Справа № 820/1014/14
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 р.
№ 820/1014/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В,

при секретарі судового засідання
Тайцеві А.Л.

за участю:

представника позивача - Степанова М.І.

представників відповідача -
Кобилінської О.К.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Харківського окружного
адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Українського науково-дослідного
інституту олій та жирів Національної
Академії Аграрних Наук України до
Західної об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Український науково-дослідний
інститут олії та жирів Національної
академії аграрних наук, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Західної
об"єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
Управління Міндоходів у Харківській
області, в якому просить суд скасувати
повністю податкові
повідомлення-рішення № від 15
січня 2014 року та № від 15 січня 2014
року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що податкові
повідомлення-рішення № від 15
січня 2014 року та № від 15 січня 2014
року є неправомірними, оскільки при
проведенні перевірки та винесенні
оскаржуваних рішень відповідачем
неправильно застосовано норми чинного
законодавства. На думку позивача,
перевіряючими особами помилково
зроблено висновки, які в подальшому
стали підставою для застосування
штрафних санкцій. Позивач вважає, що
висновки акту ревізії частково не
відповідають вимогам податкового
законодавства, не відповідають
результатам перевірки і загалом
вказують на непрофесійність
ревізійної групи. Позивач зазначає, що
висновки акту суперечать не тільки
дійсному становищу, вимогам
податкового законодавства але і
пояснювальній частині самого акту.

Представник відповідача проти позову
заперечував, зазначивши, що порушення,
встановлені в ході перевірки позивача,
зафіксовані належним чином в акті
перевірки, а оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті на
законних підставах та відповідають
чинному законодавству. Відповідач
наголошує, що діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
чинним законодавством, а тому позовні
вимоги є необґрунтованими, та такими,
що не підлягають задоволенню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, посилаючись на
суперечність оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень фактичним
обставинам та вимогам чинного
законодавства.

Представник відповідача в судове
засідання прибув, підтримав доводи,
викладені в запереченні, просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

Український науково-дослідний
інститут олії та жирів Національної
академії аграрних наук України
зареєстрований виконавчим комітетом
Харківської міської ради 03.04.1997 р.,
перебуває на обліку в Західній
об"єднаній державній податковій
інспекції м. Харкова Головного
Управління Міндоходів у Харківській
області, є платником податку на додану
вартість.

Видами діяльності за КВЕД є:
дослідження й експериментальні
розробки у сфері інших природничих і
технічних наук, діяльність у сфері
інжинірингу, геології та геодезії,
надання послуг технічного
консультування в цих сферах.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що фахівцями
Західної об"єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного Управління Міндоходів у
Харківській області була проведена
документальна планова перевірка
Українського науково-дослідного
інституту олії та жирів Національної
академії аграрних наук з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2010 р. по 31.12.2012 р.

Результати перевірки оформлені актом
№ 1523/20-33-22-01-07/00334882 від 27.11.2013 р. (т.3 а.с.
31-97).

Згідно висновків вказаного акту
перевірки за твердженням перевіряючих
в діяльності Українського
науково-дослідного інституту олії та
жирів Національної академії аграрних
наук встановлено наступні порушення:

- заниження податку на прибуток в сумі
81970 грн., за рахунок порушень п.138.1, п.138.2,
п.138.4, п.138.8.1 п.138.8 ст.138, п.п. 139.1.9 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України в
наслідок чого підприємством завищено
витрати на суму понесених витрат на
придбання ТМЦ (сировини) АК
"Харківобленерго" (код ЄДРОУ 00131954, м.
Харків) за 2-4 квартал 2011 на загальну
суму 43624 грн., за 2012 р. на загальну суму
64289 грн., та ПАТ "Харківміськгаз" (код
ЄДРПОУ 3359552, м. Харків) без
підтверджуючих документів (актів вик.
робіт) належним чином оформлених за 2-4
квартал 2011 на загальну суму 48138,77 грн.,
за 2012 р. на загальну суму 196336,0 грн.

