Справа № 826/16827/13-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Дегтярьова О.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30.12.2013 у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Альта-колор» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
про визнання протиправним та
скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Альта-колор» звернулося до суду
першої інстанції із позовом, в якому
просило скасувати рішення Київської
міжрегіональної митниці про
коригування митної вартості товарів
від 31.05.2013 №100260000/2013/200335/2; стягнути
кошти у сумі 64 541, 00 грн. (12 406, 61 грн. -
мито, 52 107, 80 грн. - податок на додану
вартість).

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30.12.2013 позов задоволено частково:
визнано протиправним та скасовано
рішення про коригування митної
вартості товарів від 31.05.2013 №
100260000/2013/200335/2 Київської регіональної
митниці, правонаступником якої є
Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів; в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову в
частині задоволених позовних вимог, як
таку, що ухвалена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що зазначена апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

На виконання умов
зовнішньоекономічного контракту №
FS-01/11/2012 від 01.11.2012, укладеного між
позивачем та компанією «FABORY SHANGHAI CO. LTD»
(Китай), до Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України декларантом позивача подано
митну декларацію №100260000/2013/102897 від
08.05.2013 та документи з метою здійснення
митного контролю оформлення товарів.

Митна вартість товарів була визначена
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

З матеріалів справи вбачається, що для
підтвердження заявлених відомостей
було подано також наступні документи:
інвойси, специфікації, платіжні
доручення договори про перевезення,
рахунки-фактури, довідки про вартість
автотранспорту, накладні залізничного
перевезення, сертифікати про
походження товару, копію експортної
декларації; звіт з незалежної оцінки.

Одержавши вказані вище документи,
митний орган дійшов висновку про те, що
вони не містили всіх даних відповідно
до обраного методу визначення митної
вартості, а також містили розбіжності.

У зв'язку з цим, Київською
міжрегіональною митницею Міністерства
доходів і зборів України було прийнято
рішення від 31.05.2013 №100260000/2013/200335/2 про
коригування митної вартості товарів за
шостим (резервним) методом . Згідно з
вказаним рішенням було скориговано
митну вартість у бік її збільшення.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що відповідачем не
доведено правомірність та
обґрунтованість прийнятого рішення
від 31.05.2013 №100260000/2013/200335/2 про
коригування митної вартості товарів,
позивачем надано достатні докази в
обгрунтування позовних вимог, в силу
чого, вимоги щодо скасування
зазначеного рішення є обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
наявність розбіжностей у поданих до
митного оформлення документах стала
підставою для коригування заявленої
митної вартості ввезених товарів за
резервним методом, оскільки надані
позивачем документи не підтверджували
задекларовану митну вартість товару.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
рішенням суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Статтею 262 МК України передбачено, що
митна вартість товарів і метод її
визначення заявляються (декларуються)
митному органу декларантом під час
переміщення товарів через митний
кордон України шляхом подання
декларації митної вартості. Порядок та
умови декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, встановлюється
Кабінетом Міністрів України, а порядок
заповнення декларацій митної вартості
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Згідно з приписами ст. 265 МК України
митний орган здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
цього Кодексу. Такий контроль може
здійснюватися в установленому порядку
із застосуванням різних форм, у тому
числі відповідно до статей 60 і 69 цього
Кодексу після закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів.
Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України. Митний
орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документ статтею 58 Митного
кодексу України передбачено, що метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою
статті 54 Митного кодексу України
митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний,
зокрема, здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості чи
декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

З метою усунення розбіжностей в
документах, усунення сумнівів щодо
підробки документів або з'ясування
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, які виявились відсутніми,
закон надає право митному органу
витребувати від декларанта інші
додаткові документи, що перелічені в
частині другій статті 53 Митного
кодексу України.

Згідно ст. 55 МК України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

У випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

У разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів митний орган розглядає
подані додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку,
зазначеного у частині дев'ятій цієї
статті, не надає обґрунтованої відмови
у визнанні заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів,
вважається, що декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випадку митний орган скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості, а надана фінансова
гарантія повертається (вивільняється)
у порядку та строки, визначені цим
Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи TOB
«Альта-колор» на вимогу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
та зборів України надало звіт з
незалежної оцінки від 07.05.2013 та
платіжні доручення № 541 та № 563, а тому
доводи апелянта про неможливість
застосування першого методу
визначення митної вартості з огляду на
виявлені невідповідності у поданих
позивачем документах є безпідставними.

