Справа № 2а-4038/10/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 р.
Справа № 42/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Іщук Л. П., Рибачука А. І.;

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Державного підприємства
«Львіввугілля» в особі Відокремленого
підрозділу «Шахта «Великомостівська»
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 30 листопада
2010 року в справі за позовом Державного
підприємства «Львіввугілля» в особі
Відокремленого підрозділу «Шахта
«Великомостівська» до Головного
державного санітарного лікаря м.
Червонограда про скасування постанови,
-

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2010 року Львівським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву Державного підприємства
«Львіввугілля» в особі Відокремленого
підрозділу «Шахта «Великомостівська»
до Головного державного санітарного
лікаря м. Червонограда про скасування
постанови відповідача від 26 квітня 2010
року № 45/02 про тимчасову заборону
експлуатації їдальні шахти
«Великомостівська», винесеної на
підставі акту санітарного обстеження
їдальні шахти «Великомостівська» від
21.04.2010 року, якою було встановлено
невиконання припису відповідача від
02.03.2010 року № 511/02 щодо не здійснення
відомчого мікробіологічного контролю
якості продукції громадського
харчування акредитованою лабораторією
на договірних умовах, що є порушенням
Державних санітарних правил ДСП
4.4.5.078-2001 «Мікробіологічні нормативи та
методи контролю продукції
громадського харчування».

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що спірна постанова
винесена за наслідками перевірки,
проведеної відповідачем з порушенням
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності». Зазначає,
що Державні санітарні правила ДСП
4.4.5.078-2001 «Мікробіологічні нормативи та
методи контролю продукції
громадського харчування», затверджені
постановою Головного державного
санітарного лікаря України 07.11.2001 року
№ 139, всупереч Указу Президента України
від 03 жовтня 1992 року № 493/32 не
зареєстровані в Міністерстві юстиції
України, тому не набули чинності в
установленому порядку.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30 листопада
2010 року в задоволенні
адміністративного позову Державного
підприємства «Львіввугілля» в особі
Відокремленого підрозділу «Шахта
«Великомостівська» відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
постанову відповідача від 26 квітня 2010
року № 45/02 про тимчасову заборону
експлуатації їдальні шахти
«Великомостівська» винесено з
дотриманням норм чинного
законодавства.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - Державним
підприємством «Львіввугілля» в особі
Відокремленого підрозділу «Шахта
«Великомостівська», подано апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування апеляційної скарги,
апелянт покликається на те, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи, не
надано належної оцінки всім доказам у
справі. Апелянт зазначає, що Державне
підприємство «Львіввугілля» в особі
Відокремленого підрозділу «Шахта
«Великомостівська» є підприємством з
видобування вугілля, а не закладом
громадського харчування, їдальня на
вказаному підприємстві виконує
функції із забезпечення працівників
шахти харчуванням.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення.

Із матеріалів справи вбачається, що
21.04.2010 року Червоноградською міською
санітарно епідеміологічною службою
було винесено акт перевірки дотримання
санітарного законодавства на основі
якого Головним державним санітарним
лікарем м. Червонограда винесено
постанову №45/02 від 26.04.2010 року про
тимчасову заборону діяльності їдальні
шахти «Великомостівська» ДП
«Львіввугілля».

Зазначена вище постанова винесена за
порушення позивачем ДСП 4.4.5.078-2001
Державних санітарних правил
«Мікробіологічні нормативи та методи
контролю продукції громадського
харчування» та ст. ст. 7, 41 Закону
України «Про забезпечення санітарного
та епідеміологічного благополуччя
населення», яке полягає у не здійсненні
відомчого мікробіологічного контролю
якості продукції громадського
харчування акредитованою лабораторією
на договірних умовах та невиконанні
відповідного припису головного
державного лікаря м. Червонограда від
02.03.2010 р. № 511/02.