- заниження податку на додану вартість
в сумі 168726 грн. за рахунок порушень п.
187.1 ст.187 Податкового кодексу України, а
саме Українським науково-дослідним
інститутом олії та жирів Національної
академії аграрних наук України не
віднесено до податкових зобов"язань
перевіряємого періоду суми реалізації
послуг отриманих від Міністерства
аграрної політики та продовольства
України (код 37471967) в сумі 158720 грн. та
порушення п. 198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1,
п.201.6, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України, а саме Українським
науково-дослідним інститутом олії та
жирів Національної академії аграрних
наук України неправомірно віднесено до
складу податкового кредиту суми ПДВ по
взаємовідносинам з ТОВ "Технопром.Буд",
ТОВ "Декос Альянс". Також порушення ст.
198.6 ст.198 Податкового кодексу України
підприємством завищено завищений
податковий кредит у сумі 4672 грн. за
податковій накладній отриманій від ТОВ
"Спецбудмонтаж-Україна" №1 від 03.12.2012
року на суму 28030,80, яка оформлена з
порушенням вимог ст .201 Податкового
кодексу України (невірно вказані
реквізити постачальника).

На підставі висновків акту перевірки №
1523/20-33-22-01-07/00334882 від 27.11.2013 р. Західної
об"єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
Управління Міндоходів у Харківській
області винесені податкові
повідомлення - рішення № від 15
січня 2014 року та № від 15 січня 2014
року.

Суд не погоджується з даними
висновками податкового органу та
зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що
між позивачем та ТОВ "Декос Альянс"
було укладено договір №021111 від 02.11.2011
р. на створення (передачу)
наукової-технічної продукції, згідно
умов якого замовник (Український
науково-дослідний інститут олії та
жирів Національної академії аграрних
наук України) доручає (приймає), а
виконавець (ТОВ "Декос Альянс") бере на
себе виконання (передачу) розробити та
виготовити дослідний зразок приладу
для вимірювання структурно-механічних
властивостей жирової продукції (т.2 а.с.
159).

У відповідності до вищезазначеного
договору, виконавцем були виконані
відповідні роботи, що підтверджується
наявним у матеріалах справи актом
виконаних робіт (т.2 а.с. 164).

Український науково-дослідний
інститут олії та жирів Національної
академії аграрних наук України сплатив
грошові кошти за отриману
науково-технічну продукцію по договору
у безготівковій формі на поточний
рахунок, що підтверджується платіжними
дорученнями, які наявні в матеріалах
даної адміністративної справи (т.1
а.с.48-49).

Реальність здійснення господарських
операцій між позивачем та ТОВ "Декос
Альянс" підтверджується податковими
накладними, які включені до реєстру
отриманих податкових накладних,
видатковою накладною №2/15 від 02.01.2012 р.,
прибутковим ордером, які наявні у
матеріалах справи (т.1 а.с. 46-47,50-51).

У відповідності до ст. 14.1.181
Податкового кодексу України,
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
законом.

Згідно зі ст. 198.3. Податкового кодексу
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У відповідності до п. 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст.138
Податкового кодексу України витрати
операційної діяльності включають:
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Згідно з п.п.138.2 ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК
України не включаються до складу
витрат, витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Суд зазначає, що наявні в матеріалах
справи первинні документи містять всі
обов'язкові реквізити передбачені
положеннями ст. 201 Податкового кодексу
України, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність», п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку .

Наявність первинних документів та
відповідність їх вимогам чинного
законодавства під час проведення
перевірки та судового розгляду справи
податковим органом не заперечувалась.

Угоди, укладені між позивачем та ТОВ
"Декос Альянс", є чинними та не визнані в
установленому порядку недійсними.
Придбання позивачем продукції
безпосередньо пов'язано з
господарською діяльністю
підприємства, оскільки є складовою
частиною діяльності позивача, що
направлена на отримання доходу.
Виконання угод підтверджується
платіжними дорученнями, видатковою
накладною, податковими накладними та
іншими документами, які містяться в
матеріалах справи.

