Справа № 299/3686/13-а,2а/299/134/13
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року

Справа № 876/193/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Багрія В.М., Старунського Д.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Виноградівського районного суду
Закарпатської області від 12 грудня 2013
року за позовом ОСОБА_1 до Відділу
охорони здоров"я Виноградівської
районної державної адміністрації
(третя особа, на стороні відповідача
Прокуратура Виноградівського району
Закарпатської області) про
зобов'язання утриматися від вчинення
певних дій, стягнення та відшкодування
моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до Відділу охорони здоров'я
Виноградівської районної державної
адміністрації (третя особа на стороні
відповідача Виноградівська районна
прокуратура) про зобов'язання
утриматися від вчинення певних дій,
стягнення та відшкодування моральної
шкоди.

Постановою Виноградівського районного
суду Закарпатської області від 12.12.2013 р.
в задоволені адміністративного позову
відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачу було запропоноване інше
альтернативне лікування, оскільки в
аптечний склад районної лікарні
необхідні медикаменти не поступали.
Тому, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що дії відповідача були
правомірними. Щодо питання про
відшкодування моральної шкоди в 50 000
грн., суд виходи з того, що відсутні
підстави для цього.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив позивач. Апеляційну скаргу
мотивує тим, що при прийнятті постанови
суд невірно застосував та порушив
норми матеріального та процесуального
права. Вказує на те, що при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди не з'ясовано чи завдана така
шкода взагалі. Просить скасувати
постанову Виноградівського районного
суду Закарпатської області від 12.12.2013 р.
та прийняти нову, якою задовольнити
позов повністю. В подальшому на адресу
апеляційного суду надійшла заява від
позивача про збільшення розміру
моральної компенсації шкоди до 100 000
грн.

У письмовому заперечені на апеляційну
скаргу відповідач заперечив проти
доводів апеляційної скарги, оскільки
ОСОБА_1 було запропоновано інше
лікування в зв'язку із відсутністю
таблеткових цукрознижуючих
препаратів, він якого він відмовився,
тому, відділ охорони здоров'я
Виноградівської районної державної
адміністрації просить апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
постанову першої інстанції залишити
без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, хоча були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання, від
позивача надійшло клопотання про
розгляд справи у його відсутності, тому
відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України
колегія суддів вважає можливим
здійснювати розгляд справи у
письмовому провадженні за наявними у
ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач з 2006 року перебуває на обліку у
Виноградівській районній поліклініці
з діагнозом: цукровий діабет 2-го типу
та щомісяця по виписаному рецепту
лікаря ендокринолога безкоштовно має
отримувати з аптечного складу
таблетовані цукрознижуючі препарати.

Комісією лікарів було розглянуто
питання забезпечення цукрознижуючими
препаратами у 2013 році хворого ОСОБА_1,
який хворіє цукровим діабетом з 2006 року
та знаходиться на диспансерному обліку
у ендокринолога районної поліклініки
та лікаря дільничної лікарні в
смт.Королево. Комісією встановлено, що
позивач постійно знаходиться на
таблетованих цукрознижуючих
препаратах і був повністю забезпечений
ними безкоштовно до 05.08.2013 р.

На підставі поданих заяв гр. ОСОБА_1 від
06.08.2013 р., 02.09.2013 р. відділом була
створена комісія, яка виїхала вперше
13.09.2013 р. в смт. Королево, однак позивач
від зустрічі відмовився. Повторно
позивач відмовився від зустрічі з
лікарями 09.10.2013 р. 17.09.2013 р. хворий знову
звернувся до лікаря ендокринолога з
проханням виписати йому безкоштовні
медикаменти, на що лікарем було
пояснено, що в аптечний склад районної
лікарні необхідні медикаменти не
поступали та було запропоновано
хворому альтернативне лікування від
якого позивач категорично відмовився.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із правовою позицією суду
першої інстанції про відсутність
підстав вважати дії відповідача
протиправними виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.6, 39, 41 Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації», Указу Президента
України №545/99 від 21.05.1999 р. «Про
Комплексну програму «Цукровий діабет»,
доручень Президента України №1-1/856 від
22.08.2005 р. та Кабінету Міністрів України
№44334/1/1-05 від 07.09.2005 р., рішення двадцять
другої сесії V скликання обласної ради
№ 761 від 14.01.2009 р. «Про обласну програму
«Цукровий та нецукровий діабет» на
2009-2015 роки», з метою раннього виявлення
хворих на цукровий діабет,
забезпечення їх життєво необхідними
цукрознижувальними препаратами та
інсуліном, зменшення кількості
ускладнень внаслідок цієї хвороби, що
призводять до інвалідності, збільшення
тривалості життя хворих на цукровий і
нецукровий діабет було схвалено
програму «Цукровий та нецукровий
діабет на 2009-2015 роки».

Зокрема, цією програмою було
затверджено загальний обсяг
фінансових ресурсів, необхідних для
реалізації вказаної програми: всього 1
391 000 грн. в тому числі на 2013 рік - 221 000
грн. З інформації про стан фінансування
регіональних програм у рамках
виконання державних цільових програм
та комплексних заходів з охорони
здоров'я за рахунок коштів місцевих
бюджетів (Додаток №2) було виділено 40 000
грн., які використані для хворих на
цукровий діабет на забезпечення їх
цукрознижуючими препаратами.

Згідно Положення відділу охорони
здоров'я Виноградівскої
райдержадміністрації основним
розпорядником коштів являється відділ
(до повноважень відділу не належить
виписка медикаментів хворим району,
таку виписку може здійснити лише
лікувальний заклад), районна лікарня
являючись розпорядником коштів 11
ступеня безпосередньо проводить
необхідну закупівлю медикаментів.

Суд першої інстанції правильно
зазначив, що позивач ставить перед
судом питання про визнання дій Відділу
охорони здоров'я Виноградівської
районної державної адміністрації щодо
ненадання позивачу безкоштовних ліків
і як наслідок такої неправомірності
просить відшкодувати йому вартість не
отриманих безкоштовно медикаментів та
стягнути з відповідача Відділу охорони
здоров'я Виноградівської районної
державної адміністрації 50 000 грн.
моральної шкоди.

Також, відповідно до заяв позивача від
06.08.2013 р. та 02.09.2013 р. Відділом охорони
здоров'я Виноградівської районної
державної адміністрації була створена
комісія, з метою огляду хворого ОСОБА_1,
від якої позивач відмовився. 17.09.2013 р.
позивач знову звернувся до лікаря
ендокринолога ОСОБА_4 з проханням
виписати йому безкоштовні медикаменти,
на що лікарем було пояснено, що в
аптечний склад районної лікарні
необхідні медикаменти не поступали та
було запропоновано хворому
альтернативне лікування від якого
останній категорично відмовився.

Із відповіді №377/03 від 20.06.2013 р.
головного лікаря Ониська Н.С станом на
01.06.2013 р. всього хворих цукровим
діабетом становить 2240 чоловік, із них
1710 чоловік, які потребують
цукрознижуючі таблетовані препарати.
Станом на 15.06.2013 р. використано - 40 000 грн.
На аптечному складі районної лікарні
таблеткові препарати відсутні.

Проаналізувавши виниклі
правовідносини та надані докази у їх
сукупності, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що цей позов не ґрунтується
на законі, тобто позивачем не доказано
неправомірність дій відповідача. При
цьому відповідач, діяв в межах своїх
повноважень і у спосіб, що передбачений
як Конституцією так і Законами України.

Таким чином, суд не вбачає законних
підстав для визнання дій відповідача
неправомірними та для зобов'язання
його здійснити певні дії на користь
позивача.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині вимог про стягнення моральної
шкоди, суд першої інстанції виходив з
недоведеності факту заподіяння
моральних страждань, причинового
зв'язку між діями відповідача та такими
стверджуваними стражданнями, розміру
визначеної моральної шкоди,
аргументуючи свої висновки з
посиланням на ч.ч. 1-3 ст.23 ЦК України та
п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди".

Судом першої інстанції надано
правильну оцінку матеріалам справи,
які не містять доказів того, у чому саме
та як проявились моральні страждання
позивача, яка їх глибина тощо, що
безпосередньо впливає на
обґрунтування та визначення розміру
моральної шкоди.

Згідно статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
переконливими і не складають підстави
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення, а постанову
Виноградівського районного суду
Закарпатської області від 12 грудня 2013
року по справі № 299/3686/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
В.М.Багрій

Д.М.Старунський