Справа № 522/604/14-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 522/604/14-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції:
Кічмаренко С.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О.,
Шеметенко Л.П.

за участю секретаря судового засідання
- Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси на
постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 28 січня 2014 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси подало
апеляційну скаргу на постанову
Приморського районного суду м. Одеси
від 28 січня 2014 року, в якій просить
скасувати оскаржену постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволення адміністративного позову
в повному обсязі.

Постановою від 28 січня 2014 року
Приморський районний суд м. Одеси в
повному обсязі задовольнив
адміністративний позов ОСОБА_1, визнав
неправомірними дії відповідача щодо
відмови у перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
та зобов'язав відповідача здійснити
перерахунок щомісячного грошового
утримання судді у відставці позивачу
та виплатити таке грошове утримання, з
урахуванням зміни розміру заробітної
плати працюючого судді на відповідній
посаді судді на підставі довідок
Одеського окружного адміністративного
суду від 23.12.2013 року.

Вимоги апеляційної скарги
апелянт обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального і процесуального права.

ОСОБА_1 письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав.

Ухвалюючи постанову про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
встановив, що позивач працював з 02.1993
року по 01.2003 року суддею Ленінського
районного суду м. Одеси, з 01.2003 року по
07.2007 року суддею Суворовського
районного суду м. Одеси, з 07.2007 року по
10.2010 року суддею Одеського окружного
адміністративного суду.

Остання посада, яку обіймав позивач це
посада заступника голови Одеського
окружного адміністративного суду.

При виході у відставку позивачу
нараховане щомісячне грошове
утримання судді в сумі 9581 гривня, що
становило на той час 84% від зарплати
судді.

З урахуванням рішення Конституційного
суду України від 03 червня 2013 року N
3-рп/2013, яке має преюдиціальне значення
та є обов'язковим до виконання на
території України, суд першої
інстанції встановив, що відмова органу
Пенсійного фонду України в проведені
перерахунку позивачу за період з 1
січня 2012 року по 31 грудня 2013 року
грошового утримання судді є
неправомірною.

Також суд першої інстанції встановив,
що позивач подав до відповідача
довідки Одеського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2013
року про заробітну плату для
обчислення щомісячного грошового
утримання судді у відставці в якій
зазначаються відомості про заробітну
плату судді, яка враховується при
призначенні (перерахунку) щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Форма поданих позивачем довідок
відповідає вимогам Додатку № 2 до
Порядку подання документів для
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами Пенсійного фонду
України затвердженого постановою
правління ПФУ від 25.01.2008 року № 3-1

Суд першої інстанції не прийняв до
уваги посилання відповідача на те, що
перерахунок довічного утримання
можливий лише відносно суддів
Конституційного Суду України і не
стосується суддів інших судів України.

Встановивши, що довічне грошове
утримання судді у відставці позивача
становить 84 % від зарплати діючого
судді, яка складається з посадового
окладу і надбавки за вислугу років, яка
в нього становить 60% без обмежень, суд
першої інстанції дійшов висновку що
порушення права позивача мають бути
відновлені шляхом зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
щомісячного грошового утримання судді
у відставці позивача та виплатити таке
грошове утримання, з урахуванням зміни
розміру заробітної плати працюючого
судді на відповідній посаді судді на
підставі довідки Одеського окружного
адміністративного суду № 03.4.19.-45439/13 від
23.12.2013 року за період з січня 2012 року по
березень 2012 року; довідки Одеського
окружного адміністративного суду за №
03.4.19-45443/13 від 23.12.2013 року за період з
квітня місяця 2012 року по червень місяць
2012 року включно; довідки Одеського
окружного адміністративного суду за №
03.4.19-45445/13 від 23.12.2013 року за період з
липня місяця 2012 року по вересень місяць
2012 року включно; довідки Одеського
окружного адміністративного суду за №
03.4.19-45448/13 від 23.12.2013 року за період з
жовтня місяця 2012 року по листопад
місяць 2012 року включно; довідки
Одеського окружного адміністративного
суду за № 03.4.19-45451/13 від 23.12.2013 року за
грудень місяць 2012 року; довідки
Одеського окружного адміністративного
суду за № 03.4.19-45452/13 від 23.12.2013 року за
період з січня місяця 2013 року по
листопад місяць 2013 року включно;
довідки Одеського окружного
адміністративного суду за № 03.4.19-45453/13
від 23.12.2013 року за грудень 2013 року.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
представника апелянта, розглянувши та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
в межах доводів апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив та оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив правову природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

ОСОБА_1 з жовтня 2010 року отримує
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці у розмірі 84%,
відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів», в
редакції чинній на час призначення
щомісячного довічного грошового
утримання судді, що сторонами по справі
не оспорюється. Також сторонами по
справі не оспорюється і той факт, що
позивач до виходу у відставку працював
суддею Одеського окружного
адміністративного суду на посаді
заступника голови цього суду.

Предметом спору по справі є відмова
органу Пенсійного фонду України в
проведенні перерахунку позивачу
довічного грошового утримання судді у
відставці відповідно до його заяви від
26 грудня 2013 року (а.с. 17-19).