Суд вважає, що позивачем було повністю
дотримано всіх вимог ПК України з
реалізації права відображення валових
витрат та формування податкового
кредиту по операціях з ТОВ "Декос
Альянс".

Також, суд вважає за необхідне
зазначити, що фактичною підставою для
відображення в акті перевірки
порушення 198.1, п.198.3 п. 198.6 ст.198, п.201.10.
ст.201, п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.138.8.1 п.138.8 ст.138,
п.п. 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу
України, зокрема став акт контрагента,
ТОВ "Декос Альянс", позивача,
господарські операції з яким мали
безпосередній вплив на вказані
порушення, а саме: акт №28/2310 від 26.01.2012
року, відповідно до якого правочини
вчинені цим підприємством є нікчемним (
не здійснює реальної діяльності)
визначення якої передбачено для вимог
податкового законодавства.

Проте згідно приписів ст. 234 Цивільного
кодексу України правочин, який вчинено
без наміру створення правових
наслідків, є фіктивним. Фіктивний
правочин визнається недійсним судом.
Відповідач не навів посилання на
судові рішення щодо недійсності
вчинених позивачем правочинів як
фіктивних або інших доказів щодо
фіктивності здійснюваної позивачем
діяльності. Таким чином, податковий
орган, перекручуючи норми чинного
законодавства України, невірно їх
застосовує в частині кваліфікації
вчинених позивачем правочинів. За
відсутності фактів, що відповідно до
законодавства свідчили б про
нікчемність укладених угод, інших
доказів та обґрунтувань недійсності
укладених позивачем правочинів, а тим
більш, їх нікчемності відповідачем не
надано.

Також, суд вважає за необхідне
зазначити, що обмеження права
сумлінного платника податку на
формування податкового кредиту у
зв'язку з порушенням його
контрагентами порядку обліку та
звітування по податкам суперечать
практиці Європейського суду з прав
людини. Так, відповідно п. 57 Рішення
Європейського суду з прав людини по
справі «Булвес» АД проти Болгарії від
22.01.09 р судом було зазначено, що
оскільки компанія-заявник у повному
обсязі та вчасно виконала обов'язки з
дотримання встановлених
Державою-членом Конвенції норм
стосовно ПДВ та не мала засобів для
забезпечення виконання податкових
зобов'язань постачальником і не знала
про невиконання останнім своїх
обов'язків, вона могла правомірно
очікувати отримання вигоди від
застосування одного із основних правил
системи оподаткування ПДВ, а саме від
визнання права на податковий кредит
щодо суми ПДВ, яка була сплачена
постачальнику. Більше того, лише після
подачі декларації із віднесенням
відповідних сум до складу податкового
кредиту та проведення податковими
органами зустрічної перевірки
постачальника могло бути встановлено,
чи виконав постачальник свій обов'язок
подання звітності з ПДВ у повному
обсязі. Відповідачем не доведено
обізнаності позивача щодо
недобросовісного декларування своїх
зобов'язань його контрагентами. Отже,
позивач не може нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку. Такі
вимоги, на думку зазначеного рішення
Європейського суду з прав людини, є
надмірним тягарем для платника
податку, що порушує справедливий
баланс, який повинен підтримуватись
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту прав власності.

Виходячи з вищенаведеного суд доходить
висновку, що фактичні обставини справи
об'єктивно засвідчують реальність
здійснення господарських операцій
позивача з ТОВ "Декос Альянс" та
правомірність формування податкового
кредиту та віднесення сум до валових
витрат, відповідно до первинних
бухгалтерських документів складених
під час здійснення таких господарських
операцій.

