП ОСОБА_9,
відповідач вказав, що позивачем не
надано документів про приймання
продукції, порядок яких оформлення
передбачено Інструкцією про порядок
приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання по
кількості, затвердженої Постановою
Держарбітражу при Раді Міністерств
СРСР №П-6 від 15.06.1965 року та Інструкцією
про порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання по
якості, затвердженою Постановою
Держарбітражу при раді Міністрів СРСР
№П-7 від 25.04.1966 року, а саме: актів про
фактичну якість та комплектність
продукції; специфікацій, описів та
інших первинних документів, а також не
надано сертифікатів відповідності, які
підтверджують якість товару, не надано
товаросупровідних документів,
видаткові накладні оформлені з
порушеннями, оскільки в них відсутні
дані про матеріально-відповідальну
особу, яка отримала товар, за даними
Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
встановлена розбіжність між
задекларованим позивачем податковим
кредитом і задекларованими ФОП ОСОБА_9
податковим зобов'язанням на загальну
суму 1667,00 грн., а актами перевірки
даного контрагента констатовано, що
вказаний суб'єкт господарювання не міг
поставити позивачу обумовлений товар,
оскільки по ланцюгам постачання
встановлена неможливість поставки
такого товару (а.с.100-105 том 1).

Факт формування позивачем податкового
кредиту квітня 2013 року з урахуванням
ПДВ по операціям з даним контрагентом
визнано сторонами, а тому з врахуванням
норми частини третьої статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд приймає вказані обставини
без доказування.

На підтвердження факту здійснення
відповідних господарських операцій з
ОСОБА_9 позивачем надано договір
(а.с.227-228 том 3), видаткову накладну (а.с.10
том 2), податкову накладну (а.с.74 том 2),
товарно-транспортні накладні (а.с.145 том
2, а.с.233 том 3), докази оплати (а.с.189, 197-206
том 1, а.с.30-37, 78-88 том 2), докази
оприбуткування товару по
бухгалтерському та складському обліку
(а.с.229-232 том 3).

Пред'явлені позивачем та досліджені
судом документи є первинними
документами у розумінні статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" №996-XIV
від 16.07.1999 року, з них вбачається, що
фактичний рух активів та зміни у
власному капіталі платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце. Не спростовано
також і господарський сенс таких
операцій.

Висновки акту перевірки з приводу
відсутності документів, що засвідчують
транспортування товару судом до уваги
не беруться, позаяк відсутність
належним чином оформлених
товарно-транспортних накладних,
подорожних листів та/або шляхових
листів на міжміські перевезення
свідчить лише про порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, а не податкового
законодавства. Крім того, докази
транспортування товару для позивача
надано суду.

Висновки органу доходів і зборів
щодо відсутності документів, які
підтверджують передачу товару від
продавця до покупця не ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства та
спростовуються даними самого акту
перевірки, позаяк належним доказом
передачі товару є якраз видаткова
накладна, яка, за умови належного
оформлення підписами і печатками
продавця і покупця відповідних граф:
«здав»/«прийняв», є належним первинним
документом, що підтверджує передачу
товару, а такі документи, які
передбачені постановами Державного
арбітражного СРСР від 15.06.1965 року та від
25.04.1966 року, можуть оформлятися за
домовленістю сторін, але вони не є
обов'язковими первинними документами,
на підставі яких здійснюється
податковий облік.

Крім того, долучені до матеріалів
справи документи свідчать про те, що
постачальниками товарів: ФОП ОСОБА_8,
ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_9 були виписані
позивачу податкові накладні, що
містять всі, передбачені статтею 201
Податкового кодексу України,
реквізити та відповідають вимогам
наказу Міністерства фінансів України
№1379 від 01.11.2011 року "Про затвердження
форми податкової накладної та Порядку
заповнення податкової накладної",
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22.11.2011 року за №1333/20071,
що був чинним до 01.03.2014 року.

І на момент виписування податкової
накладної і на даний час контрагенти
позивача ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_7 є
зареєстрованими платниками ПДВ
(а.с.237-238 том 3), а контрагент позивача
ФОП ОСОБА_9 був зареєстрованим
платником ПДВ до 29.07.2013 року (а.с.239 том 3).

Відповідно, податковий кредит,
сформований позивачем на підставі
податкових накладних, виписаних даними
контрагентами вважається
підтвердженим.

