Справа № 2-а-2983/11
Суддя: Євдокімова О. П.
Дата ухвалення: 2011-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2983/11 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2011 р. Шосткинський
міськрайонний суд Сумської області у
складі:

Суддя Шосткинського міськрайсуду
Сумській області Євдокімова О.П.,

розглянувши у скороченому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Шостка Сумської області
про відновлення пропущеного строку для
звернення до суду та зобов'язання
відповідача нарахувати недоплачену
щомісячну державну соціальну допомогу
як "дитині війни" за 2006-2008 роки

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 15.12.2008р.
звернулась до суду з адміністративним
позовом до відповідача управління
Пенсійного фонду в м. Шосткинському
районі, в якому просила суд зобов'язати
відповідача нарахувати недоплачену
щомісячну державну соціальну допомогу
як "дитині війни" за 2006-2008 роки в сумі 3726
грн 70 коп та відновити пропущений
строк для звернення до суду.

В обгрунтування своїх позовних
вимог позивачка посилалася на те, що
вона має статус «дитини війни» та
відповідно до ст.6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" з
01.01.2006р. має право на отримання
соціальної грошової допомоги у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком.
Верховна Рада Законом України № 3235-IV
від 20.12.2005 року «Про державний бюджет на
2006 рік» та Законом України № 489 від
19.12.2006р. «Про державний бюджет на 2007
рік» призупинила дію ст.6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни".

Однак Конституційний суд України
рішенням від 09.07.2007 року за №6-рп/2007 року
у справі за поданням 46 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України положень ст.ст. 29, 36
ч.2, ст.56, ч.2 ст. 62, ч.1. ст.66, пп.7,9,
12,13,14,23,29,,30,39,41,,43,44,45,46,,ст.71, ст.98,101, 103,111
Закону України „Про державний бюджет
на 2007 рік", визнав такими, що не
відповідають Конституції України
положення п.12 ст. 71 України „Про
державний бюджет на 2007 рік", яким
зупинено дію ст. 6 Закону України „ Про
соціальний захист дітей війни".
Відповідач всупереч рішенню
Конституційного суду України не
здійснював їй нарахування та виплату
відповідного підвищення до пенсії. З
січня 2008 року відповідач розпочав
виплачувати їй соціальну допомогу як
дитині війни, але у розмірі 10% від
мінімальної пенсії за віком всупереч
30%, встановленим ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни". Також просила
відновити строк звернення до суду, про
порушене право дізналася з засобів
масової інформації.

Ухвалою суду від 02.11.2011р. вимоги
позивача про поновлення пропущеного
строку для звернення до суду та
нарахування недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги за 2006-2008
роки в частині позовних вимог з 2006 року
по 14.12.2007р. залишені без розгляду.

У відповідності до ст. 183 - 2 КАС України,
справа розглянута без проведення
судового засідання та виклику сторін у
скороченому провадженні.

Виходячи із встановлених обставин
справи та досліджених в ній доказів суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позову з наступних
підстав.

Позивачка має статус «Дитини війни», що
підтверджується копією її пенсійного
посвідчення № 106497 від 22.11.1983 р. (а.с.7).

Враховуючи статус позивачки, вона
відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни" має право на
отримання щомісячної державної
соціальної допомоги, а саме підвищення
до пенсії в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ст.6 ЗУ "Про соціальний
захист дітей війни" дітям війни пенсії
або щомісячне утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30%
пенсії за віком. Відповідно до статті 7
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій
здійснюється за рахунок Державного
бюджету України.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України
"Про Державний бюджет на 2007 рік" дію
статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей
війни" з урахуванням ст.111 цього Закону
було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007, у справі за
конституційним поданням 46 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень статей 29, 36, частини другої
статті 56, частини другої статті 62,
частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12,
13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей
98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік" (справа про
соціальні гарантії громадян) визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним) положення
п.12 ст.7 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік", яким зупинено
дію ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", з урахуванням ст. 111
цього закону.

