Справа № 2506/11621/12
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/33827/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Мироненка О.В., Чумаченко Т.А.,

при секретарі судового засідання:
Петриченко Ю.П.,

за участі представника позивача:
Мельникової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Чернігівоблбуд» до
Виконавчого комітету Чернігівської
міської ради про визнання незаконним
та скасування рішення, провадження по
якій відкрито

за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
«Чернігівоблбуд» на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 4 червня 2013
року,

у с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року Публічне акціонерне
товариство (надалі - ПАТ)
«Чернігівоблбуд» звернулося до суду з
позовом до Виконавчого комітету
Чернігівської міської ради про
визнання незаконним та скасування
рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
своїми рішеннями від 22 жовтня 2012 року
за №260 та від 19 листопада 2012 року № 295
виконавчий комітет Чернігівської
міської ради надав дозвіл на передачу
житлових приміщень у власність
громадян, що зареєстровані та
проживають у будинках по вулиці
Освіти,4-А, вулиці Гетьмана Полуботка,120,
вулиці Рокосовського,6-А, вулиці
Толстого,138-А та вулиці Войкова,40-А в
місті Чернігові.

Вважає вказані рішення незаконними,
оскільки вони порушують майнові права
та інтереси позивача, який є власником
вищевказаних будинків, а також при їх
прийнятті відповідач вийшов за межі
своїх повноважень, чим порушив норми
Конституції України та Цивільного
кодексу України.

З урахуванням збільшених в ході
розгляду справи позовних вимог просив
суд визнати протиправними та скасувати
рішення Виконавчого комітету
Чернігівської міської ради від 22
жовтня 2012 року за № 260 та від 19
листопада 2012 року № 295 «Про передачу
житлових приміщень у власність
громадян» в частині надання дозволу на
передачу житлових приміщень у
власність громадян, що зареєстровані
та проживають у будинках по вулиці
Освіти, 4-А, вулиці Гетьмана
Полуботка,120, вулиці Рокосовського,6-А,
вулиці Толстого,138-А та вулиці Войкова,
40-А в місті Чернігові.

Постановою Деснянського районного
суду міста Чернігова від 12 березня 2013
року адміністративний позов
задоволено у повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 4 червня 2013
року постанову суду першої інстанції
скасовано, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ
«Чернігівоблбуд», посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати його
постанову та залишити в силі постанову
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 22 жовтня 2012 року виконавчим
комітетом Чернігівської міської ради
було прийнято рішення № 260 «Про
передачу житлових приміщень у
власність громадян», відповідно до
пункту 1 якого дозволено передачу
житлових приміщень у власність
громадян, що зареєстровані та
проживають у будинках: по вулиці
Малиновського,36, корпус №№ 2,3,4,5, вулиці
Освіти,4-а, вулиці Гетьмана Полуботка,120,
вулиці Рокосовського,6-а, вулиці
Першого Травня,175-А, вулиці
Толстого,138-а, вулиці Любецькій,246-А,
проспект Перемоги,205, вулиці
Войкова,40-А, згідно з додатком.

Крім того, 19 листопада 2012 року
виконавчий комітет Чернігівської
міської ради прийняв рішення № 295,
відповідно до пункту 1 якого дозволено
передачу житлових приміщень у
власність громадян, що зареєстровані
та проживають у будинках: по вулиці
Войкова,40-а, вулиці Любецькій,35, вулиці
Рокосовського,6-а, вулиці Кільцевій,20,
вулиці Генерала Белова,8, згідно з
додатком.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ
«Чернігівоблбуд» є правонаступником
проектного ремонтно-будівельного
орендного підприємства
«Чернігівоблбуд» та закритого
акціонерного товариства
«Чернігівоблбуд».

Житлові приміщення по вулиці
Рокосовського,6-а, вулиці Г.Полуботка,120
(з 55 по 108 квартиру) та вулиці
Толстого,138-а в місті Чернігові,
приватизація яких дозволена
оспорюваними рішеннями, увійшли до
складу цілісного майнового комплексу,
який був придбаний попередником
позивача згідно договору
купівлі-продажу державного
комунального майна від 27 липня 1994 року,
що укладений між Фондом комунального
майна Чернігівської обласної Ради
народних депутатів та Чернігівським
обласним проектним ремонтно -
будівельним орендним підприємством
«Чернігівоблбуд».

Отже на момент прийняття оспорюваних
рішень ПАТ «Чернігівоблбуд» було
законним власником вищевказаних
приміщень, які зареєстровані в
установленому законом порядку
Комунальним підприємством
«Чернігівське МБТІ».

Житлові будинки по вулицях Войкова, 40-а
та Освіти, 4-а в м. Чернігові побудовані
за кошти попередників ПАТ
«Чернігівоблбуд» та є приватною
власністю позивача.

Не погоджуючись із рішеннями
виконавчого комітету Чернігівської
міської ради та вбачаючи при цьому
порушення свого права власності на
нерухоме майно, а також вимог чинного
законодавства щодо процедури
передання гуртожитків у власність їх
мешканців, ПАТ «Чернігівоблбуд»
звернувся до адміністративного суду із
відповідним позовом.

Задовольняючи позов Деснянський
районний суд міста Чернігова виходив з
того, що спірне житло є приватною
власністю позивача і не відноситься до
державного житлового фонду, в
установленому законом порядку воно не
передавалось у комунальну власність
міста Чернігова, а тому, приймаючи
рішення щодо надання згоди на передачу
їх у власність проживаючих в них
громадян, виконавчий комітет
Чернігівської міської ради вийшов за
межі своїх повноважень та порушив
майнові права та інтереси ПАТ
«Чернігівоблбуд».

У свою чергу, скасувавши постанову суду
першої інстанції і відмовивши у
задоволенні позову, Київський
апеляційний адміністративний суд
дійшов до висновку про законність дій
відповідача з огляду на те, що
оспорювані ПАТ «Чернігівоблбуд»
рішення виконкому Чернігівської
міської ради направлені не на
відчуження у позивача належного йому
майна, а на реалізацію законних
житлових прав мешканців гуртожитку та
інших житлових приміщень на
приватизацію їх помешкань.

Ухвалюючи рішення суди попередніх
інстанцій виходили з того, що даний
спір є справою адміністративної
юрисдикції.

Проте з такими висновками погодитися
не можна, виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до частини першої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку зі здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Із змісту позовних вимог ПАТ
«Чернігівоблбуд» вбачається, що
причиною його звернення до суду став
захист прав його приватної власності.
Отже, предметом позову був захист
порушених, на думку позивача, прав
власності на житлові приміщення з боку
відповідача.

Враховуючи те, що фактично між
сторонами існує спір про право, колегія
суддів прийшла до висновку, що
зазначені вимоги повинні бути
розглянуті в порядку господарського
судочинства.

Відповідно до статті 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

За нормою частини третьої статті 22
Закону України від 07 липня 2010 року №
2453-VI «Про судоустрій і статус суддів»
місцеві господарські суди розглядають
справи у спорах, що виникають з
господарських правовідносин, а також
інші справи, віднесені процесуальним
законом до їх підсудності.

Враховуючи викладене, за суб'єктним
складом сторін та сутністю спору дана
справа підлягає розгляду
господарськими судами у порядку,
визначеному нормами Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини
першої статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Таким чином, якщо провадження за
позовною заявою, яку не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства, було
помилково відкрито, суд закриває
провадження у справі на підставі
пункту 1 частини першої статті 157
Кодексу адміністративного судочинства
України.

За правилами частини першої статті 228
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
скасовує судові рішення в касаційному
порядку і залишає позовну заяву без
розгляду або закриває провадження у
справі з підстав, встановлених
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, оскаржувані рішення
судів підлягають скасуванню із
закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 221, 223, 228, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Чернігівоблбуд» задовольнити
частково.

Постанову Деснянського районного суду
міста Чернігова від 12 березня 2013 року
та постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 4 червня 2013
року в цій справі скасувати.

Провадження по справі відкрите в
порядку адміністративного судочинства
з а к р и т и.

Роз'яснити позивачу право на звернення
до суду в порядку господарського
судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий (підпис)
М.І. Смокович

Судді (підписи)

З оригіналом згідно

В.о. помічника судді
М.А. Оксаковська