Справа № 821/416/14
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2014-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/416/1414
год 45 хв

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Гричановська А.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Кротко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Каховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про часткове скасування
податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
(далі - позивач, ФОП) звернулась до суду
з адміністративним позовом до
Каховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області у якому просить скасувати
податкове повідомлення - рішення від
05.02.2014р. № , яким до позивача
застосовані штрафні санкції у сумі
23723,22 грн. за порушення законодавства
України щодо застосування
реєстраторів розрахункових операцій,
та скасувати податкове повідомлення -
рішення від 05.02.2014 р. № щодо
збільшення грошових зобов'язань з
податку на додану вартість за основним
платежем на 20399,0 грн. та за штрафними
санкціями на 4232,0 грн.

У судовому засіданні представник
позивача уточнив позовні вимоги,
просив скасувати спірні податкові
повідомлення-рішення частково - лише в
частині визначення грошового
зобов'язання із ПДВ за господарськими
операціями із ПП «Торі», ФОП ОСОБА_4 на
суму 2304,0 грн., по операціям із отримання
електроенергії на суму 14049,85 грн.,
отримання послуг охорони і
газопостачання у сумі 2287,07 грн. (ППР від
05.02.2014р. № ), та застосування
штрафу у розмірі 23043,22 грн. за не
оприбуткування реалізованого товару
(ППР від 05.02.2014р. № ).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що
відповідач при складені спірних
податкових повідомлень - рішень
використав безпідставні висновки акту
перевірки позивача щодо окремих
господарських операцій з придбання
товарів та формування податкового
кредиту. Так позивач стверджує, що всі
операції з придбання товарів у ФОП
ОСОБА_4 та ПП «Торі» відображені ним у
податковому обліку та у податковій
звітності, не обліковані господарські
операції з придбання товарів не мають
жодного відношення до його
господарської діяльності. Позивач
стверджує, що всі суми, віднесені ним до
податкового кредиту пов'язані із його
господарською діяльністю. Так
досліджені ДПІ витрати та ПДВ пов'язані
з обслуговуванням магазину, який
використовується ним для здійснення
операцій з продажу товарів в межах його
господарської діяльності. На думку
позивача, придбання електроенергії,
послуг охорони та газопостачання не
залежить від здачі частини цього
приміщення в оренду іншій особі, а тому
розподіл податкового кредиту є
необов'язковим. З цих причин позивач
просить скасувати спірні податкові
повідомлення - рішення.

Відповідач проти позову заперечував і
стверджував, що під час перевірки
позивача податковим органом
встановлено, що ФОП не відніс до
податкових зобов'язань суми ПДВ від
придбаного товару у ПП «Торі», ФОП
ОСОБА_4 на загальну суму ПДВ 2304,32 грн.
Таке придбання підтверджується
зустрічними звірками зазначених СПД.
Відсутнє також і оприбуткування
вказаного товару у книзі обліку
доходів та витрат позивача, що є
порушенням ст. 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" № 265/95-ВР від 06.07.1995 р. Також під
час перевірки встановлено, що позивач
безпідставно відніс до складу
податкового кредиту суми ПДВ за
господарськими операціями із
придбання електроенергії, послуг
охорони та газопостачання, не
пов'язаними із його господарською
діяльністю. Оскільки позивач частину
приміщення магазину, на обслуговування
якого придбавались зазначені послуги,
здає в оренду іншому ФОП, відповідно
необхідно здійснювати розподіл сум
податкового кредиту ПДВ, сплаченого за
вказані послуги, окремо, що пов'язане із
обслуговуванням діяльності позивача
та іншого ФОП - орендаря.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступні обставини.

Спірні податкові повідомлення -
рішення складені на підставі висновків
акту від 21.01.2014р. № 21/17-2/НОМЕР_3 «Про
результати документальної планової
перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 за період з
01.01.2011р. по 31.12.2012р» (далі - акт № 21).

За результатами перевірки
відповідачем встановлено порушення
законодавства з податку на додану
вартість щодо формування податкових
зобов'язань та податкового кредиту за
перевірені податкові періоди 2011-2012
років, що було підставою для визначення
грошових зобов'язань за податковим
повідомленням - рішенням № та
встановлено порушення законодавства
про застосування РРО, що було підставою
для обчислення позивачеві штрафних
санкцій за податковим повідомленням -
рішенням № .

Із виявлених відповідачем порушень
законодавства з ПДВ безпідставними, на
думку позивача, є висновки про не
включення до складу податкових
зобов'язань ПДВ від реалізації товарів
на суму 11521,61 грн. із яких ПДВ 2304,32 грн. та
висновки про завищення податкового
кредиту на 16336,92 грн. у зв'язку з
безпідставним включенням до його
складу ПДВ, сплаченого (нарахованого)
під час придбання електроенергії,
послуг охорони та газопостачання.
Також безпідставним вважає позивач
обчислення штрафних санкцій у сумі
23043,22 грн. за реалізацію товару не
оприбуткованого по книзі обліку
доходів та витрат.

Як з'ясовано судом, обчислення
податкових зобов'язань з ПДВ у сумі 2304,32
грн. та встановлення порушень стосовно
не оприбуткування товарів пов'язане з
тим, що позивач протягом 2011 - 2012 років,
за даними відповідача, придбавав у ФОП
ОСОБА_4 та ПП «Торі» товар на загальну
суму 11521,61 грн. та реалізував його без
відображення цього придбання і продажу
у книзі обліку доходів та витрат.

Висновки про таке не оприбуткування
відповідачем зроблені на підставі
листа ДПІ у м. Сімферополь АР Крим за
місцем реєстрації ФОП ОСОБА_4 та
відповіді ПП «Торі» на запит
відповідача.

Так ДПІ встановила, що за даними ДПІ у м.
Сімферополь АР Крим у 2011-2012 роках
позивач здійснив придбання не
оприбуткованих товарів у ФОП ОСОБА_4 на
загальну суму 4524,68 грн. За листом ПП
«Торі», позивач придбав та не
оприбуткував у книзі обліку доходів та
витрат товарів на загальну суму 6996,96
грн.

Відповідач стверджує, що таке
придбання підтверджується накладними
постачальників, носить регулярний
характер, обсяги придбання по цим СПД
значно перевищують обсяг спірних
господарських операцій. У накладних на
постачання товарів, у тому числі і по не
оприбуткованих операціях, окремим
рядком виділено ПДВ, нарахування ПДВ
постачальниками підтверджено
податковими накладними.

Позивач підтвердив, що вказані суб'єкти
господарювання були його
постачальниками у 2011-2012 роках, проте
ФОП ОСОБА_5 у повному обсязі
відображала у податковому обліку
товари, придбані у ФОП ОСОБА_4 та ПП
«Торі» та у подальшому реалізовані у
роздріб. Позивач наполягає, що
документи, на які посилається
податковий орган (видаткові та
податкові накладні) не містять підпису
позивача та не скріплені її печаткою
про отримання товару, відсутні також і
докази проведення оплати за поставку
спірного товару. Позивач наполягає, що
не отримувала товар по вказаним
накладним, не оплачувала його,
відповідно не оприбутковувала та не
реалізовувала.

Отже податковий орган встановив, що
позивач придбала товари у ФОП ОСОБА_4 та
ПП «Торі» на загальну суму 11521,61 грн. та
у подальшому їх реалізувала, проте не
відобразила таке придбання у податкові
звітності - витратах та доходах, а також
у податкових зобов'язаннях та
податковому кредиті. Разом із тим
податковий орган не визначає
зобов'язань із податку із доходів,
обраховуючи лише ПДВ у сумі 2304,32 грн. у
зв'язку із заниженням податкового
зобов'язання, не надаючи оцінку
податковому кредиту за вказаним
придбанням.

Так із акту перевірки № 21 вбачається,
що відповідач при визначені доходів та
витрат позивача за 2011-2012 роки для
обчислення податку на доходи фізичних
осіб дійшов до висновку, що позивач у
зв'язку з не оприбуткуванням товарів по
операціям з ФОП ОСОБА_4 та ПП «Торі»
занизив доходи та витрати на вартість
не оприбуткованих товарів і тим самим
визнав, що обчислення заниженого
доходу пов'язане з вартістю не
оприбуткованих товарів по цим
операціям.

Отже придбання не оприбуткованих по
обліку товарів у ФОП ОСОБА_4 та ПП
«Торі» пов'язане з отриманням не
задекларованих доходу та податкових
зобов'язань з ПДВ позивача 2011-2012 років.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

За п. 200.1. ст. 200 ПК України сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Таким чином суд вважає, що при
встановлені фактів заниження
податкових зобов'язань платника ПДВ
податковий орган для обчислення
належних до сплати в бюджет грошових
зобов'язань мав врахувати ПДВ сплачене
(нараховане) постачальникам у зв'язку з
придбанням цих товарів (робіт, послуг)
що спричинили виникнення такого
податкового зобов'язання з ПДВ. Із цих
підстав суд вважає, що відповідач
неправомірно використав лише частину
господарської операції позивача з ФОП
ОСОБА_4 та ПП «Торі» для перегляду його
грошових зобов'язань з ПДВ за
податковим повідомленням - рішенням №
, а тому визнає безпідставним
визначення зобов'язання з ПДВ у сумі
2304,32 грн.

За податковим повідомленням - рішенням
№ 2 за не оприбуткування у книзі
обліку доходів та витрат частин
операцій з придбання товарів у ФОП
ОСОБА_4 та ПП «Торі» до позивача
застосовано штрафні санкції за
порушення до п. 12. ст. 3 та у
відповідності зі ст. 20 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995 р. N 265/95-ВР (далі -
Закон № 265).

Закон № 265 визначає правові засади
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг. За приписами ст. 1 Закону № 265
реєстратори розрахункових операцій
застосовуються фізичними особами -
суб'єктами підприємницької діяльності
або юридичними особами (їх філіями,
відділеннями, іншими відокремленими
підрозділами) (далі - суб'єкти
підприємницької діяльності), які
здійснюють операції з розрахунків в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, а також
уповноваженими банками та суб'єктами
підприємницької діяльності, які
виконують операції купівлі-продажу
іноземної валюти.

Пунктом 12 ст. 3 Закону № 265 передбачено,
що суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: …
вести у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Тобто Законом № 265 передбачено
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності, які
здійснюють продаж товарів (послуг) за
готівку та зобов'язані при цьому
застосовувати належним чином
зареєстрований РРО, інший продаж та
інша діяльність СПД положеннями Закону
№ 265 не регулюються.

Під час проведення перевірки
відповідачем з'ясовані факти придбання
позивачем товарів у ФОП ОСОБА_4 та ПП
«Торі», при цьому таке придбання носить
спірний характер, та не доведено факт
подальшого продажу цих товарів іншим
особам за готівку або у безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо).
Такий продаж визначений відповідачем,
виходячи з відсутності зазначених
товарів на момент перевірки.
Відсутність цих товарів у позивача, на
думку відповідача, є доказом їх
продажу. Суд не погоджується із такою
позицією податкового органу, оскільки
реалізація товару має
підтверджуватись належними доказами, а
не лише міркуваннями ревізора про
продаж товару у зв'язку із його
відсутністю на момент перевірки (з
урахуванням того, що позивач взагалі
заперечує придбання такого товару).

Разом із тим суд відмічає, що,
визначаючи факт продажу спірних
товарів, відповідач не довів вид і
спосіб здійснення розрахунків за
продаж товарів. З цих причин суд вважає,
що відповідач не довів продаж
позивачем не оприбуткованих по обліку
товарів за готівкові кошти чи у
безготівковій формі (із застосуванням
платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо), що унеможливлює
застосування до позивача
відповідальності, передбаченої ст. 20
Закону № 265.

