Справа № 1003/4559/2012
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1003/4559/2012
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючий - суддя Ярмола О.
Я. ,

при секретарі - Федисько К. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Білоцерківського міськрайонного суду
м. Біла Церква Київської області
адміністративну справу за позовом
прокурора м. Біла Церква до
Білоцерківської міської ради, третя
особа : ОСОБА_1 про визнання
протиправним та скасування рішення
Білоцерківської міської ради № 245-11-VІ
від 18.08.2011 року «Про укладення
договорів на встановлення особистих
строкових сервітутів», -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор м. Біла Церква
звернувся до суду з названим
адміністративним позовом пославшись
на те, що п.1.1 рішення Білоцерківської
міської ради № 245-11-VІ від 18.08.2011року "Про
укладення договорів на встановлення
особистих строкових сервітутів"
передбачено укладення з фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 договору на
встановлення особистого строкового
сервітуту, що є порушенням діючого
законодавства, а тому підлягає
скасуванню.

Представник позивача, прокурор
Гузь А.Г., в судовому засіданні
підтримав позов.

Представник відповідача, згідно
довіреності в справі, позов не визнала.

Третя особа по справі в судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи був повідомлений
належно, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позов не підлягає до
задоволення.

Так, судом встановлено, що 25.05.2011
року Білоцерківська міська рада
прийняла рішення за № 180-09-VІ «Про
затвердження Тимчасового положення
про порядок сервітутного (обмеженого)
використання земель комунальної
власності територіальної громади м.
Біла Церква». Даним рішенням
передбачено порядок сервітутного
використання земель комунальної
власності, передбачено облік
надходжень до місцевого бюджету оплати
сервітутних договорів
землекористування, передбачено
роз'яснення для землекористувачів,
також, передбачено контроль за
виконанням цього рішення, визначено
мету даного Тимчасового положення,
зразок примірного типового договору
про встановлення особистого
строкового сервітуту (а.с.35-38, 39-44).

В судовому засіданні
встановлено, що 18.08.2011 року на сесії
Білоцерківської міської ради було
прийнято рішення № 245-11-VІ "Про
укладення договорів на встановлення
особистих строкових сервітутів". Дане
рішення було прийнято за результатами
розгляду клопотань суб'єктів
підприємницької діяльності, у
відповідності до Податкового Кодексу
України, ст.ст. 98-102 Земельного Кодексу,
ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування»,
ст. 19 ЗУ «Про землеустрій» та
вищезазначеного Тимчасового положення
про сервітутне (обмежене)
землекористування, затвердженого
рішенням міської ради від 25.05.2011 р. №
180-09-VІ. Наведене підтверджується
витягом з рішення Білоцерківської
міської ради від 18.08.2011 р. за № 245-11-VІ
(а.с.9).

Також, встановленим є те, що ФОП
ОСОБА_1, як і ряд інших приватних
підприємців, звернувся 24.06.2011 р. до
голови Білоцерківської міської ради з
заявою де просив укласти договір про
встановлення особистого строкового
сервітуту для розміщення павільйону по
продажу одноразового посуду, роздрібна
торгівля, по АДРЕСА_1. Рішенням міської
ради від 18.08.2011 р. за № 245-11-VІ "Про
укладення договорів на встановлення
особистих строкових сервітутів»,
зокрема, п.1.1 було вирішено укласти
договір на встановлення особистого
строкового сервітуту з ФОП ОСОБА_1 під
розміщення павільйону, загальною
площею 0,0030 га, терміном на 3 роки
(а.с.10,32).

Встановленим є те, що 19.10.2011 року
було укладено договір №70 про
встановлення особистого строкового
сервітуту між територіальною громадою
м. Біла Церква від імені якої діє
Білоцерківська міська рада та ФОП
ОСОБА_1 Договір укладено строком на 3
роки, тобто діє до жовтня 2014 року (а.с.
33-34), розрахунки за цим договором ФОП
ОСОБА_1 проводить, що підтверджується
відповідними квитанціями (а.с.45,46).

Встановленим є те, що 10.01.2012 року
прокурор м.Біла Церква вніс протест на
рішення Білоцерківської міської ради
від 18.08.2011 р. № 245-11-VІ "Про укладення
договорів на встановлення особистих
строкових сервітутів" в частині п.1.1. з
вимогою скасувати це рішення в
зазначеній частині, як таке, що
прийняте всупереч вимогам
законодавства (а.с7-8).

