Справа № 810/2632/13-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2632/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Спиридонова
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

02 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової
Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Таращанському районі Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 25
липня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Таращанського районного відділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області про визнання рішення
незаконним, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року позов ОСОБА_3 задоволено частково,
визнано протиправним
рішення-відповідь Таращанського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області №1907
від 22.04.2013 року щодо відмови в
перерахунку заробітної плати та видачі
ОСОБА_3 довідки про заробітну плату за
роботу в зоні відчуження з 04.05.1986 по
08.05.1986; зобов'язано Таращанський
районний відділ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області провести
перерахунок заробітної плати ОСОБА_3 за
період роботи по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС з 04.05.1986 по
08.05.1986 та видати відповідну довідку для
пред'явлення до органів Управління
Пенсійного фонду України для
нарахування пенсії з урахуванням
Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС
від 05.06.1986 року № 665-195 щодо роботи у
вихідний день та наказу МВС СРСР №0130
від 11.05.1986 року та № 0189 від 30.06.1986 року
щодо виплати подвійного окладу.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
Управління Пенсійного фонду України в
Таращанському районі Київської
області звернулося до Київського
апеляційного адміністративного суду з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нову, якою
відмовити в задоволенні позову
повністю, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

У судове засідання сторони не
з'явилися, причини неявки сторін суду
невідомі, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь в справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, відповідно до ч.1
ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 від
23.03.2003 позивач є особою, що постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(категорія 1).

На підставі маршрутного листа ГУ МВС
України в Київській області №20/К-62 від
24.02.2003 позивач з 04.05.1986 по 08.05.1986 взяв
участь у заходах з ліквідації
наслідків на Чорнобильській АЕС, місце
несення служби - місто Чорнобиль,
Київська область.

При оформленні пенсії позивач
звернувся до Таращанського РВ ГУ МВС
України в Київській області з заявою
про нарахування та видачу довідки про
заробітну плату за роботу в зоні
відчуження у 1986 році. 28.12.2011 позивачу
видана довідка про заробітну плату за
1986 рік та довідка про заробітну плату
за роботу в зоні відчуження з 04.05.1986 по
08.05.1986, якою було враховано 3-кратний
розмір тарифної ставки понад
середньомісячну заробітну плату з
урахуванням зони безпечності 2 (м.
Чорнобиль) та 6-годинний робочий день.

16.04.2013 позивач повторно звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
заробітної плати та видачу довідки про
заробітну плату з урахуванням положень
нормативних актів колишнього СРСР.

Листом відповідача №1907 від 22.04.2013
позивачу було відмовлено в перерахунку
заробітної плати та видачі довідки,
оскільки щомісячне преміювання осіб
рядового та начальницького складу
органів (підрозділів) внутрішніх справ
до відрядження в зону відчуження не
здійснювалося.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позовні вимоги, виходив
з того, що позивачем доведено, що
останній працював в зоні відчуження
протягом одного вихідного дня та
відповідно має право га на перерахунок
заробітної плати, в свою чергу,
суб'єктом владних повноважень не
надано суду належних доказів на
підтвердження протилежного.

Колегія суддів погоджується з
вищенаведеним висновками судів першої
та апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до листа Міністерства праці
та соціальної політики України від 13
квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату
праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990
років осіб, які виконували роботи,
пов'язані з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС і запобіганням
забрудненню навколишнього середовища»
вказано, що листом Держкомпраці УРСР
від 13 червня 1989 року № 10-769 повідомлено,
що Рада Міністрів СРСР зняла гриф
«секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії
Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів
СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156,
Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05
червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів
СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року №
1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року
№ 1767-рс і від 11 грудня 1986 р. № 2488-рс.
Повідомлялось також, що
розсекречуються прийняті до виконання
постанови Ради Міністрів УРСР від 8
травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р.
№207-7, розпорядження Ради Міністрів
УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16
грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 р.
№12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими
доводились зазначені рішення Ради
Міністрів УРСР: №4с від 9 травня 1986 року,
№58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16
вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986
року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф
секретності з низки інших нормативних
актів, пов'язаних з ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та
ВЦРПС «Про умови оплати праці та
матеріального забезпечення,
працівників підприємств, організацій і
установ, зайнятих на роботах,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС і
запобігання забрудненню навколишнього
середовища» від 05 жовтня 1986 року № 665-195
передбачає встановлення за
працівниками, направленими для
виконання робіт, пов'язаних з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і запобігання
забрудненню навколишнього середовища,
збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців
(відряджених у зону ЧАЕС та призваних
на військові збори), за якими
відповідно до чинного законодавства
зберігалась за основним місцем роботи
середньомісячна заробітна плата,
відповідно до абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 1 постанови Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 року № 207-7 (абзац четвертий
пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР
і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195)
провадилась у III, II, I зонах небезпеки у
4-кратному, 3-кратному та 2-кратному
розмірі (із врахуванням 100 % тарифної
ставки), виходячи з тарифної ставки,
встановленої за основним місцем
роботи.

Місто Чорнобиль відповідно до рішення
Урядової комісії від 07.08.1986 року № 87
віднесено у період з травня по червень
1986 року до другої зони небезпеки.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, відповідачем при видачі
довідки про заробітну плату в зоні
відчуження з 04.05.1986 по 08.05.1986 враховано
3-кратний розмір тарифної ставки понад
середньомісячну заробітну плату з
урахуванням зони безпечності 2 (м.
Чорнобиль) та 6-годинний робочий день.

Постановою Ради Міністрів СРСР і
Всесоюзної центральної ради
Профспілок від 05 червня 1986 року № 665-195
«Про умови оплати праці та
матеріального забезпечення
працівників підприємств, організацій
та установ, занятих на роботах,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та
запобіганням забруднення
навколишнього середовища» (п.5)
(постанова Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7)
було дозволено підприємствам залучати
працівників на роботи, пов'язані з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у
зоні відчуження і запобіганням
забрудненню навколишнього середовища,
у вихідні і святкові дні з оплатою у
подвійному розмірі .

Оплата роботи у зоні відчуження у
святкові дні (частина друга статті 73) та
у вихідні дні провадилась за правилами
статті 107 КЗпП Української РСР ( 322-08 ) за
фактично відпрацьовані у святковий чи
вихідний день години, із застосуванням
показників кратності, зокрема,
відрядникам - за подвійними відрядними
розцінками.

Відповідно до статей 67, 68 КЗпП
Української РСР загальним вихідним
днем є неділя.

Як було зазначено, позивач з 04.05.1986 по
08.05.1986 брав участь у заходах з
ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС. При цьому 04.05.1986 -
неділя - вихідний день.

У відповідності до пункту 1 постанови
ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР,
Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07
травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови
Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від
05 червня 1986 року, пункту 1 постанови
Ради Міністрів УРСР і Української
республіканської Ради професійних
Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року,
оплата за роботу у зонах небезпеки
провадитися з урахуванням кратності
зони небезпеки по тарифній ставці
(посадовий оклад + оклад за спеціальне
звання), підвищеної у два рази (наказ
МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року та №
0189 від 30 червня 1986 року, вказівка МВС
СРСР № 35з від 30 травня 1986 року).

Так, з матеріалів справи вбачається, що
відповідно до наказу начальника
Таращанського РВВС №29 від 08.07.1986 (а.с. 39)
співробітникам райвідділу, зокрема
позивачеві, було виплачено подвійні
оклади за час прибування на службі в
зоні аварії на Чорнобильській АЕС
(відповідно до наказу МВС СРСР № 0130 від
11 травня 1986 року).

Постановою Держкомпраці СРСР і
Секретаріату ВЦРПС від 07 жовтня 1986 року
№153/10-43 встановлено, що працівникам,
безпосередньо зайнятим на роботах по
усуненню наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, премії, заохочення
й винагороди нараховувати відповідно
до діючих положень на збільшені, згідно
з п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії
Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів
СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156,
тарифні ставки (відрядні розцінки) і
посадові оклади.

Відповідно до розрахунків, зазначених
у вказаній довідці, відповідачем при
розрахунку оплати праці за дні роботи в
зоні відчуження не враховано
подвійного розміру окладу, виплаченого
позивачу згідно наказу Таращанського
РВВС №29 від 08.07.1986, а також подвійний
розмір оплати за роботу у вихідний
день.

Статтею 3 Закону України «Про
правонаступництво України»
передбачено, що закони та інші
нормативні акти відповідних установ
СРСР діють на території України,
оскільки вони не суперечать законам
України, прийнятим після проголошення
незалежності України.

Таким чином, матеріалами справи було
підтверджено роботу позивача в зоні
відчуження протягом одного вихідного
дня, а тому суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність проведення перерахунку
заробітної плати позивача, оскільки
його робота за період ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
повинна бути оплачена із врахуванням
зазначених вище постанов, котрі
регламентують порядок оплати праці
робітників та службовців, що повинна
бути підвищена на 100 %, тобто вдвічі, а
також подвійною оплатою за роботу у
вихідний день

Враховуючи вищенаведене суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що відповідач діяв в
порушення діючого законодавства при
відмові в проведенні перерахунку
заробітної плати.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги судова
колегія не вбачає.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Таращанському районі Київської
області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.