Справа № 2а-10725/10/1370
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
Справа №
108842/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 17
квітня 2012 року у справі за його позовом
до адміністрації Президента України,
ОСОБА_2, третя особа на стороні
відповідача, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, уповноважений
Президента України з питань контролю
за діяльністю Служби безпеки України
Обаль Олексій Михайлович, про визнання
протиправними дій та бездіяльності та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

17 листопада 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, у
якому просив визнати протиправними дії
та бездіяльність Адміністрації
Президента України, посадовими особами
якої

1) порушені його особисті немайнові
права на звернення, на інформацію, на
повагу до гідності та честі, на
виконання професійних обов'язків тощо;

2) надано необґрунтовану і необ'єктивну
відмову у прийнятті до розгляду і у
розгляді звернень від 16.08.2010 року за №
284-К/10 та від 08.09.2010р. за № 296-К/Ю, від
20.10.2010 року за № 333-К/10;

3) порушено вимоги ст. ст. 3, 19, 32, 40, 102, 106
Конституції України, ст. ст. 16, 18, 19
Закону України «Про звернення
громадян», ст. ст. 5, 8, 10 Закону України
«Про боротьбу з корупцією» при
розгляді його звернень від 16.08.2010 року
за № 284-К/10, від 08.09.2010р. за № 296-К/Ю, від
20.10.2010 року за № 333-К/10;

4) не надано своєчасної відповіді на
заяву від 29.10.2010р. №339-К/10.

Окрім того, позивач просив суд визнати
протиправними дії та бездіяльність
начальника Управління з питань
звернень громадян Адміністрації
Президента ОСОБА_2, яким:

1) порушені особисті немайнові права
позивача на звернення, на інформацію,
на повагу до гідності та честі, на
виконання професійних обов'язків тощо;

2) особисто надано необґрунтовану і
необ'єктивну відмову у прийнятті до
розгляду і у розгляді звернень від
16.08.2010 року за № 284-К/Ю та від 08.09.2010р. за
№ 296-К/Ю, а також проігноровано розгляд
звернення від 20.10.2010 року за № 333-К/10;

3) порушено вимоги ст. ст. 3, 19, 32, 40, 102, 106
Конституції України, ст. ст. 16, 18, 19
Закону України «Про звернення
громадян», ст. ст. 5, 8, 10 Закону України
«Про боротьбу з корупцією» при
розгляді звернень від 16.08.2010 року за №
284-К/10, від 08.09.2010р. за № 296-К/Ю, від 20.10.2010
року за № 333-К/10;

4) не проведено належної перевірки
заяви від 08.09.2010р. за № 296-К/Ю з
повідомленням про порушення посадовою
особою очолюваного ним управління з
питань звернень громадян його прав, не
вжито відповідних заходів реагування
на факт незаконної та безпідставної
відмови у прийнятті скарги до розгляду
і її незаконного повернення заявнику,
чим вчинені порушення вимог ст. ст. 3, 19,
40 Конституції України;

Також просив зобов'язати відповідача
-Адміністрацію Президента України:

1) розглянути його скарги, адресовані на
ім'я Президента України Януковича В.Ф.;

2) скерувати його попередні скарги за
належністю до Уповноваженого
Президента України з питань контролю
за діяльністю Служби безпеки України
Обаля О.М.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2012
року у справі № 2а-10725/10/1370 у
задоволенні позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_1 просить зазначену постанову
суду скасувати і прийняти нову про
задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
відповідно до укладеного договору
доручення на ведення справи на протязі
тривалого часу (починаючи з 2007 і по
даний час) надає правову допомогу та
представлє інтереси полковника Служби
безпеки України Погуляєва С.В., який був
підданий гонінню зі сторони Служби
безпеки України при потуранні з боку
Головного управління військових
прокуратур Генерально прокуратури
України.

Ігнорування посадовими особами Служби
безпеки України та Генеральної
прокуратури України прав та свобод
полковника Погуляева С.В. стало
підставою звернення до Президента
України, як гаранта Конституції
України, Верховного
Головнокомандуючого Збройними Силами
України.

Його звернення до Адміністрації
Президента України від 16.08.2010 року, від
08.09.2010р. №296-К/10, від 20.10 2010р. № 333-К/10,
скеровані на адресу Адміністрації
Президента України, не розглядалися та
не були вирішені по суті.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із
того, що той звернувся 16.08.2010 року до
Президента України Януковича В.Ф. із
скаргою №284-К/10 (а.с.7) щодо відсутності
реагування посадових осіб на звернення
про порушення прав полковника Служби
безпеки України Погуляєва С.В., у якій
просив втрутитися у ситуацію, що
виникла у зв'язку з бездіяльністю
Генеральної прокуратури України по
розгляду його скарг та посприяти у
позитивному вирішенні питань
забезпечення прав та свобод
громадянина України.

Листом № 22/101191-13 від 30.08.2010р. за підписом
заступника керівника Управління з
питань звернень громадян
Адміністрації Президента України
Г.Кільова позивача було повідомлено
про повернення його скарги відповідно
до ч.6 ст. 5 Закону України «Про
звернення громадян» з роз'ясненням, що
відповідно до ст. 16 Закону України «Про
звернення громадян» скарги на рішення
вищих державних органів вирішуються в
судовому порядку.

Після цього позивач знову звертався до
Президента України із скаргами від
30.08.2010 року №296-К/10, від 20.10.2010р. №333-К/10 з
вимогою розглянути його звернення по
суті, наполягаючи на протиправності
дій та бездіяльності посадових осіб
Адміністрації Президента України,
пов'язаних із відмовою у розгляді
звернень.

Не погодившись з таким станом справ
позивач направив керівнику управління
з питань звернень громадян приймальні
Президента України заяву №339-К/10 від
29.10.2010 року щодо вирішення питання
особистого прийому Уповноваженим
Президента України з питань контролю
за діяльністю Служби Безпеки України
Обалем О.М., у якій просив скарги від
02.07.2010р. №258-К/10 та від 16.08.2010р. №284-К/10
скерувати Уповноваженому Президента
України з питань контролю за
діяльністю Служби Безпеки України для
вирішення питання щодо розгляду
звернень та особистого прийому, про що
позивач просив повідомити його
письмово.

У зв'язку з неотриманням відповіді на
заяву №339-К/10 від 29.10.2010 року позивач
направив Уповноваженому Президента
України з питань контролю за
діяльністю Служби Безпеки України
інформаційний запит №364-К/10 від 09.12.2010
року (а.с.38) з проханням надати
інформацію з приводу надходження його
заяви №339-К/10 від 29.10.2010 року щодо
вирішення питання особистого прийому
та стосовно того, яке рішення було
прийнято та чи надавалася йому
відповідь.

Листом від 17.12.2010р. №33-01-39 Уповноважений
Президента України з питань контролю
за діяльністю Служби Безпеки України
повідомив позивача про розгляд в межах
компетенції його заяви від 29.10.2010 №
339-К/10 та встановлення у ході розгляду
того, що зі зверненнями аналогічного
змісту позивач вже неодноразово
звертався протягом поточного року до
Президента України та Приймальні
Президента України, які у
відповідності до вимог ст.ст. 7, 29 Закону
України «Про звернення громадян»
правомірно скеровано для розгляду до
Генеральної прокуратури України.

У вказаному листі позивачу
запропоновано звернутися до
управління з питань звернень громадян
Адміністрації Президента України за
адресою м. Київ, вул. Шовковична, 12 для
уточнення дати і часу особистого
прийому.

Оскільки судом було встановлено
правомірність повернення скарги
позивача №284-К/10 від 16.08.2010 року, то
правомірними є і дії посадових осіб
Адміністрації Президента України по
розгляду подальших скарг позивача від
08.09.2010р. №296-К/10, від 20.10.2010р. №333-К/10,
стосовно скарги №284-К/10 від 16.08.2010р., які
у листах від 04.10.2010р. №22/113387-13 та від
02.11.2010 року надали позивачу вичерпну
відповідь щодо неможливості розгляду
скарг Главою держави.

Так як заява (звернення) позивача від
29.10.2010р. №339-К/10 (а.с.40) стосувалася
знову розгляду скарги від 02.07.2010р
№258-К/10 та від 16.08.2010р. №284-К/10 і вказана
обставина щодо неодноразового
звернення позивача із зверненням
аналогічного змісту протягом
поточного року до Президента України
з'ясована Уповноваженим Президента
України з питань контролю за
діяльністю Служби Безпеки України,
таке звернення відповідно до ч.2 ст. ст. 8
Закону N 393/96-ВР не підлягало розгляду.

Даючи правову оцінку доводам апелянта,
що викладені у апеляційній скарзі, та
оскаржуваному судовому рішенню, суд
апеляційної інстанції виходить із
таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом першої
інстанції, позивач ОСОБА_1 неодноразово
звертався із зверненнями до Президента
України та посадових осіб
Адміністрації Президента України з
вимогою втрутитися у бездіяльність
Генеральної Прокуратури України та
Служби безпеки України по відновленню
порушених прав полковника Служби
безпеки України Погуляєва С.В.,
покликаючись на приписи Закону України
«Про звернення громадян» (далі - Закон
№ 393/96-ВР).

Згідно з ч.1.ст.1 Закону № 393/96-ВР
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону № 393/96-ВР
скарга на дії чи рішення органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації, об'єднання
громадян, засобів масової інформації,
посадової особи подається у порядку
підлеглості вищому органу або
посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду
відповідно до чинного законодавства, а
в разі відсутності такого органу або
незгоди громадянина з прийнятим за
скаргою рішенням - безпосередньо до
суду.

При цьому приписами ч. 3 ст.16 Закону №
393/96-ВР передбачено, що скарги на
рішення загальних зборів членів
колективних сільськогосподарських
підприємств, акціонерних товариств,
юридичних осіб, створених на основі
колективної власності, а також на
рішення вищих державних органів
вирішуються в судовому порядку.

За правилами ст. 13 Закону України «Про
службу безпеки України» керівництво
всією діяльністю Служби безпеки
України, її Центральним управлінням
здійснює Голова Служби безпеки
України. Він несе персональну
відповідальність за виконання завдань,
покладених на Службу безпеки України.

Відповідно до приписів ст. 13 Закону
України «Про прокуратуру» систему
органів прокуратури становлять:
Генеральна прокуратура України,
прокуратури Автономної Республіки
Крим, областей, міст Києва і
Севастополя (на правах обласних),
міські, районні, міжрайонні, інші
прирівняні до них прокуратури, а також
військові прокуратури.

Згідно із ч. 1 ст. 14 Закону України «Про
прокуратуру» Генеральну прокуратуру
України очолює Генеральний прокурор
України, який має першого заступника та
заступників.

За правилами п. 1 ст. 15 вказаного Закону
Генеральний прокурор України
спрямовує роботу органів прокуратури і
здійснює контроль за їх діяльністю.

При цьому положеннями ст.і 7 Закону
України «Про прокуратуру» встановлено
заборону на будь-яке втручання органів
державної влади у діяльність
прокуратури.

Повноваження Президента України
визначені статтею 106 Конституції
України серед яких не передбачено
права Глави держави передавати їх
іншим особам або органам, а також
перебирати на себе повноваження інших
органів.

Відтак суд апеляційної інстанції
погоджується із думкою суду першої
інстанції про те, що у відповідності до
наведених правових норм Президент
України не вправі втручатися у
діяльність Генеральної прокуратури
України та Служби безпеки України і
позивачу правомірно було
рекомендовано у відповідності до
приписів ст.16 Закону № 393/96-ВР
звертатися за вирішенням питань,
викладених у його зверненнях до
Президента України та посадових осіб
Адміністратції Президента України, до
суду.

Одночасно апеляційний суд вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про те, що оскільки суть даного
публічно-правового спору зводиться до
протиправних, на думку ОСОБА_1, дій та
бездіяльності Генеральної прокуратури
України та Служби безпеки України,
викладених у чисельних його зверненнях
до відповідачів, то такі звернення
відповідно до ч.2 ст. ст. 8 Закону N 393/96-ВР
не підлягали повторному розгляду
відповідачами після роз'яснення йому
необхідності вирішення поставлених
питань у судовому порядку.

Одночасно суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що матеріали
справи не містять доказів, які б
підтверджували повноваження ОСОБА_1
діяти в інтересах Погуляєва С.В. та
давали б підстави для висновку про
порушення діями чи бездіяльністю
відповідачів будь-яких охоронюваних
законом прав чи інтересів саме
позивача.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
суд першої інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 17
квітня 2012 року у справі № 2а-10725/10/1370 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук