Справа № 816/7000/13-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 р.Справа № 816/7000/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Зливко І.М.

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Дудник В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Полтавської митниці
Міндоходів на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
23.01.2014р. по справі № 816/7000/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської митниці
Міндоходів третя особа
Територіальне управління державної
служби гірничого нагляду та
промислової безпеки України у
Полтавській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року адміністративний позов ОСОБА_1 до
Полтавської митниці Міндоходів
Міністерства доходів і зборів України,
третя особа: Територіальне управління
державної служби гірничого нагляду та
промислової безпеки України у
Полтавській області про визнання акту
недійним та зобов'язання вчинити дії
задоволено.

Пункти 4 та 6 Акту проведення
розслідування нещасного випадку, що
стався 03.06.2013 о 4 годині 50 хвилин на
Полтавській митниці, 3
за формою Н-5 від 27.09.2013 визнано
нечинними та скасовано.

Пункти 7 та 10 Акту № 2 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом
складений відносно ОСОБА_1 за формою Н-1
від 27.09.2013 визнано нечинними та
скасовано.

Зобов'язано Полтавську Митницю
Міндоходів Міністерства доходів і
зборів України переглянути пункти 4 та 6
Акту проведення розслідування
нещасного випадку, що стався 03.06.2013 о 4
годині 50 хвилин на Полтавській митниці,
3 за формою Н-5 від 27.09.2013.

Зобов'язано Полтавську Митницю
Міндоходів Міністерства доходів і
зборів України переглянути пункти 7 та
10 Акту № 2 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом складений
відносно ОСОБА_1 за формою Н-1 від 27.09.2013.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати
судового збору в сумі 68,82 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати вказану постанову
суду першої інстанції та прийняти нову,
якою повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог. Скаржник зазначають, що
приймаючи зазначену постанову суд
першої інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення ст. 14 Закону
України «Про охорону праці», ст.ст. 7, 9,
17, 18, 69, 86 Кодексу адміністративного
судочинства України та ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо повноти та об'єктивності розгляду
справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та керуючись ч.1 ст.41 КАС
України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, позивача,
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
03 червня 2013 року із головним
інспектором з охорони праці,
мобілізаційної роботи та цивільної
оборони Полтавської митниці стався
нещасний випадок.

За результатами проведеного
повторного (додаткового) розслідування
нещасного випадку на виконання припису
територіального управління за формою
Н-9 від 05 вересня 2013 року № 53.01/41-1П
комісією Полтавської митниці
Міндоходів був складений акт
проведення розслідування за формою Н-5
від 27 вересня 2013 року.

Згідно графіку чергувань ОСОБА_1
заступив на чергування о 08:00 годині 02
червня 2013 року. Приблизно о 04 годині 40
хвилин 03 червня 2013 року черговий
митниці Рева В.І. дав розпорядження
ОСОБА_1 оглянути приміщення митниці.
Після огляду підвального приміщення
ОСОБА_1 піднявся по сходах розташованих
в центральній частині
адміністративної будівлі, які
сполучають хол першого поверху з
аварійним виходом та підвальним
приміщенням.

З пояснювальної записки ОСОБА_1
встановлено, що він став на першу
сходинку маршу правою ногою, взявся за
металевий поручень та здійснив рух
вперед, відірвав ліву ногу від полу. В
цей час трубка металевого поручня
вислизнула з кріплення. ОСОБА_1 втратив
рівновагу, намагався стати назад лівою
ногою, але стопа підвернулася
всередину і він, падаючи на спину,
ймовірно вдарився головою в короб
дверей зазнавши травми голови. На
короткий час втратив свідомість.
Безпосередніх свідків нещасного
випадку не було.

У розділі 2 акту форми Н-5 від 27 вересня
2013 "Характеристика підприємства,
об'єкта, дільниці та місця, де стався
нещасний випадок" - абзац 11 зазначено:
"Конструктивно і технічно сходова
клітина відповідає вимогам
нормативно-правових актів, щодо
безпечної її експлуатації".

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем передчасно зроблено
висновок про те, що нещасний випадок
стався з вини позивача, який не
належним чином дбав про особисту
безпеку, що призвело до порушення вимог
Закону України "Про охорону праці" та
настання нещасного випадку, та не довів
правомірність висновків зроблених в
пунктах 4 та 6 акту складеного за формою
Н-5 та пунктах 7 та 10 акту № 2 складеного
за формою Н-1.

Колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
предметом оскарження є акти
розслідування нещасного випадку, що
стався 03 червня 2013 року. На думку
позивача розслідування даного
нещасного випадку було проведено з
порушенням вимог чинного
законодавства, у зв'язку з чим пункти 4
та 6 акту розслідування нещасного
випадку від 27 вересня 2013 року
складеного за формою Н-5 та пункти 7, 8, 9,
11 та 12 акту розслідування нещасного
випадку від 27 вересня 2013 року
складеного за формою Н-1 підлягають
скасуванню, а розслідування нещасного
випадку, що стався 03 червня 2013 року
повторному проведенню.

Конституцією України закріплено право
кожного на судовий захист та
передбачено, що юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі (статті 55, 124), а
статтею 18 Закону України від 7 липня 2010
року N 2453-VI "Про судоустрій і статус
суддів" (далі - Закон N 2453-VI) визначено, що
суди загальної юрисдикції
спеціалізуються на розгляді цивільних,
кримінальних, господарських,
адміністративних справ, а також справ
про адміністративні правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що юрисдикція
- це передбачена законом сукупність
повноважень судів щодо розгляду справ,
віднесених до їх компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

За таких обставин колегія суддів
зазначає, що справи про оскарження
актів розслідування нещасних випадків
й хронічних професійних захворювань
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства, оскільки спір
стосується здоров'я фізичної особи, що
є її особистим немайновим правом,
захист якого здійснюється, зокрема, за
нормами цивільного законодавства
(стаття 275 ЦК), або виникають із трудових
правовідносин.

Дана позиція кореспондується з п. 10
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ" від 01.03.2013
№ 3.

Відповідно до п. 1ч. 1, ч. 2 ст. 157 КАС, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства, суд закриває провадження
по справі та роз'яснює позивачеві, до
юрисдикції якого суду віднесено
розгляд таких справ.

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги відповідача про
порушення судом першої інстанції під
час розгляду справи вимог ст.ст. 7, 9, 17, 18,
69, 86 Кодексу адміністративного
судочинства України та норм ст.159
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо повноти та об'єктивності
розгляду справи спростовують висновки
суду першої інстанції, оскільки при
розгляді справи суд першої інстанції ,
відповідно до вимог ст. 159 КАС України
не повно і всебічно, в межах заявлених
вимог, з'ясував дійсні обставини
справи, не дав належну оцінку наявним у
справі доказам, не правильно вирішив
питання щодо правовідносин, зумовлених
встановленими фактами.

На підставі ч.1 ст. 203 КАС України,
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню.

Керуючись п. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4
ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці
Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від
23.01.2014р. по справі № 816/7000/13-а
скасувати.

Провадження у справі за позовом
ОСОБА_1 до Полтавської
митниці Міндоходів третя особа
Територіальне управління державної
служби гірничого нагляду та
промислової безпеки України у
Полтавській області про
зобов'язання вчинити певні дії закрити.

Роз'яснити позивачу право звернення до
суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом місяця
з дня складання ухвали у повному обсязі
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Спаскін О.А.Судді
Сіренко О.І. Любчич Л.В. Повний текст
ухвали виготовлений 07.04.2014 р.