Справа № К/9991/76839/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року м.
Київ К/9991/76839/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Демидівському районі Рівненської
області на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 04 жовтня 2011 року в справі за позовом
Млинівського міжрайонного прокурора в
інтересах ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в
Демидівському районі Рівненської
області про зобов'язання підвищити
пенсію,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2009 року Млинівський
міжрайонний прокурор в інтересах
позивача звернувся в суд з
адміністративним позовом, в якому
зазначав, що відповідач в порушення
вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
протягом 2006-2008 років не підвищував
пенсію на 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком, внаслідок чого виникла
заборгованість, яку просив стягнути, а
також зобов'язати виплачувати
підвищення пенсії у належному розмірі
з 01 січня 2009 року.

Постановою Демидівського районного
суду Рівненської області від 15 червня
2009 року позов задоволено: зобов'язано
нарахувати та виплатити підвищення до
пенсії з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з
22 травня по 31 грудня 2008 року в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
встановленої законодавством на 2007, 2008
роки, з урахуванням виплачених сум.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2011
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким
зобов'язано нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» з 09 липня по 31
грудня 2007 року й нараховувати та
виплачувати з 22 травня 2008 року до
припинення або обмеження права на таке
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком, з урахуванням статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум.

У касаційній скарзі відповідач просив
скасувати рішення апеляційного суду та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач має право на
підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і таке
підвищення з 09 липня 2007 року та з 22
травня 2008 року не проводилося.

Частково задовольняючи позов суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що права позивача щодо грошового
розміру державної соціальної
підтримки порушені та підлягають
поновленню з урахуванням Рішення
Конституційного суду України від 09
липня 2007 року та Рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове,
апеляційний суд виходив з того, що
оскільки з 01 січня 2009 року відсутні
обмеження щодо здійснення спірних
виплат, то позовні вимоги підлягають
задоволенню до припинення або
обмеження права на таке.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Позивач має право на державну
соціальну підтримку відповідно до
вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Відповідно до вимог статті 7 вказаного
Закону фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Пунктом 12 статті 71 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік" дію
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року (справа про
соціальні гарантії громадян) положення
пункту 12 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
визнані неконституційними з дня
ухвалення цього рішення.

Таким чином з 09 липня 2007 року державна
соціальна підтримка дітей війни
підлягала виплаті, а вихідним
критерієм її обчислення виступав
мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини першої
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування2 обчислювався виходячи з
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Пунктом 41 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України2 текст
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» було викладено в
такій редакції:

«Дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни.

Ветеранам війни, які мають право на
отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із
законів".

Положення пункту 41 розділу II вказаного
Закону втратили чинність, як такі, що є
неконституційними, на підставі Рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року (справа щодо предмета та
змісту закону про Державний бюджет
України).

Вихідним критерієм обрахунку
підвищення пенсії дітям війни був
мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини 1 статті 28
Закону України «Про
загально-обов'язкове державне пенсійне
страхування» обчислювався виходячи з
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Статтею 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» та
статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
надане право Кабінету Міністрів
України у 2009, 2010 роках встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України у 2009, 2010
роках таке право використано не було, а
тому вказані норми не підлягають
застосуванню під час визначення
розміру спірних виплат, у зв`язку з чим
їх виплату слід здійснювати виходячи з
розміру, встановленого статтею 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» установлено, що у 2011 році
норми і положення статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Таким чином, до 23 липня 2011 року державна
соціальна підтримка дітей війни
підлягала виплаті відповідно до
мінімального розміру пенсії за віком,
який відповідно до частини першої
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» обчислювався виходячи з
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, а з 23 липня 2011 року -
відповідно до положень постанови
Кабінету Міністрів України від 6 липня
2011 року № 745 «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету».

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» стосовно застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого частиною першої цієї
статті, тільки щодо визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, не є перешкодою для
застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Отже право на підвищення пенсії, що
передбачене статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
2007 році виникло з 09 липня 2007 року та у 2008
році з 22 травня 2008 року, тобто з дня
визнання неконституційними положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» та Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо дії
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», у 2009, 2010 роках - з 01
січня, а у 2011 році - з 01 січня по 23 липня.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік» встановлено, що у 2012 році
норми і положення статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» застосовуються в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році
норми і положення статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» застосовуються в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»
встановлено, що дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія Законів
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» і
«Про жертви нацистських
пере-слідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення, встановлене
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
провадиться у розмірі 7% прожиткового
мінімуму, встановленого законом, для
осіб, які втратили працездатність.

Особам, які одночасно мають право на
отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до Законів України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», «Про жертви
нацистських переслідувань» і «Про
соціальний захист дітей війни», таке
підвищення провадиться за їх вибором
за однією з підстав.

Таким чином, з 23 липня 2011 року чинним
законодавством встановлено інший, ніж
передбачений статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
розмір щомісячного підвищення до
пенсії, а тому з 23 липня 2011 року позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог з 01 січня 2009 року суд першої
інстанції виходив з того, що
зобов'язання вчинити дії на майбутнє
виходить за межі компетенції суду.
Проте такий висновок є помилковим,
оскільки судове рішення ухвалено у
червні 2009 року, а тому позовні вимоги з
01 січня 2009 року підлягали задоволенню.

Апеляційний суд помилково не визначив
кінцеву дату проведення підвищення
пенсії з огляду на зміни в
законодавстві, що відбулися станом на
день ухвалення судового рішення.

Відповідно до статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Демидівському районі Рівненської
області задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2011
року змінити: абзац другий
резолютивної частини постанови
викласти в такій редакції: «Зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Демидівському районі Рівненської
області нарахувати та виплатити ОСОБА_4
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
встановленої частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з 09 липня по 31 грудня 2007
року, з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011
року».

У решті судове рішення залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/