Окремо слід зауважити, що розбіжності
між задекларованим позивачем
податковим кредитом і задекларованими
даними контрагентами податковим
зобов'язанням за відповідні податкові
періоди в Системі автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
виникла не за рахунок того, що вони не
подавали податкову звітність, або не
задекларували відповідну суму ПДВ у
складі своїх зобов'язань, а за рахунок
того, що за наслідками їх податкових
перевірок - органи доходів і зборів
самостійно відкорегували їхню
податкову звітність в Системі на
підставі власних висновків про
необхідність зменшення до нуля
податкового кредиту та податкових
зобов'язань.

Сукупністю зібраних у справі
доказів доведено, що податковий кредит
позивача сформовано у повній
відповідності до вимог пунктів 198.1-198.6
статті 198, пункту 200.1 статті 200
Податкового кодексу України.

Виникнення права позивача на
податковий кредит є наслідком
фактичного проведення господарських
операцій, які є об'єктом оподаткування
податком на додану вартість,
підтверджені первинними документами
бухгалтерського обліку, у тому числі
податковими накладними.

Відповідач, зі свого боку, не надав
будь-яких належних доказів щодо
фіктивності господарських операцій, за
наслідками яких було сформовано
позивачем оспорюваний податковий
кредит, та не навів жодних фактичних
даних, які б викликали сумнів у
реальності виконання операцій з
поставки товарів позивачу.

Посилання відповідача на акти
перевірок контрагентів позивача судом
до уваги не беруться, позаяк вказані
акти можуть нести негативні наслідки
лише для таких платників, що повністю
кореспондується зі статтею 61
Конституції України.

З урахуванням зазначеного суд
приходить до висновку, що у податкового
органу були відсутні законні підстави
для зменшення позивачу суми
податкового кредиту, та, відповідно,
для нарахування податку на додану
вартість згідно з оспорюваним
податковим повідомленням-рішенням.

Згідно з положеннями частини другої
статті 8 Кодексу адміністративного
судочинства України суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що
відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою
Європейського суду з прав людини. Так, у
пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у
справі "Компанія "Вестберґа таксі
Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд
визначив, що "…адміністративні суди,
які розглядають скарги заявників
стосовно рішень податкового
управління, мають повну юрисдикцію у
цих справах та повноваження скасувати
оскаржені рішення. Справи мають бути
розглянуті на підставі поданих
доказів, а довести наявність підстав,
передбачених відповідними законами,
для призначення податкових штрафів має
саме податкове управління.".

В той же час, відповідачем під час
розгляду даної адміністративної
справи не наведено об'єктивних доводів
щодо наявності в діях позивача ознак
неправомірності, не надано доказів
узгодженості дій позивача з
недобросовісними платниками податків
(постачальниками) з метою незаконного
отримання податкової вигоди, як і не
доведено правомірності оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Відповідач не подав жодних доказів на
підтвердження того, що позивач у справі
діяв без належної обачності й
обережності і йому мало бути відомо про
порушення, які допускали контрагенти
його контрагента, або що його
діяльність спрямована на здійснення
операцій, пов'язаних з податковою
вигодою, переважно з контрагентами, які
не виконують своїх податкових
зобов'язань, зокрема й у випадках, коли
такі операції здійснюються через
посередників.

Відповідно, податкові
повідомлення-рішення ДПІ у м.Рівному
№ та № від 30.09.2013 року не
відповідають вимогам законності та
обґрун-тованості.

Також судом встановлено, що 11.10.2013
року ДПІ у м.Рівному проведено
камеральну перевірку даних,
задекларованих ТОВ "Укрбудреммонтаж
інжиніринг" в звітності з ПДВ за
серпень 2013 року. Її результати
оформлені актом №31/17-16-15-02/35776584 від
11.10.2013 року (а.с.10-14 том 1).

За результатами камеральної
перевірки винесено податкове
повідомлення-рішення № від 04.11.2013
року про збільшення грошового
зобов'язання з ПДВ на 12833 грн. та
застосування штрафної санкції (а.с.157
том 1).

В основу рішення покладено
висновки про те, що позивачем в
порушення вимог п.198.6 ст.198 Податкового
Кодексу України, в декларації з ПДВ за
серпень 201З року включено до складу
податкового кредиту суму ПДВ в розмірі
12833,33 грн. на підставі податкових
накладних, що виписані більше ніж за 365
календарних днів.

За даними такої дослідженої судом
декларації з ПДВ, вбачається, що
позивачем включено до складу
податкового кредиту, в тому числі ПДВ в
сумі 12833,33 грн. по податковій накладній
№1257 від 31.08.2012 року, виписаній ПП
"Торгівельна компанія "Укрпетроль", яка
отримана позивачем 01.08.2013 року (а.с.179-188
том 1).