Щодо посилання податкового органу в
акті перевірки на те, що позивачем в
порушення п.187.1 ст.187 Податкового
кодексу України не віднесено до
податкових зобов"язань перевіряємого
періоду суми реалізації послуг
отриманих від Міністерства аграрної
політики та продовольства України (код
37471967) всього в сумі 158720,0 грн., в т.ч за
грудень 2011 року-60000 грн., за вересень 2012
року -18920 грн., за жовтень 2012 року -68800
грн., за листопад 2012 року - 11000 грн., суд
зазначає наступне.

За твердженням фахівців податкового
органу реалізацію товару підприємство
відобразило в податковому обліку як
пільгову з посиланням на п.п. 197.1.22, п.
197.1 ст.197 Податкового кодексу України,
але до перевірки не надало документи
підтверджуючі отримання даних коштів з
рахунка Державного казначейства
України.

Судом встановлено, що між позивачем та
Міністерством аграрної політики та
продовольства України було укладено
договори про закупівлю послуг з
виконання розробки у сфері
стандартизації та сертифікації за
державні кошти (т.1 а.с. 52-248, т.2 а.с. 1-20).

Так, згідно положень вказаних
договорів на держзамовлення
Міністерства аграрної політики та
продовольства України позивач надав
послуги по стандартизації умов
виготовлення, транспортизації та
зберігання олії та жирів.

У відповідності до умов договорів,
виконавцем були виконані відповідні
роботи, що підтверджується наявним у
матеріалах справи актами
здачі-приймання розробки у сфері
стандартизації та сертифікації .

Реальність здійснення господарських
операцій між Українським
науково-дослідним інститутом олії та
жирів Національної академії аграрних
наук України та Міністерством аграрної
політики та продовольства України
підтверджується податковими
накладними, які включені до реєстру
отриманих податкових накладних (т.2 а.с.
223-228).

Позивачем дана операція була
відображена в податковому обліку як
пільгова з посиланням на п.п.1.22 ст. 197
Податкового кодексу України .

Згідно п.п. 197.1.22, п. 197.1 ст.197 Податкового
кодексу України звільняються від
оподаткування операції з оплати
вартості фундаментальних досліджень,
науково-дослідних і
дослідницько-конструкторських робіт
особою, яка безпосередньо отримує такі
кошти з рахунку органу, що здійснює
казначейське обслуговування бюджетних
коштів.

Суд зазначає, що роботи по
стандартизації відносяться до
переліку науково-дослідницьких робіт.

Згідно вимог ст.7 Закону України "Про
здійснення державних закупівель"
державне регулювання та контроль у
сфері закупівель здійснюють
Уповноважений орган та інші органи
відповідно до їх компетенції.
Уповноваженим органом є Міністерство
економічного розвитку і торгівлі
України.

Частиною 4 ст.7 вказаного Закону
передбачено, що центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів: до
здійснення оплати за договорами про
закупівлю перевіряє наявність та
відповідність укладеного договору про
закупівлю звіту про результати
проведення процедури закупівлі та
річному плану закупівель,
правильність їх оформлення
відповідно до законодавства, а
також наявність оголошення про
проведення процедури закупівлі,
повідомлення про акцепт пропозиції
конкурсних торгів (цінової
пропозиції, пропозиції за
результатами застосування процедури
закупівлі в одного учасника),
відомостей про рамкову угоду, за якою
укладено договір про закупівлю (у разі
проведення закупівлі за рамковими
угодами), оголошення про результати
процедури закупівлі, що були
опубліковані в державному офіційному
друкованому виданні з питань
державних закупівель та відповідних
міжнародних виданнях у випадках,
передбачених цим Законом.

У разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері закупівель
повідомляє про такі випадки
Уповноважений орган та орган
оскарження.

Банкам під час оплати за договорами про
закупівлю замовником разом із
платіжним дорученням надаються
документи щодо державних закупівель
відповідно до Закону України "Про
банки і банківську діяльність". У разі
їх невідповідності вимогам цього
Закону платіжне доручення вважається
оформленим неналежним чином.

Згідно ч. 5 ст.7 вказаного Закону
Рахункова палата, Антимонопольний
комітет України, центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері державного
фінансового контролю, центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
статистики, здійснюють контроль у
сфері державних закупівель у межах
своїх повноважень, визначених
Конституцією та законами України.

Ні уповноваженим органом, ні
податковим органом при перевірці
договорів порушень законодавства не
встановлено.

В судових засіданнях судом було
зобов"язано представника податкового
органу надати письмові та усні
пояснення стосовно того, які норми
законодавства було порушено позивачем
при відображенні в податковому обліку
операції (послуги по стандартизації
умов виготовлення, транспортизації та
зберігання олії та жирів) як пільгової
та пояснення чому роботи по
стандартизації не відносяться до
переліку науково-дослідницьких робіт,
на які розповсюджується пільги
передбачені п.п. 197.1.22, п. 197.1 ст.197
Податкового кодексу України.

На що, податковий орган зазначив, що
позивачем не надано до перевірки
документів підтверджуючих отримання
даних коштів з рахунка Державного
казначейства України.

Суд зазначає, що в матеріалах даної
адміністративної справи наявні копія
Наказу від 01.06.2011 року №146 про
затвердження Форми договору про
закупівлю послуги з виконання
науково-технічної роботи за державні
кошти з додатком (зразок договору про
закупівлю послуги з виконання
науково-технічної роботи за державні
кошти.

Суд зазначає, що договори укладені між
позивачем та Міністерством аграрної
політики та продовольства України були
укладені відповідно до затвердженої
форми договору про закупівлю послуги з
виконання науково-технічної роботи за
державні кошти з додатком.

Крім того, в матеріалах справи наявні
виписки з банку по угодам укладеним між
позивачем та Міністерством аграрної
політики та продовольства України, які
підтверджують факт перерахування з
рахунків Державного казначейства
України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що Український науково-дослідний
інститут олії та жирів Національної
академії аграрних наук України, як
підприємство яке здійснювало роботи по
стандартизації, які входять до
переліку науково-дослідницьких робіт
передбачених п.п. 197.1.22, п. 197.1 ст.197
Податкового кодексу України, було
правомірно відображено в податковому
обліку дану операцію як пільгову.

Щодо твердження перевіряючих
податкового органу про те, що
Українським науково-дослідним
інститутом олії та жирів Національної
академії аграрних наук України було
порушено п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.138.8.1 п.138.8
ст.138, п.п. 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України в наслідок чого
підприємством завищено витрати на суму
понесених витрат на придбання ТМЦ
(сировини) АК "Харківобленерго" (код
ЄДРОУ 00131954, м. Харків) за 2-4 квартал 2011 на
загальну суму 43624 грн., за 2012 р. на
загальну суму 64289 грн., та ПАТ
"Харківміськгаз" (код ЄДРПОУ 3359552, м.
Харків) без підтверджуючих документів
(актів вик. робіт) належним чином
оформлених за 2-4 квартал 2011 на загальну
суму 48138,77 грн., за 2012 р. на загальну суму
196336,0 грн., суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що
між позивачем та ПАТ "Харківміськгаз"
було укладено Договори купівлі -
продажу, згідно умов яких продавець
(ПАТ "Харківміськгаз") зобов"язується
передати покупцю (Українському
науково-дослідному інституту олії та
жирів Національної академії аграрних
наук України) в 2011 році імпортований
природний газ, а покупець
зобов"язується прийняти і оплатити газ
на умовах договорів.(т.2 а.с. 107-123)

У відповідності до умов зазначених
договорів, продавцем було передано
покупцю природний газ, що
підтверджується наявним у матеріалах
справи актами приймання-передачі
природного газу (т.1 а.с. 38-45).

Український науково-дослідний
інститут олії та жирів Національної
академії аграрних наук України в свою
чергу сплатило грошові кошти за
отриманий природний газ у
безготівковій формі на поточний
рахунок, що підтверджується платіжними
дорученнями, які наявні в матеріалах
даної адміністративної справи (т.2
а.с.54-70).