Рішення Конституційного Суду України у
цій справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей , що
визнані неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до України, остаточним і
не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення рішення Конституційним
Судом України про їх
неконституційність.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 152
Конституції України та дати ухвалення
рішення Конституційним Судом України
управління Пенсійного фонду України в
Шосткинському районі повинно було
нараховувати та виплачувати
позивачці доплату до пенсії,
передбачену ст. 6 "Про соціальний захист
дітей війни".

Що стосується вимог позивачки
про зобов'язання відповідача
нарахувати їй у 2008 році щомісячну
надбавку до пенсії в розмірі
30%.мінімальної пенсії за віком, то суд
вважає такі вимоги частково
обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п.41 розділу 2 Закону
України „Про державний бюджет на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" текст ст.6
Закону України „Про соціальний захист
дітей війни" викладено в наступній
редакції. Дітям війни (крім тих на яких
поширюється дія Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни. Ветеранам війни, які
мають право на отримання підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, відповідно до цього
Закону та Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" дане підвищення
проводиться за їх вибором згідно з
одним із законів.

З 01.2008 року позивачу було нараховане та
виплачувалось зазначене підвищення у
розмірі 10% прожиткового мінімуму для
осіб, що втратила працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року за № р/п2008 року, у справі
за конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень ст. 65 розділу1,
пнктів61.62,63, 66 розділу 2 пункту3 розділу 3
Закону України „Про державний бюджет
України на 2008 рік) та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України" і
101 народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень ст.67
розділу 1, п.п.1-4,6-22,24-100 розділу 2 Закону
України „Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" ( справа
щодо предмета та змісту закону про
Державний бюджет України), визнано
такими що не відповідає Конституції
України ( є неконституційними)
положення п.п.41 розділу 2 Закону України
„Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України."

Рішення Конституційного Суду України у
цій справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції про
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Виходячи із системного аналізу
зазначених норм законодавства, рішення
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року УПФ в Шосткинському районі
повинен був нарахувати та сплачувати
позивачу доплату до пенсії,
передбачену ст. 6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни в
редакції, яка діяла до 01.01.2008 року,
оскільки з моменту ухвалення
Конституційним Судом України рішення
щодо неконституційності пп.41 розділу 2
Закону України „Про державний бюджет
на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України", ця
норма втратила чинність та не підлягає
застосуванню. Отже відповідач з 22.05.2008
року мав діяти у відповідності з
приписами діючої норми ст.6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни", нараховувати та здійснювати
позивачу доплату до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Між тим, до 22.05.2008 року тобто до
ухвалення зазначеного рішення
Конституційним Судом України,
відповідач, здійснюючи позивачу
доплати, передбачені ст. 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни" в редакції від 01.01.2008 року, з
урахуванням п.п.41 розділу 2„Про
державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України", діяв на підставі та у
відповідності з діючою нормою
зазначених законів, а тому позовні
вимоги щодо стягнення доплати до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 64 Конституції України
конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Згідно до чч.3,4 ст.8 КАС України
звернення до адміністративного суду
для захисту прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.
Забороняється відмова в розгляді та
вирішенні адміністративної справи з
мотивів неповноти, неясності,
суперечності чи відсутності
законодавства яке регулює спірні
правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача в
частині неврегульованості на
законодавчому рівні порядку
здійснення доплат особам, які мають
статус дітей війни не може бути
підставою для їх нездійснення або
відмови в задоволенні позову.

Щодо доводів стосовно відсутності
підстав для застосування до спірних
правовідносин ст. 28 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", суддя зазначає
наступне.

Позивач, відповідно до ст. 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни" має право на отримання доплати
до пенсії у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, не має.

З огляду на викладене, суд вважає, що
наявність такої норми та відсутність
іншого мінімального розміру пенсії за
віком не є підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії, встановленої ст. 46
Конституції України та права .на
отримання доплати до пенсії,
передбаченої ст. 6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни".

