Справа № 826/14834/13-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Шулежко В. П.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
при секретарі:Старової Н. Е. Мєзєнцева
Є. І., Файдюка В. В. Приходько К. М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Київського міського відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва по справі за
адміністративним позовом Київського
міського відділення Фонду соціального
захисту інвалідів (далі позивач, Фонд)
до Комунального підприємства
«Київтранспарксервіс» (далі
відповідач, Підприємство) про
стягнення
адміністративно-господарських
(штрафних) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернулося Київське
міське відділення Фонду соціального
захисту інвалідів з позовом до
Комунального підприємства
«Київтранспарксервіс» про стягнення
адміністративно-господарських
(штрафних) санкцій за невиконання
нормативу робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів за 2012
рік в розмірі 132 000,64 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
23.10.2013 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Позивач, не погоджуючись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову та прийняти нову,
якою задовольнити позов.

Представник апелянта у судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
у повному обсязі.

Відповідач не з'явився до судового
засідання, що не заперечує розгляду
справи за його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового процесу, які з`явилися у
судове засідання, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, згідно звіту про зайнятість
і працевлаштування інвалідів за 2012 рік
за формою № 10-ПІ, затвердженої наказом
Мінпраці України № 42 від 10.02.2007 року,
середньооблікова чисельність
працівників облікового складу
Підприємства у 2012 році становила 444
особи, отже, згідно з вимогами частини
першої статті 19 Закону № 875, відповідач
у 2012 році повинен був створити 81 робоче
місце для працевлаштування інвалідів.

Згідно наданих підприємством списків
працюючих інвалідів середньооблікова
чисельність штатних працівників, яким
встановлена інвалідність, становить 13
осіб.

З огляду на викладене, позивачем
зроблено висновок, що відповідач не
виконав норматив робочих місць для
забезпечення та працевлаштування ще 5
інвалідів, тому Фонд звернувся до суду
з позовом про застосування до
відповідача
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу щодо
створення робочих місць, відповідно до
частини першої статті 19 Закону України
№ 875.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається апелянт, та вважає,
що судом надана їм правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
регулює спірні правовідносини.

За змістом статті 19 Закону № 875-ХII, для
підприємств, установ, організацій
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів.

Частиною першою статті 20 Закону № 875-XII
встановлено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією України та
Законом України від 25 червня 1991 року №
1251-XII «Про систему оподаткування», а є
заходом впливу на правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.

Разом з тим, відповідно до частини
першої статті 218 ГК, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Частиною другою наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема, за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито всіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Відповідно до частини третьої статті
18-1 Закону № 875, Державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи, відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.

Таким чином, обов'язок підприємства зі
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
займатися пошуком інвалідів для
працевлаштування.

Як встановлено судами обох інстанцій,
Підприємство, відповідно до статті 19
Закону № 875, не створило за 2012 рік для
працевлаштування інвалідів додатково 5
робочих місць.

Разом з тим, згідно з наданими
відповідачем звітами форми № 3-ПН
(станом на 03.02.2012 р., 29.02.2012 р., 21.03.2012 р.,
29.03.2012 р.,11.04.2012 р., 23.05.2012 р., 13.07.2012 р.,
23.08.2012 р., 12.10.2012 р., 24.10.2012 р., 18.11.2012 р.,
28.11.2012 р., 25.12.2012 р.) (а. с. 22-52),
Підприємство повідомляло
Шевченківський районний центр
зайнятості про наявність у відповідача
протягом 2012 року вакантних робочих
місць, на які мали змогу
працевлаштуватися й інваліди.

З матеріалів справи вбачається, що
Підприємство вживало заходів,
передбачених законодавством, чинним на
момент виникнення спірних відносин,
спрямованих на створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів та
недопущення правопорушення у сфері
господарювання.

Таким чином, колегія суддів не вбачає
склад правопорушення у сфері
господарювання щодо працевлаштування
інвалідів у 2012 році з боку відповідача,
тому, згідно з ч. 2 статті 218 ГК, відсутні
підстави для накладання
адміністративно-господарських
(штрафних) санкцій та стягнення їх в
судовому порядку.

Судова колегія апеляційної інстанції
не вбачає порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається позивач в апеляційній
скарзі, та вважає, що судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справі, яким надана правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у постанові від
23.10.2013 року, та не можуть бути підставою
для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до
ст. 200 КАС України, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись статтями 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київського міського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23.10.2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.