Відмова управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
від 09 січня 2014 року (а.с. 20) вмотивована
тим, що Законом України «Про судоустрій
і статус суддів» та постановою
Правління Пенсійного фонду України №
3-1 від 25 січня 2008 року не передбачений
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці, окрім суддів
Конституційного Суду України, при
зміні розміру грошового утримання
працюючих суддів.

Частиною 3 статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», як в
редакції чинній на час призначення
позивачу щомісячного довічного
грошового утримання судді так і в
редакції чинній на час звернення
позивача до відповідача із заявою про
проведення перерахунку, встановлено,
що щомісячне грошове утримання
виплачується судді у певному
відсотковому розмірі (у позивача 84%) від
грошового утримання судді який працює
на відповідній посаді

При цьому ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», в редакції
чинній на час призначення позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання судді, передбачала виплату
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження граничного
розміру щомісячного довічного
грошового утримання.

Таким чином, з урахуванням 22
Конституції України, якою встановлено,
що конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовану, а при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод, апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивач має право на отримання
щомісячного довічного грошового
утримання судді у розмірі 84% від
грошового утримання судді який працює
на відповідній посаді без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання.

Апеляційний суд вважає
необґрунтованим посилання апелянта на
те, що чинним законодавством не
передбачені можливість та порядок
проведення перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді,
окрім суддів Конституційного Суду
України.

Статтею 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
закріплено право судді у відставці на
отримання щомісячного довічного
грошового утримання судді.

При цьому зазначена норма передбачає
виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у певному
відсотковому розмірі від грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді, тоді як відповідач,
за відсутності встановлених
законодавством повноважень, здійснив
тлумачення цієї норми закону
зазначивши, що грошовий розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
визначається один раз і перерахунку не
підлягає.

Таке розуміння апелянтом норми закону
є помилковим, оскільки правовий аналіз
ст. 138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» дає підстави для
висновку, що грошовий розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці,
призначеного у відсотковому розмірі
від грошового утримання судді, який
працює на відповідній посаді, має
змінюватись внаслідок зміни розміру
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді. Таким чином,
оскільки грошовий розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці залежить від розміру
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді та розмір якого
змінюється у бік збільшення,
законодавець цілком логічно не
перевантажував Закон України «Про
судоустрій і статус суддів»
положеннями щодо перерахунку
довічного грошового утримання судді у
відставці, у разі зміни розміру
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді.

Апеляційний суд не приймає до уваги
посилання апелянта на постанову
Правління Пенсійного фонду України №
3-1 від 25 січня 2008 року, оскільки цей
підзаконний нормативний акт не
стосується спірних правовідносин, в
частині здійснення перерахунку
позивачу щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.
Також не стосуються спірних
правовідносин норми Закон України «Про
судоустрій і статус суддів», якими
врегульоване питання щомісячного
довічного грошового утримання судді
Конституційного суду України, на які
посилається апелянт.

Оскільки Рішеннями Конституційного
Суду України неодноразово
наголошувалось на необхідність
дотримання державними органами влади
правового статусу суддів та гарантій
їх незалежності, в тому числі їх
пенсійного та соціального
забезпечення, а стаття 126 Конституції
України гарантує досягнутий рівень
незалежності суддів і забороняє при
прийнятті нових законів та інших
нормативних актів, внесенні змін до них
скасовувати чи звужувати існуючі
гарантії незалежності суддів, у тому
числі заходи їх правового захисту та
матеріального і соціального
забезпечення (рішення Конституційного
Суду України по справі № 8-рп/2005 від 11
жовтня 2005 року; по справі № 18-рп/2011 від 14
грудня 2011 року, по справі № 3-рп/2013 від 3
червня 2013 року) апеляційний суд,
погоджується з обраним судом першої
інстанції засобом відновлення
порушеного права позивача.

Досліджуючи питання щодо строків
звернення до суду, апеляційний суд
вважає за необхідне зауважити, що,
оскільки довічне грошове утримання
судді у відставці виплачується
щомісяця та автоматично змінює свій
грошовий розмір у разі зміни грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді, а обов'язок по
виплаті щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
покладений на відповідача, який
неправомірно відмовився провести
перерахунок позивачу розміру
довічного грошового утримання судді у
відставці, то строк звернення до суду
за захистом порушеного права
відраховується з моменту отримання
позивачем відповіді-відмови від 09
січня 2014 року.

Таким чином, звернувшись до суду з
відповідним позовом 14 січня 2014 року,
позивачем дотриманий строк звернення
до суду, встановлений ч. 2 ст. 99 КАС
України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України, апеляційна скарга має бути
залишена без задоволення, а оскаржена
постанова - без змін.

Керуючись ст.ст. 22, 126 Конституції
України, ст. ст. 195, 196, п. 1 ч. 1ст. 198, ст. ст.
200, 206, 211, 212, ч. 5ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси залишити
без задоволення, постанову
Приморського районного суду м. Одеси
від 28 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання судового рішення в
повному обсязі.

Повний текст судового рішення
складений 04 квітня 2014 року.

Головуючий: суддя
С.Д.Домусчі

суддя
О.О.Кравець

суддя
Л.П.Шеметенко