Представник позивача в судовому
засіданні пояснив, що рішення № 245-11-VІ
від 18.08.2011 року «Про укладення
договорів на встановлення особистих
строкових сервітутів» є незаконним,
оскільки ФОП ОСОБА_1 не є
землевласником або землекористувачем
земельних ділянок по вул.
Привокзальній, що і виключає
можливість користуватися чужою
земельною ділянкою, а тому, відповідач,
як, лише, розпорядник землі, підмінюючи
поняття земельного сервітуту, прийняв
рішення «Про укладення договорів на
встановлення особистих строкових
сервітутів» на що не мав законних прав.

Представник відповідача,
заперечуючи позов, суду пояснила, що
встановлення земельного сервітуту не
веде до позбавлення власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
земельний сервітут, прав володіння,
користування та розпорядження нею.
Наведений в Земельному Кодексі України
перелік видів права земельного
сервітуту не є вичерпним, що дає право
вимоги встановлення й інших земельних
сервітутів. Сервітут є виходом з
ситуації, коли на певний час необхідно
задіяти землі, котрі не можна передати
в приватну власність (включно й на
умовах оренди, оскільки орендареві
надається виняткове право
користування земельною ділянкою, та
інші особи використовувати цю ділянку
не можуть). Уклавши договір з ФОП ОСОБА_1
про встановлення особистого
строкового сервітуту, громада м. Біла
Церква не лише розпорядилася на певний
період часу своїми землями, - вона ще й
отримала економічну вигоду від
використання цих земель.

Відмовляючи в позові, суд виходив з
наступного.

Відповідно до ст.6 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
первинним суб'єктом місцевого
самоврядування, основним носієм його
функцій і повноважень є територіальна
громада села, селища, міста.

Згідно ст.10 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» сільські,
селищні, міські ради є органами
місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Відповідно до ст. 12 Земельного Кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить : а) розпорядження
землями територіальних громад; б)
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; … к) вирішення інших
питань у галузі земельних відносин
відповідно до закону.

Отже, наведений вище перелік
повноважень відповідача у галузі
земельних відносин не є вичерпним.
Відповідач в межах своїх повноважень
прийняв рішення 25.05.2011 року
Білоцерківська міська рада прийняла
рішення за № 180-09-VІ «Про затвердження
Тимчасового положення про порядок
сервітутного (обмеженого) використання
земель комунальної власності
територіальної громади м. Біла Церква».

Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 83 Земельного
Кодексу України землі, які належать на
праві власності територіальним
громадам сіл, селищ, міст, є комунальною
власністю. У комунальній власності
перебувають: а) усі землі в межах
населених пунктів, крім земельних
ділянок приватної та державної
власності; б) земельні ділянки, на яких
розташовані будівлі, споруди, інші
об'єкти нерухомого майна комунальної
власності незалежно від місця їх
розташування.

Відповідно до ст. 98 ЗК України . Право
земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками).2.
Земельні сервітути можуть бути
постійними і строковими. 3.
Встановлення земельного сервітуту не
веде до позбавлення власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
земельний сервітут, прав володіння,
користування та розпорядження нею. 4.
Земельний сервітут здійснюється
способом, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки, щодо якої
він встановлений.

Згідно зі статтею 99 Земельного
кодексу України є такі види земельних
сервітутів: право проходу та проїзду на
велосипеді; право проїзду на
транспортному засобі по наявному
шляху; право прокладання та
експлуатації ліній електропередачі,
зв'язку, трубопроводів, інших лінійних
комунікацій; право прокладати на свою
земельну ділянку водопровід із чужої
природної водойми або через чужу
земельну ділянку; право відводу води зі
своєї земельної ділянки на сусідню або
через сусідню земельну ділянку; право
забору води з природної водойми,
розташованої на сусідній земельній
ділянці, та право проходу до природної
водойми; право поїти свою худобу із
природної водойми, розташованої на
сусідній земельній ділянці, та право
прогону худоби до природної водойми;
право прогону худоби по наявному шляху;
право встановлення будівельних
риштувань та складування будівельних
матеріалів з метою ремонту будівель та
споруд.

