Справа № К/9991/3428/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/3428/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної
інспекції з контролю за цінами в
Луганській області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2010
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 січня 2011
року у справі за позовом
Старобільського районного
комунального підприємства
"Старобільський районний
земельно-інформаційний центр" до
Державної інспекції з контролю за
цінами в Луганській області про
визнання неправомірним та скасування
рішення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2010
року залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 січня 2011
року позов Старобільського районного
комунального підприємства
"Старобільський районний
земельно-інформаційний центр"
задоволено. Визнано неправомірним та
скасовано рішення Державної інспекції
з контролю за цінами в Луганській
області від 10 червня 2010 року №192 про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями, відповідач звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами, Державною
інспекцією з контролю за цінами в
Луганській області у період з 02.06.2010
року по 07.06.2010 року проводилась
перевірка Старобільського районного
комунального підприємства
«Старобільський районний
земельно-інформаційний центр» з
питання дотримання землевпорядними
підприємствами дисципліни цін при
формуванні, встановленні та
застосуванні тарифів (плати) на
землевпорядні роботи із землеустрою та
земельно-кадастрові роботи, роботи та
послуги, повязані з оформленням
документів, в тому числі, які
посвідчують право власності на
земельні ділянки при передачі їх
безоплатно у власність громадянам
України у період з січня 2009 року по 2010
року.

За результатами перевірки складено акт
від 07.06.2010 року № 291, відповідно до якого
позивач з 01.07.2009 року по 31.05.2009 року
необгрунтовано стягував вартість за
послуги щодо виготовлення документа,
що посвідчує право власності на
земельну ділянку, при передачі
безоплатно земельних ділянок у
власність громадян України відповідно
до ст. 121 Земельного кодексу України у
розмірі 417,50 грн. до 584,50 грн. при
граничному рівні вартості робіт-153 грн.

Тому, 10.06.2010 року відповідачем було
прийнято рішення за №192, яким до
позивача застосовані економічні
санкції у вигляді вилучення
необґрунтовано одержаної виручки в
сумі 96 572,50 грн. та штраф в сумі 193 145,00
грн. за порушення держаної дисципліни
цін.

Суди першої і апеляційної інстанції,
задовольняючи позовні вимоги виходили
з того, що наказом Держкомітету України
по земельних ресурсах Міністерства
фінансів України та Міністерства
економіки України №97/298/124 від 15 червня
2001 року затверджені розміри оплати
земельно-кадастрових робіт та послуг,
тому позивач формував ціни відповідно
діючого законодавства та Закону
України "Про землеустрій".

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Згідно обставин справи, між сторонами
виник спір щодо законності рішення про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін та
припису за перевищення плати щодо
проведення позивачем робіт із
землеустрою по виготовленню
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки при
безоплатній їх передачі у власність
громадянам.

Відповідно до ч.1,2 ст.13 Закону України
"Про ціни і ціноутворення" державний
контроль за цінами здійснюється при
встановленні і застосуванні державних
фіксованих та регульованих цін і
тарифів. Контроль за додержанням
державної дисципліни цін здійснюється
органами, на які ці функції покладено
Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.1 ст.8 зазначеного Закону
державне регулювання цін і тарифів
здійснюється шляхом встановлення:
державних фіксованих цін (тарифів);
граничних рівнів цін (тарифів) або
граничних відхилень від державних
фіксованих цін і тарифів.

Статтею 1 Закону України "Про захист
конституційних прав громадян на землю"
від 20.01.2005 р. встановлено, що вартість
робіт з землеустрою щодо виготовлення
документів, які посвідчують право
власності на земельні ділянки при
безоплатній передачі їх у власність
громадянам України відповідно до ст.121
Земельного кодексу України не може
перевищувати дев'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, або 153 грн. Вказаний Закон є
Законом спеціальної дії щодо
реалізації громадян України права
власності на землю у випадку
безоплатної передачі із встановленням
граничної ціни вартості робіт із
землеустрою по виготовленню
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки, який
підлягає застосуванню до вказаних
правовідносин.

Статтею 1 Закону України "Про
землеустрій" від 22.05.2003 р. передбачений
перелік видів робіт із землеустрою,
які виконуються при виготовленні
документації із землеустрою а саме:
обстежувальні, вишукувальні,
топографо-геодезичні, картографічні,
проектні та проектно-вишукувальні
роботи.

Відповідно ст.25 вказаного Закону одним
із видів документації із землеустрою є
технічна документація із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі.

Встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) проводиться
згідно топографо-геодезичних і
картографічних матеріалів на основі
технічної документації із землеустрою.

Враховуючи наведені законодавчі норми
роботи по встановленню меж земельної
ділянки включають в себе, в тому числі,
виконання геодезичних робіт, в склад
яких входить прокладання теодолітних
ходів по межах на місцевості.

Згідно ст. 56 Закону України "Про
землеустрій" визначений вичерпний
перелік технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку. Відповідно до переліку
технічна документація включає в себе
також матеріали польових геодезичних
робіт і план земельної ділянки,
складений за результатами кадастрової
зйомки, а також кадастровий план
земельної ділянки.

Аналізуючи зміст наведених
законодавчих норм колегія суддів
приходить до висновків, що до робіт із
землеустрою по виготовленню
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки,
відносяться роботи в комплексі:
обстежувальні, топографо-геодезичні,
картографічні, з виготовленням плану
земельної ділянки, складеної за
результатами кадастрової зйомки та
кадастровий план земельної ділянки.
Вищенаведені роботи відносяться до
робіт із землеустрою по виготовленню
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки.
Виготовлення технічної документації
із землеустрою є однією з умов та
підстав отримання Державного акту, що
посвідчує право власності на земельну
ділянку.

Враховуючи, що позивач за проведення
робіт із землеустрою по виготовленню
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки,
отримував від замовників більшу суму,
ніж передбачено ст.1 Закону України "Про
захист конституційних прав громадян на
землю", то оскаржуване рішення
відповідача прийнято в межах наданих
повноважень та відповідають чинному
законодавству.

Посилання судів попередніх інстанцій
на наказ Держкомітету України по
земельних ресурсах Міністерства
фінансів України та Міністерства
економіки України №97/298/124 від 15 червня
2001 року безпідставні та
необґрунтовані, оскільки у даних
правовідносинах необхідно
застосовувати Закон України "Про
захист конституційних прав громадян на
землю", який має вищу юридичну силу.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанції прийшли до помилкових
висновків про наявність підстав
задоволення позовних вимог.

З урахуванням встановлених судами
попередніх інстанцій обставин в
заявленому позові необхідно відмовити
з підстав його необґрунтованості.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги дають підстави для
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанції при ухваленні
рішень порушені норми матеріального та
процесуального права, касаційна скарга
відповідача підлягає задоволенню із
скасуванням рішень судів першої та
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
прийшла до висновків, що обставини
справи встановлені повно і правильно,
але суди першої та апеляційної
інстанції при ухваленні судових
рішень порушили норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення необґрунтованих рішень, які
підлягають скасуванню з винесенням
нової постанови про відмову в
задоволенні позовних вимог за їх
необґрунтованістю та безпідставністю
в повному обсязі, виходячи з
вищенаведеного.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Державної інспекції з
контролю за цінами в Луганській
області задовольнити.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2010
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 січня 2011
року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В позові Старобільського районного
комунального підприємства
"Старобільський районний
земельно-інформаційний центр" до
Державної інспекції з контролю за
цінами в Луганській області про
визнання неправомірним та скасування
рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав передбачених
ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: