Справа № К/9991/15818/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/15818/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Управління Східного
територіального командування
внутрішніх військ Міністерства
внутрішніх справ України про
скасування п.п. 1,2,3 протоколу №4 від
22.06.2007 року та зобов'язання вчинити
певні дії,-

в с т а н о в и в :

У липні 2007 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив скасувати п.п. 1,2,3 протоколу
засідання житлово-побутової комісії
Управління Східного територіального
командування внутрішніх військ МВС
України №4 від 22.06.2007 року та
зобов'язати відповідача направити до
виконавчого комітету Ленінської
районної в м. Донецьку ради документи
для оформлення ордера на раніше
виділену йому трикімнатну АДРЕСА_1.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2008
року позов задоволено.

Скасовано п.п.1,2, 3 протоколу засідання
житлово-побутової комісії Управління
Східного територіального командування
внутрішніх військ МВС України №4 від
22.06.2007 року та зобов'язано відповідача
направити до виконавчого комітету
Ленінської районної в м. Донецьку ради
документи для оформлення ордера на
раніше виділену позивачу трикімнатну
квартиру.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 1 березня
2011 року у задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цього суду і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач
перебував на квартирному обліку в
Управлінні Східного територіального
командування внутрішніх військ МВС
України з 09.07.1984 року і є учасником
ліквідації аварії на ЧАЕС, має склад
сім'ї 4 особи.

Протокольним рішенням №20 від 11.04.2003
року житлово-побутовою комісією
вирішено надати позивачу зазначену
трикімнатну квартиру загальною площею
64,7 кв.м. зі зняттям з квартирного
обліку, а оформлення ордеру здійснити
після фактичної здачі житлової площі.

Також з протоколу вбачається, що
позивач був прописаний та проживав у
однокімнатній АДРЕСА_1, яка належить ВО
«Донецьквугілля» та надавалась
відповідачем для тимчасового
проживання позивача.

На виконання цього рішення позивачу
був виписаний ордер 30.04.2003 року, який
ним отримано не було.

Позивачем було оскаржено до суду
видачу ордеру на виділену АДРЕСА_1,
оскільки він вважав, що замість
виділеної квартири на четвертому
поверсі йому повинні були надати
квартиру на першому поверсі в цьому ж
будинку.

Рішенням Кіровського районного суду
Донецької області від 19.04.2004 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Донецької області від 14.10.2004 року,
позивачу відмовлено в задоволені
позову щодо визнання вказаного ордера
недійсним та виселення з квартири.

Протоколом відповідача №4 від 22.06.2007
року скасовано п.1 протоколу №20 від
11.04.2003 року, яким приймалось рішення про
виділення квартири позивачу. Підставою
для прийняття такого рішення стало
те, що при розподілі квартир в 2003 році
комісії не було відомо про наявність в
приватній власності позивача
однокімнатної квартири.

Рішенням житлово-побутової комісії від
25.10.1985 року позивачу для тимчасового
проживання без зняття з квартирного
обліку на склад сім'ї з трьох чоловік
була надана зазначена раніше
однокімнатна квартира АДРЕСА_2
житловою площею 18 кв.м., а загальною
площею 33 кв.м.

Згідно договору купівлі-продажу від
25.12.1991 року та довідки БТІ від 05.06.2007
року позивач придбав вказану
однокімнатну квартиру, а відповідно
до договору дарування від 25.05.2007 року
подарував її іншій фізичній особі.

Крім того, дружина позивача за
договором дарування від 23.01.1998 року
отримала трикімнатну квартиру
АДРЕСА_3, загальною площею 59 кв.м,
житловою площею 43.4 кв.м.

Задовольняючи даний позов, суд першої
інстанції виходив з того, що при
прийнятті рішення про зняття позивача
з обліку для поліпшення житлових умов
відповідач діяв без достатніх підстав,
чим порушив права та законні інтереси
останнього.