Зі змісту пункту "з" статті 99
Земельного кодексу України (інші
земельні сервітути) вбачається, що
наведений вище перелік видів земельних
сервітутів не є вичерпним. Зазначене,
також, викладено в листі Державного
комітету України по земельних
ресурсах від 02.11.2004року № 6-10-1071/727, де,
зокрема, зазначено, що зацікавлена
сторона вправі вимагати встановлення
на її користь іншого виду сервітуту
щодо чужої земельної ділянки, виходячи
із конкретних потреб та існування
недоліків земельної ділянки, для
використання якої необхідно
встановлення сервітуту.

Згідно положень ст. 100 ЗК України ( в
ред..Закону № 997-V від 27.04.2007), які були
чинні на час виникнення даних
правовідносин по справі, сервітут може
бути встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду. Сервітут
може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).
Земельний сервітут може бути
встановлений договором між особою, яка
вимагає його встановлення, та
власником (володільцем) земельної
ділянки.

І знову ж, відповідно до
роз'яснення Державного комітету
України по земельних ресурсах від
02.11.2004року № 6-10-1071/727, у відповідності з
частиною 1 статті 100 Земельного кодексу
України вимагати встановлення
земельного сервітуту має право власник
або землекористувач земельної ділянки.
Однак, відповідно до діючого
законодавства, право вимагати
встановлення земельного сервітуту
мають не лише землевласники та
землекористувачі. Так, наприклад,
відповідно до частини 6 статті 10 Закону
України "Про телекомунікації" особи,
які отримали ліцензію на здійснення
діяльності у сфері телекомунікацій,
мають право вимагати від власників
земельних ділянок або
землекористувачів установлення
сервітутів.

Слід зазначити, що істотні умови
договору земельного сервітуту
законодавством не визначені. Порядок
укладання міськими радами договорів
особистого строкового сервітуту, їх
форма та правила реєстрації діючим
законодавством не врегульовано. А тому
Білоцерківська міська рада в межах
своїх повноважень прийняла рішенням
від 25.05. 2011року № 180-09-VI «Про Тимчасове
положення про порядок сервітутного
(обмеженого) використання земель
комунальної власності територіальної
громади м. Біла Церква». Дане положення
чинне, не оскаржене.

Крім іншого, представником
відповідача мотивована ціль прийняття
оскаржуваного рішення, оскільки,
сервітут є виходом з ситуації, коли на
певний час необхідно задіяти землі, які
не можна передати у приватну власність,
або в оренду, задля уникнення надання
особі виняткового права користування
земельною ділянкою, а встановлення
зазначеного сервітуту економічно
вигідно для територіальної громади
міста.

Отже, Білоцерківська міська
рада, як орган місцевого
самоврядування, що представляє
територіальну громаду міста Біла
Церква та здійснює від її імені та в її
інтересах функції і повноваження
місцевого самоврядування прийняла
значною більшістю голосів рішення
«Про укладення договорів на
встановлення особистих строкових
сервітутів». Дане рішення не
суперечить діючому законодавству, так
як встановлення земельного сервітуту
не веде до позбавлення власника
земельної ділянки, щодо якої
встановлений земельний сервітут, прав
володіння, користування та
розпорядження нею. У зв'язку зі змінами
в ст. 100 ЗК України (Законом № 997-V від
27.04.2007р.) сервітут може належати
власникові (володільцеві) сусідньої
земельної ділянки, а також іншій
конкретно визначеній особі (особистий
сервітут). Земельний сервітут може
бути встановлений договором між
особою, яка вимагає його встановлення,
та власником (володільцем) земельної
ділянки. Дійсно, до 27.04.2007 року
сервітут міг надаватися, лише, власнику
або землекористувачу сусідньої
земельної ділянки, але зараз такого
обмеження не має і не було такого
обмеження при прийнятті відповідачем
18.08.2011року рішення № 245-11-VІ «Про
укладення договорів на встановлення
особистих строкових сервітутів».

Таким чином, оцінюючи подані
докази в їх сукупності, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи, суд
дійшов висновку, що заявлені позивачем
вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6,10,12 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», ст. ст. 83,98, 99, 100 ЗК України,
ст.ст. 9,11,70,71,72,100,158-167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову прокурора м.
Біла Церква до Білоцерківської міської
ради, третя особа : ОСОБА_1 про визнання
протиправним та скасування рішення
Білоцерківської міської ради № 245-11-VІ
від 18.08.2011 року «Про укладення
договорів на встановлення особистих
строкових сервітутів» (підпункт 1.1) -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Білоцерківський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Суддя О. Я. Ярмола