Крім того, суд вважає безпідставними
посилання відповідача на відсутність
коштів щодо

забезпечення виплати доплати до
пенсії, оскільки органи державної
влади не можуть посилатись на
відсутність коштів, як на підставу
невиконання своїх зобов'язань , які
встановлені ст.. 46 Конституції України
та ст.. 6 ЗУ «Про соціальний захист
дітей війни".

Не заслуговують на увагу і
доводи відповідача щодо
невизначеності на законодавчому рівні
питання відносно органу, на який
покладено обов'язок здійснення виплат
підвищення до пенсії особам, які мають
статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у
відповідності до Положення „Про
Пенсійний фонд України" і здійснює свої
повноваження на підставі п.15
зазначеного положення через створені в
установленому порядку його
територіальні управління. Відповідно
до Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" рішення про призначення
та перерахунок пенсій приймається
районним управлінням Пенсійного фонду
України за місцем проживання
пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню
та виплаті доплати до пенсії позивачу
передбачений ст.6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни"
покладено на УПФ за місцем проживання
позивача.

Суд відхиляє заяви відповідачів про
наявність підстав для відмови в
задоволенні позову через пропущення
позивачем строку звернення до
адміністративного суду з позовом,
через наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд виходить з того, що вимоги про
стягнення з УПФ в у Шосткинському
районі доплати до пенсії у визначеній
позивачем грошовій сумі не підлягають
задоволенню, оскільки такі виплати не
були йому нараховані, а суддя не може
перебрати на себе функцію здійснення
перерахунку та нарахування пенсії
замість органу якому надані такі
повноваження.

Між тим, виходячи зі змісту позову та
для повного захисту прав позивача, за
захистом яких він звернувся до суду,
суд вважає необхідним визнати
протиправною бездіяльність УПФ у
Шосткинському районі по невиконанню з
15.12.2007 по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 по 31.12.2008
року приписів ст.6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни", яка
призвела до порушення прав позивача на
своєчасне нарахування на отримання
доплати до пенсії.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 27.07.2011 № 803 «Про
утворення територіальних органів
Пенсійного фонду України», постанови
правління Пенсійного фонду України від
01.08.2011 № 21-2 «Про заходи щодо припинення
діяльності деяких управлінь
Пенсійного фонду України в районах,
містах, районах у містах» 27 жовтня 2011
року відбулася реорганізація окремих
територіальних управлінь Фонду шляхом
об'єднання районних і міських
управлінь в одне. Таким чином
управління Пенсійного фонду України в
м.Шостка та управління Пенсійного
фонду України в Шосткінському районі
було реорганізовано в управління
Пенсійного фонду України в м.Шостці та
Шосткинському районі.

Судові витрати по справі
підлягають розподілу у відповідності
до ст.ст. 94 та 95 КАС України.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 64,124,152.Конституції
України, ст. ст. 3,6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни»,
ст..ст.,6-14,71,94,95,159-163,167,186 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у м.Шостці та
Шосткинському районі задовольнити
частково.

Визнати протиправною
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України у м.Шостці та
Шосткинському районі щодо
ненарахування та невиплати щомісячної
державної соціальної допомоги дитині
війни - ОСОБА_2.

Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України у м.Шостці та
Шосткинському районі здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_2 із
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру встановленого ч.1 ст.
28 Закону України „Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" та провести відповідні
виплати, з урахуванням виплаченого, за
2007 рік з 15.12.2007 року по 31 грудня 2007 року
та за 2008 рік з 22.05.2008 року по 31 грудня
2008р., в іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_2 витрати зі
сплати судового збору у розмірі 03
гривні 40 копійок.

Постанова може бути
оскаржена в Харківській апеляційний
адміністративний суд через
Шосткинський міськрайсуд шляхом
подання протягом 10 днів з дня її
проголошення апеляційної скарги, а
особам, які не були присутніми під час
проголошення постанови суду, протягом
цього строку з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної
сили після закінчення строку на її
оскарження.

У разі оскарження постанови,
якщо вона не була скасованою, вона
набирає законної сили після перегляду
справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського
міськрайонного суду

Сумської області
О.П.Євдокімова