Відмовляючи у задоволенні позову,
апеляційний суд виходив з того, що
житлова комісія правомірно зняла
позивача з квартирного обліку у зв'язку
подачею ним під час прийняття на
квартирний облік відомостей, що не
відповідають дійсності.

Статтею 12 Закону України "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" передбачено, що держава
забезпечує військовослужбовців жилими
приміщеннями на підставах, у порядку і
відповідно до вимог, встановлених
Житловим кодексом Української PCP та
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 31 Житлового кодексу
Української РСР, громадяни, які
потребують поліпшення житлових умов,
мають право на одержання у
користування жилого приміщення в
будинках державного або громадського
житлового фонду в порядку,
передбаченому законодавством Союзу
РСР, цим Кодексом та іншими актами
законодавства Української РСР. Жилі
приміщення надаються зазначеним
громадянам, які постійно проживають у
даному населеному пункті (якщо інше не
встановлено законодавством Союзу РСР і
Української РСР), як правило, у вигляді
окремої квартири на сім'ю.

Згідно ст. 47 Житлового кодексу
Української РСР, норма жилої площі в
Українській РСР встановлюється в
розмірі 13,65 квадратного метра на одну
особу.

Відповідно до абзацу 1 п. 53 Правил
обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, і надання їм
жилих приміщень в Українській РСР,
затвердженими постановою Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.121984
року №470, жиле приміщення надається
громадянам у межах 13,65 квадратного
метра жилої площі на одну особу, але не
менше рівня середньої забезпеченості
громадян жилою площею в даному
населеному пункті. При цьому
враховується жила площа у жилому
будинку (квартирі), що перебуває у
приватній власності громадян, якщо
ними не використані житлові чеки.

Відповідно до п. 30 Порядку забезпечення
військовослужбовців та членів їх сімей
житловими приміщеннями (Порядок),
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3.08.2006 року №1081
військовослужбовці знімаються з
обліку у разі: поліпшення житлових
умов, внаслідок чого відпала потреба в
наданні житла; засудження
військовослужбовця до позбавлення
волі на строк понад шість місяців, крім
умовного засудження; звільнення з
військової служби за службовою
невідповідністю, у зв'язку з
систематичним невиконанням умов
контракту військовослужбовцем;
подання відомостей, що не відповідають
дійсності, але стали підставою для
зарахування на облік; в інших випадках,
передбачених законодавством.

Підстави для зняття з обліку також
передбачені Правилами обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових
умов, і надання їм жилих приміщень в
Українській РСР, а саме пунктом 26,
відповідно до вимог якого громадяни
перебувають на квартирному обліку до
одержання жилого приміщення, за
винятком випадків, передбачених у
цьому пункті. Громадяни знімаються з
квартирного обліку у випадках:
поліпшення житлових умов, внаслідок
якого відпали підстави для надання
іншого жилого приміщення; виїзду на
постійне місце проживання до іншого
населеного пункту; припинення трудових
відносин з підприємством, установою,
організацією особи, яка перебуває на
обліку за місцем роботи, крім випадків,
передбачених законодавством Союзу РСР,
Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих
Правил та іншими актами законодавства
Української РСР; засудження до
позбавлення волі на строк понад шість
місяців, заслання або вислання;
подання відомостей, що не відповідають
дійсності, які стали підставою для
взяття на облік, або неправомірних дій
службових осіб при вирішенні питання
про взяття на облік.

Згідно п. 27 зазначених Правил
громадяни виключаються із списків
осіб, які користуються правом
першочергового одержання жилих
приміщень, якщо вони були
необгрунтовано включені до цих списків
або втратили вказане право.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
апеляційної інстанцій про відмову у
задоволенні позову, оскільки рішення
відповідачем прийняте на підставі
Закону, у визначений спосіб та в межах
його повноважень.

При цьому порушень норм матеріального
чи процесуального права не допущено і
доводи касаційної скарги зроблених цим
судом висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскарженого судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 1 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:
В.І. Бутенко

Т.О.Лиска

І.Я.Олендер