Відповідно до статті 42 Закону України
«Про забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»
головні державні санітарні лікарі (їх
заступники) застосовують такі заходи
для припинення порушення санітарного
законодавства, як обмеження, тимчасова
заборона чи припинення діяльності
підприємств, установ, організацій,
об'єктів будь-якого призначення,
технологічних ліній, машин і
механізмів, виконання окремих
технологічних операцій, користування
плаваючими засобами, рухомим складом і
літаками у разі невідповідності їх
вимогам санітарних норм.

Необхідно зазначити, що
Червоноградською міською санітарно
епідеміологічною службою 12.05.2010 року
було винесено акт перевірки дотримання
санітарного законодавства, в якому
зазначено, що постанова Головного
державного санітарного лікаря м.
Червонограда від 26.04.2010 року №45/02 про
тимчасову заборону діяльності їдальні
не виконується, недоліки вказані в
постанові №45/02 усунено не було.

Постановою Головного державного
санітарного лікаря України від 07.11.2001
року № 139 затверджено державні
санітарні правила ДСП 4.4.5.078-2001
«Мікробіологічні нормативи та методи
контролю продукції громадського
харчування», які встановлюють
мікробіологічні нормативи безпеки для
здоровя кулінарної продукції,
виготовленої на підприємствах
громадського харчування, незалежно від
форми власності, встановлюють методи
виявлення мікроорганізмів та
розповсюджуються на всі діючі
підприємства громадського харчування,
незалежно від форми власності та
відомчого підпорядкування, які повинні
дотримуватись їх у повному обсязі.

Колегія суддів також погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що до уваги не беруться доводи позивача
про порушення порядку проведення
перевірок, встановленого Законом
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», оскільки
посадові особи державної санітарно
епідеміологічної служби м.
Червонограда були допущені позивачем
до перевірки 21.04.2010 року і така була
фактично проведена.

Із результатами перевірки, викладеними
в актах перевірки дотримання
санітарного законодавства від 21.04.2010
року та від 12.05.2010 року під підпис була
ознайомлена завідувач їдальні ОСОБА_1

Міністерство юстиції України у
відповіді від 06.09.2010 року №7168-0-32-10/24
зазначає, що на момент прийняття
Постанови Головного державного
санітарного лікаря України від 07.11.2001
року №139, стаття 1 Закону України «Про
забезпечення санітарного та
епідеміологічного благополуччя
населення» була викладена в такій
редакції: «державні санітарні норми,
правила, гігієнічні нормативи
(санітарні норми) - обов'язкові для
виконання нормативні документи, що
визначають критерії безпеки та (або)
нешкідливості для людини факторів
навколишнього середовища і вимоги щодо
забезпечення оптимальних чи
допустимих умов життєдіяльності
людини»

Отже колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
невзяття до уваги доводів позивача про
те, що Державні санітарні правила ДСП
4.4.5.078-2001 «Мікробіологічні нормативи та
методи контролю продукції
громадського харчування», затверджені
постановою Головного державного
санітарного лікаря України 07.11.2001 року
№139, не набули чинності в установленому
порядку, оскільки не зареєстровані в
Міністерстві юстиції України.

Також слід зазначити, що у відповіді
від 20.09.2010 року №05.04/53/1074 Міністерство
охорони здоров'я України інформує, що
відповідно до п. 1.2. розділу 1 «Галузь
застосування» Державних санітарних
правил ДСП 4.4.5.078-2001 «Мікробіологічні
нормативи та методи контролю продукції
громадського харчування»,
затверджених постановою Головного
державного санітарного лікаря України
07.11.2001 року №139, дія ДСП 4.4.5.078-2001
«Мікробіологічні нормативи та методи
контролю продукції громадського
харчування» розповсюджуються на всі
діючі підприємства громадського
харчування (в тому числі їдальні),
незалежно від форми власності та
відомчого підпорядкування, які повинні
дотримуватись їх у повному обсязі.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції визнає, що судом першої
інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Львіввугілля» в особі
Відокремленого підрозділу «Шахта
«Великомостівська» залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 30
листопада 2010 року в справі № 2а-4038/10/1370 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
Л. П.
Іщук

А. І.
Рибачук