Судом досліджена податкова
накладна №1257 від 31.08.2012 року (а.с.190 том 1)
та докази оплати позивачем товару,
отриманого по ній (а.с.189 том 1).

В силу вимог пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, платник
податків не має права відносити до
податкового кредиту суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеним цим підпунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Положеннями статті 201 цього
Кодексу визначено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
що є підставою для включення вказаних у
ній сум податку до складу податкового
кредиту за умови дотримання інших
вимог Кодексу щодо формування
податкового кредиту. Податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

При здійсненні операцій з
постачання товарів/послуг платник
податку - продавець товарів/послуг
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну після реєстрації в Єдиному
реєстрі податкових накладних
Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі та порушення порядку
заповнення податкової накладної не дає
права покупцю на включення сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту та не звільняє продавця від
обов'язку включення суми податку на
додану вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за звітний період.

Згідно з абзацом третім пункту 198.6
статті 198 Податкового кодексу України,
у разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

В Узагальнюючій податковій
консультації щодо окремих питань
відображення у податковому обліку з
податку на додану вартість звітного
періоду податкових накладних,
виписаних у попередніх періодах, та
формування на їх підставі податкового
кредиту, затвердженому наказом
Державної податкової служби України
№127 від 16.02.2012 року, зазначено, що
платник податку має право сформувати
податковий кредит звітного періоду на
підставі податкових накладних , які
взяті на облік у поточному звітному
періоді, але виписані у податкових
періодах, що передує звітному, в таких
випадках: 1. Податкові накладні, взяті
на облік у звітному періоді, з дати
виписки яких не минуло 365 календарних
днів (тобто до реєстру отриманих
податкових накладних за травень 2011
року могли бути включені податкові
накладні, виписані продавцем не раніше
травня 2010 року; до реєстру отриманих
податкових накладних за березень 2012
року відповідно можуть бути включені
податкові накладні, виписані продавцем
не раніше березня 2011 року) - загальне
правило.

Позивачем включено до
податкового кредиту серпня 2013 року
податок на додану вартість по
податковій накладній від 31.08.2012 року,
тобто позивач в розумінні
узагальнюючої податкової консультації
дотримався вимог податкового закону.

В силу вимог статті 53 Податкового
кодексу України, не може бути
притягнуто до відповідальності
платника податків, який діяв
відповідно до податкової консультації,
наданої йому у письмовій або
електронній формі, а також
узагальнюючої податкової
консультації, зокрема, на підставі
того, що у майбутньому така податкова
консультація або узагальнююча
податкова консультація була змінена
або скасована.

Відповідно, податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м.Рівному
№ від 04.11.2013 року не відповідає
вимогам законності та обґрунтованості.

За наведеного позов підлягає до
задоволення в повному обсязі.

Судові витрати присуджуються на
користь позивача відповідно до статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівному № від 27.08.2013 року, згідно
якого Товариству з обмеженою
відповідальністю "Укрбудреммонтаж
інжиніринг" збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "податок на
прибуток" на 10500,00 грн., в тому числі 8400,00
грн. - за основним платежем та 2100,00 грн. -
за штрафною санкцією.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівному № від 27.08.2013 року, згідно
якого Товариству з обмеженою
відповідальністю "Укрбудреммонтаж
інжиніринг" збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "податок на
додану вартість по вітчизняних
товарах" на 75110,00 грн., в тому числі 60088,00
грн. - за основним платежем та 15022,00 грн. -
за штрафною санкцією.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівному № від 04.11.2013 року, згідно
якого Товариству з обмеженою
відповідальністю "Укрбудреммонтаж
інжиніринг" збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "податок на
додану вартість по вітчизняних
товарах" на 19249,50 грн., в тому числі 12833,00
грн. - за основним платежем та 6416,50 грн. -
за штрафною санкцією.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівному № від 30.09.2013 року, згідно
якого Товариству з обмеженою
відповідальністю "Укрбудреммонтаж
інжиніринг" збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "податок на
прибуток" на 33286,50 грн., в тому числі 22191,00
грн. - за основним платежем та 11095,50 грн. -
за штрафною санкцією.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівному № від 30.09.2013 року, згідно
якого Товариству з обмеженою
відповідальністю "Укрбудреммонтаж
інжиніринг" збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "податок на
додану вартість по вітчизняних
товарах" на 396549,00 грн., в тому числі 264366,00
грн. - за основним платежем та 132183,00 грн.
- за штрафною санкцією.

Присудити на користь позивача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрбудреммонтаж
інжинірінг" із Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі проголошення судом вступної та
резолютивної частин постанови,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання повного
тексту постанови.

Суддя Друзенко
Н.В.