При цьому, було допущено порушення ч. 3
ст. 57 МК України, відповідно до якої
кожний наступний метод визначення
митної вартості застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу,
застосувавши без будь-яких підстав
відразу резервний метод.

Відповідно до розділу «Графа 33
«Обставини прийняття рішення та
джерела інформації, що
використовуються митним органом для
визначення митної вартості» Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.2012 № 598 у рішенні повинна
зазначатися послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом. Відповідачем в порушення
вищевказаних норм в оскаржуваному
рішенні не зазначено послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

Як вбачається з оскаржуваного рішення
про коригування митної вартості,
документи, що подані декларантом для
підтвердження заявленої митної
вартості містять розбіжності та не
містять всіх відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари. У той же час, з
наведеного рішення не вбачається в
чому саме полягали вказані
розбіжності.

Однак, як вбачається з поданих митним
органом заперечень та апеляційної
скарги, виявлені наступні відомості та
розбіжності:

- згідно з умовами контракту, 10%
вартості імпортованих товарів
сплачується згідно з
проформою-інвойсом, однак декларантом
до платіжного доручення № 32 від 05.11.2012
не додано проформу-інвойс №12 CSC-1102. А до
платіжного доручення №37 від 13.11.2012 не
додано проформу-інвойс №12 CSC-1110, що є
порушенням основних умов контракту, а
саме порушення умов оплати;

- наданий прайс-лист виробника містить
ідентичні ціна на товари, зазначені в
інвойсі №12 CSC-1102, а сам прайс-лист
адресований «для продажи в Украине», на
умовах поставки ФОБ Шанхай. Водночас,
згідно з інвойсом №12CSC-1102 умовами
поставки є ФОБ Шанхай до м. Клайпеда
(Литва) морським сполученням.

- декларантом не надано підтверджуючих
документів, які б свідчили про те, що
вартість доставки товарів у повному
обсязі включена у митну вартість таких
товарів.

Колегія суддів зазначає, що посилання
апелянта на ненадання митному органу
проформ-інвойсів, що стало підставою
для винесення оскаржуваних рішень є
безпідставним, оскільки відповідно до
зовнішньоекономічного контракту саме
інвойс є невід'ємним документом до
контракту, а не проформа (розділ
«Определения» - рос.) і вказаний
документ не впливає на визначення
митної вартості.

Також, доводи митного органу щодо
розбіжностей між видом поставки за
прайс-листом (ФОБ Шанхай) та інвойсом
(ФОБ Шанхай до м. Клайпеда (Литва))
колегія суддів не бере до уваги,
оскільки прайс-лист не є документом,
який підтверджує, встановлює або
змінює права або обов'язки сторін за
зовнішньоекономічним контрактом та
носить інформаційний характер.

Колегія суддів, також, погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що посилання митного органу про
неподання підтверджуючих документів
про включення до складу митної
вартості витрат на доставку товарів є
підставою для відмови у визначенні
митної вартості за першим методом є
необгрунтованими з огляду на те, що
вказані документи не передбачені ст. 53
Митного кодексу України, а позивачем
надано інші належні та допустимі
докази транспортних витрат - довідки
ТОВ «Грінкерріер Україна».

У зв'язку з цим, на думку суду,
скоригована митна вартість не може
бути визнана такою, що найбільшою мірою
ґрунтується на раніше визначених
(визнаних) митними органами митних
вартостях.

Враховуючи викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що апелянтом не
доведено неможливість застосування
першого методу визначення митної
вартості з огляду на виявлені
невідповідності у поданих позивачем
документах, оскільки всі подані
позивачем разом з митною декларацією
документи оформлені належним чином та
є достатніми для визначення митної
вартості товару за першим методом, а
тому рішення Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
та зборів України від 31.05.2013
№100260000/2013/200335/2 про коригування митної
вартості товарів є протиправним та
таким, що підлягає скасуванню, що вірно
встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив законне
та обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів та зборів України залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
30.12.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Василенко Я.М

Судді:
Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.