За актом перевірки № 21 крім порушень
щодо заниження податкового
зобов'язання позивач вважає
протиправними висновки відповідача
про завищення податкового кредиту на
16336,92 грн. у зв'язку з безпідставним
включенням до його складу ПДВ,
сплаченого (нарахованого) під час
придбання електроенергії, послуг
охорони та газопостачання.

ДПІ встановлено, що позивач для
здійснення операцій з продажу товарів
за готівку використовує магазин, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Частину цього магазину за договором
оренди від 01.01.2011 р. позивач здає в
оренду ФОП ОСОБА_5, який у свою чергу у
своїй діяльності використовує
освітлення та холодильне обладнання та
не відшкодовує позивачеві вартості
спожитої електроенергії. Аналогічно не
розподілені між позивачем та
орендатором спільні витрати на
придбання послуг з охорони та
газопостачання. За відсутності такого
розподілу відповідач вважає
неправомірним включення ПДВ з такого
придбання до складу податкового
кредиту позивача за 2011-2012 роки.

Позивач стверджує, що вказані витрати
пов'язані з обслуговуванням магазину,
який використовується ним для
здійснення операцій з продажу товарів
в межах його оподатковуваних операцій.
Придбання електроенергії, послуг
охорони та газопостачання повністю
пов'язане із його господарською
діяльністю, оскільки використовуються
для здійснення підприємницької
діяльності, пов'язаної із реалізацією
товарів у власному магазині та
діяльності, пов'язаної із передачею
частини такого магазина в оренду на
підставі договору.

За актом перевірки за перевірені
податкові періоди позивач сформував
податковий кредит з ПДВ у зв'язку з
придбанням електроенергії у сумі 14049,85
грн. та ПДВ у зв'язку з придбанням
послуг охорони та газопостачання у
сумі 2287,07 грн.

Так судом встановлено, що 01.01.2011р. між
позивачем та ФОП ОСОБА_5 укладений
договір оренди нежитлових приміщень, а
саме: частини приміщення магазину за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 70 кв.
м. для здійснення діяльності,
передбаченої свідоцтвом.

Із вказаного договору вбачається, що у
ньому передбачено отримання плати за
оренду майна, яка не конкретизує
складові частини вартості такої
оренди. Передане в оренду майно - це
частина спільної торгівельної зали,
без відокремлених підсобних приміщень
орендаря На думку суду, отримання
послуг з охорони передбачає специфіку
цих послуг у забезпечені збережені
майна та інших цінностей виключно тієї
особи, що уклала договір охорони тобто
не може носити подвійний характер та не
може розповсюджуватись на діяльність
іншої особи, що не уклала договір на
охоронні послуги. У аналогічному
порядку не можуть бути розділені
послуги з газопостачання. Ці послуги
при їх отримані носять індивідуальний
характер і тому не можуть бути
розподілені маж учасниками орендних
відносин. Специфіка орендних відносин
позивача полягає у тому, що позивач мав
здійснювати заходи щодо опалення
приміщення незалежно від наявності чи
відсутності орендаря у цьому
приміщені, використання енергоносіїв
не залежить від передачі частині
приміщення в оренду. З цих підстав суд
вважає неправомірним висновок
відповідача про завищення позивачем
податкового кредиту ПДВ у сумі 2287,07
грн., пов'язаного з придбанням послуг
охорони та газопостачання.

Щодо встановленого ДПІ завищення
позивачем податкового кредиту ПДВ у
сумі 14649,85 грн., пов'язаного з придбанням
електроенергії, суд зазначає наступне.

Позиція податкового органу про
завищення позивачем податкового
кредиту у зв'язку із придбанням
електроенергії ґрунтується на тому, що
ДПІ встановила, що суми, віднесені до
податкового кредиту, не пов'язані із
господарською діяльністю позивача. Так
ДПІ зазначає, що позивач, передавши
частину приміщення магазину в оренду
має здійснювати розподіл ПДВ на оплату
послуг електропостачання між самою ФОП
та її орендарем, оскільки у договорі
оренди не передбачено відшкодування
витрат на оплату таких послуг, а сама
орендна плата є низькою для їх
покриття.

Позивач, заперечуючи, зазначає, що
витрати на придбання електроенергії, в
тому числі і ПДВ, пов'язані із його
господарською діяльністю, оскільки
позивач крім іншого реалізовує
алкогольні напої та пиво, у роботі
використовує власне та орендоване
холодильне обладнання, кондиціонери.
Щодо частини приміщення, зданої в
оренду, вона також використовується у
господарській діяльності позивача,
оскільки за договором оренди, позивач
як ФОП отримує орендну плату.

Суд дослідив у судовому засіданні
договори купівлі-продажу та оренди
холодильного обладнання та
кондиціонерів, накладні, акти
прийому-передачі обладнання, акти
звіряння розрахунків, що підтверджують
їх використання у господарській
діяльності позивача. Також суд
встановив, що позивач реалізовує у
роздріб алкогольні напої та пиво і є
платником збору на розвиток
виноградарства, садівництва і
хмелярства, тобто придбану
електроенергію використовує у власній
господарській діяльності.

Суд погоджується із позивачем, що
передача частини приміщення магазину в
оренду також належить до господарської
діяльності позивача, відтак витрати, у
тому числі ПДВ на утримання такого
приміщення пов'язані із провадженням
такої господарської діяльності.

Твердження податкового органу про
низьку орендну плату за користування
приміщенням, встановлену у договорі
оренди, на думку суду, має розглядатись
податковим органом через призму
формування звичайних цін за період
господарської діяльності 2011- 2012 р.р.

За таких обставин, суд вважає
безпідставними висновки податкового
органу щодо завищення позивачем
податкового кредиту ПДВ у сумі 14649,85
грн., пов'язаного з придбанням
електроенергії.

Щодо решти порушень, встановлених під
час перевірки, що призвели до
визначення зобов'язань із ПДВ та
застосування штрафних санкцій, позивач
зазначив, що повністю визнає порушення
та не заперечує проти ППР в цій частині.

Отже суд повністю задовольняє позовні
вимоги та частково скасовує спірні ППР.

ППР № , яким до позивача
застосовані штрафні санкції у сумі
23723,22 грн. за порушення законодавства
України з питань застосування
реєстраторів розрахункових операцій
суд скасовує у сумі 23043,22 грн. - штраф за
не оприбуткування товарів у книзі
обліку доходів та витрат; ППР №
щодо збільшення грошових зобов'язань з
податку на додану вартість, суд
скасовує за основним платежем на 19241,24
грн. (2304,32 - заниження податкових
зобов'язань у зв'язку із реалізацією
товара, придбаного у ПП «Торі», ФОП
ОСОБА_4 + 14649,85 - завищення податкового
кредиту з оплати електроенергії + 2287,07 -
завищення податкового кредиту з оплати
послуг газопостачання та охорони) та
за штрафними санкціями на 3843,15 грн. (15372,6
- сума основного платежу, обрахована за
порушення за ІІ півріччя 2011р. та 2012р.,
відображена у розрахунку ДПІ та
визнана судом неправомірно
нарахованою, х 25%).

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС
України, суд, -

постановив:

Задовольнити повністю позовні вимоги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Каховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про часткове скасування
податкових повідомлень-рішень.

Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
05.02.2014р. № в частині визначення
зобов'язання із податку на додану
вартість за основним платежем на 19241,24
грн. та за штрафними санкціями на 3843,15
грн., податкове повідомлення-рішення
від 05.02.2014р. № в частині
визначення зобов'язання за штрафними
санкціями на 23043,22 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 09 квітня 2014 р.

Суддя
Морська Г.М.

кат. 8.3.3