Реальність здійснення господарських
операцій між позивачем та ПАТ
"Харківміськгаз" підтверджується
податковими накладними, які наявні у
матеріалах справи (т.2 а.с. 144-158).

Судом, також встановлено, що між
позивачем та Акціонерною компанією
"Харківобленерго" було укладено
Договір про постачання електричної
енергії №5-85/1к від 24.11.2005 року, згідно
умов якого постачальник (АК
"Харківобленерго") постачає електричну
енергію споживачу (Українському
науково-дослідному інституту олії та
жирів Національної академії аграрних
наук України), а споживач оплачує
постачальнику її вартість та здійснює
інші платежі згідно з умовами цього
договору та додатками до договору, що є
його невід"ємними частинами. (т.2 а.с.
130-136).

Реальність здійснення господарських
операцій між позивачем та Акціонерною
компанією "Харківобленерго"
підтверджується податковими
накладними, які наявні у матеріалах
справи (т.2 а.с. 166-193) та платіжними
дорученнями про сплату позивачем
грошових коштів за отриману електричну
енергію у безготівковій формі на
поточний рахунок (т.2 а.с.71-98).

Суд зазначає, що а ні в акті перевірки, а
ні у судовому засіданні представником
податкового органу не визначено в чому
саме полягає неналежність оформлення
актів виконаних робіт.

Натомість суд зазначає, що частина 2 ст.
3 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
встановлює, що бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Стаття 9 вказаного Закону передбачає,
що підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Обов'язковими реквізитами первинних
документів є: назва документа (форми);
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиниця виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року №88 (зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 5 червня
1995 року за № 168/704), первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Первинні документи підлягають
обов'язковій перевірці працівниками,
які ведуть бухгалтерський облік, за
формою і змістом, тобто перевіряється
наявність у документі обов'язкових
реквізитів та відповідність
господарської операції чинному
законодавству, логічна ув'язка окремих
показників (пункт 2.15 вищевказаного
Порядку).

Пунктом 9 ч.1 ст.139 ПК України
встановлено, що не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Серед суттєвих умов віднесення до
валових витрат, пов'язаних з виконанням
робіт (послуг), та, відповідно,
формування податкового кредиту, є
можливість за наявними первинними
документами встановити об'єм виконаних
послуг, їх калькуляцію та якісні
показники виконаних послуг для
необхідності їх ідентифікації та
визначення факту (способу) їх
використання у господарській
діяльності підприємства, а також
встановлення
відповідності/невідповідності
цифрових даних про обсяги наданих
послуг зазначеним у звітах даним
бухгалтерського обліку позивача.

При розгляді справи встановлено, що для
оформлення господарських операцій,
позивач і ПАТ "Харківміськгаз"
підписали акти приймання передачі
природного газу.

Дослідивши зміст вказаних актів суд
встановив, що вони складені з
дотриманням вимог щодо підтвердження
даних, визначених у податковій
звітності, Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та Положення про
документальне забезпечення записів в
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну № 88.

Щодо відсутності актів виконаних
робіт по відносинам позивача з АК
"Харківобленерго", суд зазначає, що
відсутність актів виконаних робіт не є
підставою для не включення витрат з
придбання ТМЦ до складу валових витрат.
Зазначене включення здійснене на
підставі відповідних податкових
накладних постачальника та платіжних
доручень, які є первинними документами
у розумінні ст.9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та відповідають її
вимогам.

Стосовно порушень встановлених
податковим органом по господарських
відносинах між позивачем та ТОВ
"Спецбудмонтаж-Україна", а саме
порушення ст. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України підприємством
завищено податковий кредит у сумі 4672
грн. за податковій накладній отриманій
від ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна" №1 від
03.12.2012 року на суму 28030,80, яка оформлена з
порушенням вимог ст .201 Податкового
кодексу України (невірно вказані
реквізити постачальника, невірно
вказано ідентифікаційний код
контрагента) суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між Українським
науково-дослідним інститутом олії та
жирів Національної академії аграрних
наук України та ТОВ
"Спецбудмонтаж-Україна" було укладено
Договір №У-102-12 від 09.07.2012 року на
виконання проектних робіт.

У відповідності до вищезазначеного
договору, виконавцем були виконані
відповідні роботи, що підтверджується
наявним у матеріалах справи актом
виконаних робіт (т.2 а.с. 100).

Позивачем сплачено грошові кошти за
отриману проектну документацію по
договору у безготівковій формі на
поточний рахунок, що підтверджується
платіжним дорученням, яке наявне в
матеріалах даної адміністративної
справи (т.2 а.с.99).

Реальність здійснення господарських
операцій між позивачем та ТОВ
"Спецбудмонтаж-Україна"
підтверджується податковою накладною
№1, яка наявна у матеріалах справи .(т.2
а.с. 23)

Відповідно до п. 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 ПК
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
податкову накладну. Податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця та є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Відповідно до ст.201.1 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Суд, дослідивши зміст податкової
накладної №1 від 03.12.2012 року встановив,
що у вказаній накладній наявні всі
необхідні реквізити, а саме
ідентифікаційний код юридичної особи,
назва та місцезнаходження ТОВ
"Спецбудмонтаж-Україна" відповідають
даним які зазначені у Виписці з єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (т.2 а.с. 21).

Дана податкова накладна не має
недоліків, відповідно ч.2 ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", п.2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та до ст.201.1
Податкового кодексу України, що
спричиняють втрату нею статусу
первинного документа.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах
справи наявна податкова накладна та
інші первинні документи, які оформлені
належним чином, містять усі необхідні
реквізити, підписи уповноважених осіб,
а також те, що видана позивачу
податкова накладна належно оформлена
контрагентом, судом встановлено, що
спірні правовідносини були здійснені
позивачем з дотриманням вимог чинного
податкового законодавства та не
потягли за собою заниження зобов'язань
платника податків .

Виходячи з наведеного, фактичні
обставини справи об'єктивно
засвідчують здійснення господарських
операцій між позивачем та ПАТ
"Харківміськгаз", ТОВ
"Спецбудмонтаж-Україна", АК
"Харківобленерго", Міністерством
аграрної політики та продовольства
України, ТОВ "Декос Альянс" та
правомірність віднесення позивачем до
податкового кредиту з податку на
додану вартість суми витрат та сум
валових витрат, відповідно до
первинних бухгалтерських документів
та по податковим накладним, які
виписані на виконання умов договірних
відносин.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
висновки, і не довів правомірності
прийнятих ним податкових
повідомлень-рішень. За таких умов,
оскаржувані позивачем податкові
повідомлення-рішення № від 15
січня 2014 року та № від 15 січня 2014
року не відповідають вимогам закону, що
є підставою для їх скасування.

Враховуючи зазначене суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України,
враховуючи, що рішення приймається на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд дійшов
висновку про необхідність стягнення
документально підтверджених судових
витрат з держбюджету на користь
позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160- 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т
А Н О В И В:

Адміністративний позов Українського
науково-дослідного інституту олій та
жирів Національної Академії Аграрних
Наук України до Західної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення Західної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області № від 15 січня 2014 року та
№ від 15 січня 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
(р/р 4011, отримувач: УДКСУ у
Червонозаводському районі м. Харкова
Харківської області, код 37999628, МФО 851011,
банк ГУДКСУ у Харківській області) на
користь Українського
науково-дослідного інституту олій та
жирів Національної Академії Аграрних
Наук України () судовий
збір у розмірі 487,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги
на постанову суду протягом десяти днів
з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова чи ухвала суду не набрала
законної сили.

Суддя
Бідонько А.В.

Повний текст постанови виготовлений
07.04.2014 року.