Справа № 2а-10377/11/2670
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/40745/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Бившевої Л.І.

Карася О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Приват-Енерго» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02.11.2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.05.2012 року
по справі № 2а-10377/11/2670 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Приват-Енерго» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Приват-Енерго»
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
08.07.2011 року №.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02.11.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.05.2012 року
у даній справі у задоволені позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить рішення судів попередніх
інстанцій скасувати та прийняти нове
рішення, яким повністю задовольнити
позовні вимоги. В обґрунтування
касаційної скарги скаржник
посилається на порушення судами норм
матеріального права та прийняття
судових рішень без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у Печерському районі міста
Києва проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Приват-Енерго» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при здійснені
фінансово-господарських
взаємовідносин з товариством з
обмеженою відповідальністю «Аверс
Плюс ЛТД».

За результатами вказаної перевірки
Державною податковою інспекцією у
Печерському районі міста Києва
зафіксовано факт порушення
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Приват-Енерго»
вимог пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пункту
201.6 статті 201 Податкового кодексу
України та прийнято спірне податкове
повідомлення-рішення.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи
в задоволенні позову, виходили із
доведеності з боку Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва факту
неправомірного включення Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Приват-Енерго» до складу податкового
кредиту за лютий 2011 року сум податку на
додану вартість по взаємовідносинам з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Аверс Плюс ЛТД» як
таких, що не підтвердженні первинними
документами за відсутності фактичного
здійснення операцій з поставки товару.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що вказані
висновки судів не можна вважати такими,
що зроблені на підставі повно та
всебічно досліджених встановлених
фактичних обставин справи.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 КАС України законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права, а обґрунтованим -
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Як зазначено у частині першій статті 220
КАС України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі. Отже, вимоги цієї норми
включають у себе й обов'язок
касаційного суду перевіряти повноту
встановлення фактичних обставин.

Так, судами попередніх інстанції не
були враховані приписи частини 1 статті
11 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо здійснення
розгляду і вирішення справ в
адміністративних судах на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Під час розгляду даної справи судам
необхідно забезпечити рівні права
учасників процесу у наданні ними
доказів для всебічного, повного
дослідження та вивчення усіх обставин
справи, необхідних для прийняття
законного та обґрунтованого судового
рішення.

Відповідно, частинами 4 та 5 цієї статті
на суд покладається обов'язок вживати
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи; зобов'язує суд
запропонувати особам, які беруть
участь у справі, подати докази або з
власної ініціативи витребувати докази,
яких, на думку суду, не вистачає.

Також, в процесі розгляду даної справи
судами не було враховано наступне.

Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Визначальним критерієм для
підтвердження права платника податку
на податковий кредит та/або віднесення
відповідних сум до валових витрат є
реальність вчинюваної господарської
операції, тобто встановлення факту
зміни руху активів чи зміни стану
зобов'язань платника податку внаслідок
придбання ним товарів (послуг), що
використовуються таким платником у
своїй господарській діяльності.

Отже, судам слід врахувати, що перевагу
варто надавати реальності здійснення
господарської операції та її
економічному змісту, а не оформленню
такої операції. В свою чергу,
реальність господарської операції
визначається фактом руху активів та
зміною стану зобов'язань суб'єкта
господарювання, а також наявністю
інших юридичних фактів, що зумовлені
власне результатами досягнення
ділової мети у процесі здійснення
законної підприємницької діяльності.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу; в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, суди обох інстанцій дали
передчасну юридичну оцінку
встановленим фактичним обставинам
справи, а тому ухвалені ними судові
рішення не можна вважати законними та
обґрунтованими.

Відповідно до п. 2 ст. 227 КАС України,
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
ухвала та постанова у справі
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Під час нового розгляду
справи необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Приват-Енерго» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02.11.2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.05.2012 року
по справі № 2а-10377/11/2670 скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписБившева Л.І. підписКарась О.В.