Справа № 0907/2а-14025/11
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Київ К/800/8182/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: Маслія В.І.
(суддя-доповідач)

Суддів: Розваляєвої Т.С.

Черпіцької Л.Т.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Прокурора
Західного регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері на
ухвалу Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 22
квітня 2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року у адміністративній
справі за позовом ДП
«Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат» до Яремчанської
міської ради, третя особа ТОВ
«Санаторій-профілакторій ВБР», про
визнання рішень недійсними,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ДП «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат»
звернулося до суду з позовом до
Яремчанської міської ради, третя особа
ТОВ «Санаторій-профілакторій ВБР», про
визнання рішень недійсними.

Ухвалою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 22 квітня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року, провадження у
справі закрито, з підстав, передбачених
п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Не погоджуючись з зазначеними
ухвалами судів, Прокурор Західного
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати ухвалу
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 22
квітня 2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року і направити справу
для продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Заперечуючи проти касаційної скарги
ТОВ «Санаторій-профілакторій ВБР»
просить відмовити в задоволенні
касаційної скарги, оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи і правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до п. 26 рішення Яремчанської
міської ради від 16.11.2006 року № 55-4/2006
вирішено припинити ДП
«Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат» право постійного
користування земельною ділянкою
площею 39119 кв.м. по вул. Петраша, 3 для
обслуговування будівель та споруд
дитячого оздоровчого табору
«Зіронька», у зв'язку з відчуженням
об'єктів нерухомості та поданим
клопотанням.

П. 27 цього ж рішення ТОВ
«Санаторій-профілакторій ВБР» надано
дозвіл на виготовленя
земельно-кадастрової документації
земельної ділянки площею 39119 кв.м. для
обслуговування будівель та споруд
дитячого оздоровчого табору
«Зіронька».

Рішенням Яремчанської міської ради від
11.01.2007 року № 77-5/2007 затверджено перелік
земельних ділянок
несільськогосподарського призначення,
які підлягають продажу у 2007 році, в тому
числі і спірну земельну ділянку площею
0,39119 га.

Рішенням Яремчанської міської ради
(п.12) від 18.10.2007 року № 159-10/2007 ТОВ
«Санаторій-профілакторій ВБР»
затверджено технічний звіт по
земельно-кадастровій інвентаризації
земельної ділянки площею 39119 кв.м. для
обслуговування будівель та споруд
дитячого оздоровчого табору
«Зіронька» та надано в оренду терміном
на п'ять років.

Рішенням Яремчанської міської ради (п.7,
8) від 06.12.2007 року № 178-12/2007 року «Про
продаж земельних ділянок у приватну
власність для здійснення
підприємницької діяльності»
затверджено ціну продажу земельної
ділянки по вул. Петраша, 3 площею 39119 кв.
м. та продати у власніть ТОВ
Санаторій-профілакторій ВБР»
зазначену земельну ділянку для
обслуговування будівель та споруд
дитячого оздоровчого табору
«Зіронька».

Не погоджуючись із вказаними
рішеннями, ДП «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат» подало
цей позов.

Закриваючи провадження у справі, суди
попередніх інстанцій дійшли висновку,
що в даному випадку спір виник
внаслідок порушення права суб'єкта
господарської діяльності на земельну
ділянку, а тому є спором про право
цивільне і підлягає розгляду
господарським судом.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження. Цю норму слід розуміти в
системному зв'язку з частиною першою
тієї самої статті, з якої випливає, що
захист прав та інтересів юридичних
осіб шляхом оскарження до
адміністративного суду будь-яких
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень можливий лише у
сфері публічно-правових відносин.

Суди попередніх інстанцій встановили,
що спірні правовідносини виникли у
зв'язку із прийняттям міською радою
рішень про вилучення земельної
ділянки, яка була надана ДП
«Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат» у постійне
користування та надання її третій
особі спочатку за договором оренди, а
потім продано у власність.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності. Вжитий у цій
процесуальній нормі термін «суб'єкт
владних повноважень» означає орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхню посадову чи
службову особу, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС).

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка правильності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
прийнятих або вчинених ними при
здійсненні владних управлінських
функцій.

Відповідно до статті 12 ЗК до
повноважень селищної ради належить:
розпорядження землями територіальних
громад; передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування; вилучення їх із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу; викуп
земельних ділянок для суспільних
потреб відповідної територіальної
громади селища; вирішення інших питань
у галузі земельних відносин відповідно
до закону.

Земельні відносини поділяються на
публічні та приватні. Відповідно і
спори в таких відносинах можуть бути як
публічно-правовими, так і
приватноправовими (цивільними,
господарськими).

Згідно з частиною другою статті 2
Цивільного кодексу України (далі ЦК)
учасниками цивільних відносин є:
держава Україна, Автономна Республіка
Крим, територіальні громади, іноземні
держави та інші субєкти публічного
права.

Територіальні громади набувають і
здійснюють цивільні права та обов'язки
через органи місцевого самоврядування
у межах їхньої компетенції,
встановленої законом.

Міськрада у справі, яка розглядається,
є суб'єктом цивільних правовідносин і
має такий самий правовий статус, що й
інші учасники цих відносин. Реалізуючи
право розпорядження земельною
ділянкою, що перебувала у її власності,
Міськрада відповідно до статті 5 ЗК має
рівні права з громадянами та
юридичними особами, з якими вона
вступає у відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.
Тобто при здійсненні повноважень
власника землі відповідач є
рівноправним суб'єктом земельних
відносин, дії якого спрямовані на
реалізацію права розпоряджатися
землею. У цьому випадку відсутня
підпорядкованість одного учасника
земельних правовідносин (Товариство)
іншому (Міськрада), яка має місце під
час здійснення органом місцевого
самоврядування владних управлінських
функцій.

Враховуючи викладене, колегія суддів
зазначає, що правовідносини, які
склалися між сторонами, стосуються
права та підстав набуття права
власності на спірну земельну ділянку.
Міськрада як власник землі вільна у
виборі суб'єкта щодо надання йому цього
права в порядку, встановленому законом.
Водночас, відповідач владних
управлінських функцій не здійснював і
суб'єктом владних повноважень у цих
відносинах не був.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування рішень судів
попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Прокурора Західного
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері -
залишити без задоволення, а ухвалу
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 22
квітня 2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, що встановлені статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: