Справа № 826/15564/13-а
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Бояринцева М.А.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді
Літвіної Н.М.,

Суддів
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

при секретарі
Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ентерком» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 26 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ентерком» до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ДПІ у Солом'янському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
грудня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач - ТОВ «Ентерком», звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, в період з 30 квітня 2013 року
по 20 травня 2013 року ДПІ у Солом'янському
районі м. Києва ДПС проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка ТОВ «Ентерком» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість за період з 01 червня 2012 року по
31 грудня 2012 року по взаємовідносинах з
ТОВ «Ресурс Еко» та ТОВ «Метрос».

За результатами перевірки податковим
органом складено акт № 2373/22.8-17/34296548 від
20 травня 2013 року, яким встановлено
порушення позивачем вимог п. 198.3, п. 198.6
ст. 198, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 ПК
України та п. 4 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом ДПА України № 969 від 21 грудня 2010
року, в результаті чого занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 140 411, 00 грн., в тому числі по
періодам: червень 2012 року в сумі 24 483, 00
грн., липень 2012 року в сумі 20 239, 00 грн.,
серпень 2012 року в сумі 18 126, 00 грн.,
вересень 2012 року в сумі 19 769, 00 грн.,
жовтень 2012 року в сумі 12 421, 00 грн.,
листопад 2012 року в сумі 26 609, 00 грн.,
грудень 2012 року в сумі 18 764, 00 грн.

Своє рішення податковий орган
мотивував тим, що позивач неправомірно
відніс до складу податкового кредиту
суми ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ
«Ресурс Еко» та ТОВ «Метрос», оскільки
правочини вчинені за участю позивача
та його контрагентів не спричинили
настання реальних правових наслідків.

На підставі акту перевірки, ДПІ у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві винесено податкове
повідомлення-рішення № від 13
червня 2013 року, яким збільшено позивачу
суму грошового зобов'язання в розмірі
175 514, 00 грн., з якої: за основним
платежем - 140 411, 00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 35 103, 00 грн.

Не погоджуючись з винесеним податковим
повідомленням-рішенням позивач
оскаржив його в адміністративному
порядку.

Проте, рішенням Головного управління
Міндоходів у м. Києві № 3153/10/26-15-10-04-04 від
13 серпня 2013 року та рішенням
Міністерства доходів і зборів України
№ 10370/6/99-99-10-01-15 від 04 вересня 2013 року
спірне податкове повідомлення-рішення
залишено без змін, а скарги без
задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 01 червня 2012 року між ТОВ
«Ентерком», як замовником, та ТОВ
«Метрос», як виконавцем, укладено
договір № 010612-3Е про обслуговування
периферійної техніки, за умовами якого
виконавець надає замовнику послуги з
обслуговування периферійного
обладнання замовника, а замовник
приймає та оплачує послуги виконавця в
порядку і на умовах, визначених цим
договором.

Згідну до п. 1.2 Договору - перелік послуг
з обслуговування периферійного
обладнання вказується щомісячно в акті
виконаних робіт за фактично виконані
послуги впродовж місяця.

Пунктом 2.1.2 Договору визначено, що
виконавець зобов'язується
забезпечувати відновлення
працездатності оргтехніки в термін не
більше 7 діб з часу прибуття фахівця за
викликом замовника. У разі
неможливості відновлення
працездатності у зазначений строк
через відсутність необхідних
матеріалів (комплектуючих, витратних
матеріалів тощо), даний термін
відсувається на термін, необхідний для
закупівлі і доставки зазначених
матеріалів, при цьому на виконавця
покладається обов'язок надати
замовнику список необхідних
матеріалів і рекомендації по їх
постачальникам.

На підтвердження виконання умов
вищезазначеного договору, позивачем
надано звіти про надані послуги за
період червень-жовтень 2012 року,
видаткові накладні від 26 червня 2012
року, 31 липня 2012 року, 31 серпня 2012 року
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг) від 26 червня 2012 року, 31 липня 2012
року, 28 вересня 2012 року, 31 жовтня 2012
року.

Крім того, ТОВ «Метрос» на користь
позивача виписано податкові накладні
№ 38 від 26 червня 2012 року, № 50 від 27
червня 2012 року, № 51 від 27 червня 2012 року,
№ 52 від 27 червня 2012 року, № 176 від 31
липня 2012 року, № 141 від 28 серпня 2012 року,
№ 180 від 31 серпня 2012 року, № 181 від 31
серпня 2012 року, ,№ 182 від 31 серпня 2012
року, № 183 від 31 серпня 2012 року, № 114 від
28 вересня 2012 року, № 115 від 28 вересня 2012
року, № 117 від 28 вересня 2012 року, № 77 від
31 жовтня 2012 року, № 78 від 31 жовтня 2012
року.

На підтвердження оплати наданих
позивачем послуг надано копії
платіжних доручень.

01 листопада 2012 року між ТОВ «Ентерком»,
як замовником, та ТОВ «Ресурс Еко», як
виконавцем, укладено договір № 011112-5Е
про обслуговування периферійної
техніки, за умовами якого виконавець
надає замовнику послуги з
обслуговування периферійного
обладнання замовника, а замовник
приймає та оплачує послуги виконавця в
порядку і на умовах, визначених цим
договором.

Згідну до п. 1.2 Договору - перелік послуг
з обслуговування периферійного
обладнання вказується щомісячно в акті
виконаних робіт за фактично виконані
послуги впродовж місяця.

Пунктом 2.1.2 Договору визначено, що
виконавець зобов'язується
забезпечувати відновлення
працездатності оргтехніки в термін не
більше 7 діб з часу прибуття фахівця за
викликом замовника. У разі
неможливості відновлення
працездатності у зазначений строк
через відсутність необхідних
матеріалів (комплектуючих, витратних
матеріалів тощо), даний термін
відсувається на термін, необхідний для
закупівлі і доставки зазначених
матеріалів, при цьому на виконавця
покладається обов'язок надати
замовнику список необхідних
матеріалів і рекомендації по їх
постачальникам.

На підтвердження виконання вказаного
договору позивачем надані звіти про
надані послуги за період
листопад-грудень 2012 року, видаткові
накладні від 27 листопада 2012 року, від 29
грудня 2012 року, акти здачі-прийняття
робіт (надання послуг) від 30 листопада
2012 року, 29 грудня 2012 року,

Крім того, ТОВ «Ресурс Еко» виписало на
користь позивача податкові накладні №
38 від 27 листопада 2012 року, № 53 від 30
листопада 2012 року, № 54 від 30 листопада
2012 року, № 55 від 30 листопада 2012 року, № 74
від 29 грудня 2012 року, № 75 від 29 грудня 2012
року, № 76 від 29 грудня 2012 року.

На підтвердження оплати наданих ТОВ
«Ресурс Еко» послуг позивачем надано
копії платіжних доручень.

Відповідно до п п. 14.1.156, 14.1. 181 п. 14.1 ст. 14
ПК України - податковий кредит - це сума,
на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Пунктом 198. 3, ст. 198 ПК України,
визначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198. 6 ст. 198 ПК України
встановлено - що не відноситься до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.
Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201. 1 ст. 201 ПК України визначено,
що платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів: а)
у паперовому вигляді; б) в електронній
формі з дотриманням умови щодо
реєстрації у порядку, визначеному
законодавством, електронного підпису
уповноваженої платником особи та умови
реєстрації податкової накладної у
Єдиному реєстрі податкових накладних.
У такому разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді не є
обов'язковим. У податковій накладній
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України); ї)
номер та дата митної декларації, за
якою було здійснено митне оформлення
товару, ввезеного на митну територію
України.

Відповідно до п. 201. 2 ст. 201 ПК України -
форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
фінансової політики.

Податкові накладні, які надавались для
проведення перевірки, є документами, що
засвідчують факт придбання платником
податків товару, з дати отримання яких,
згідно із приписами статті 201 ПК
України, у платника виникає право на
податковий кредит та які,
підтверджують право платника податку
на включення до податкового кредиту
будь-яких витрат по сплаті податку на
додану вартість.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» - підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Частина 2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» закріплює, що
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Отже, з наведених законодавчих
приписів вбачається, що наслідки в
податковому обліку створюють лише
реально вчинені господарські операції,
тобто ті, що пов'язані з рухом активів,
зміною зобов'язань чи власного
капіталу платника податків. При цьому
господарські операції мають бути
відображені в податковому обліку
відповідно до їх реального змісту.

Зокрема, не може визнаватися право
платника ПДВ на податковий кредит у
тому разі, якщо відповідні товари ним
реально не придбавалися, або якщо
витрати на таке придбання реально не
понесені тощо.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
№ 742/11/13-11 від 02 червня 2011 року з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясовувати,
зокрема, обставини щодо руху активів у
процесі здійснення господарської
операції, установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції,
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що судом першої інстанції
належним чином досліджено договори про
комплексне абонентське та сервісне
обслуговування комп'ютерної та
оргтехніки, договори про надання
послуг по публікаціям в мережі
Інтернет та первинні документи,
укладені між позивачем та
контрагентами TOB «Каміон-Оіл», TOB
«Бадваси», TOB «Автоцентр Київ», TOB
«Слобожанська торгова компанія», TOB
«Автосоюз».

Проте, докази на підтвердження
здійснення ТОВ «Метрос» та ТОВ «Ресурс
Еко» послуг по абонентському і
сервісному обслуговуванню
комп'ютерної та іншої оргтехніки,
послуг по обслуговуванню систем
зв'язку та офісної міні-АТС, послуг з
технічної підтримки Інтернет-сайту та
публікації в мережі Інтернет в
матеріалах справи відсутні та
позивачем не надано.

Крім того, первинні документи надані
позивачем не розкривають зміст та
обсяг господарських операції, оскільки
в них відсутня інформація про те, які
саме послуги надавалися зазначеними
суб'єктами господарювання позивачу,
відсутня інформація про місце надання
послуг. Також з аналізу матеріалів
справи не можливо встановити, яким
чином обраховувалася вартість наданих
послуг.

Разом з тим, з аналізу договорів про
комплексне абонентське та сервісне
обслуговування комп'ютерної та
оргтехніки, укладених між позивачем та
ТОВ «Август-Україна», ТОВ «Каміон-Оіл»,
ТОВ «Бадваси», ТОВ «Автоцентр КиїВ»,
ТОВ «Слобожанська торгова компанія" та
ТОВ «Автосоюз» та первинних документів
складених за результатами
господарських взаємовідносин за їх
участю (актів приймання-передачі
наданих послуг, податкових накладних)
вбачається, що за визначений період
позивачем отримані кошти за надані
послуги в розмірі, що є меншим від
вартості наданих позивачу послуг TOB
«Метрос» та TOB «Ресурс ЕКО».

Вказане підтверджується реєстром
отриманих документів сформованих
позивачем саме за послугами, які
отримувались від TOB «Метрос» та TOB
«Ресурс ЕКО», з метою виконання ним
договірних зобов'язань щодо надання
цих послуг третім особам та дає змогу
порівняти обсяг та вартість отримання
та надання таких послуг.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
неврахування як доказу, підтвердження
виконання TOB «Метрос» та TOB «Ресурс ЕКО»
послуг по абонентському і сервісному
обслуговуванню комп'ютерної техніки,
послуг по обслуговуванню системи
зв'язку та офісної міні-АТС, послуг з
технічної підтримки інтернет-сайту та
публікацій в мережі Інтернет
роздруківки електронного листування
за період з 02 червня 2012 року по 31 грудня
2012 року між керівником ІТ-відділу
позивача та особами ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
оскільки відсутні докази, які
підтверджують що дані особи в період з
грудня 2012 року були працівниками TOB
«Метрос» та TOB «Ресурс ЕКО».

Крім того, згідно актів ДПІ у
Оболонському районі м. Києва ДПС від 14
березня 2013 року № 1671/7/22.7-18-4 про
неможливість проведення зустрічної
звірки TOB «Ресурс ЕКО» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за період з 01
червня 2012 року по 31 грудня 2012 року та
ДПІ у Оболонському районі м. Києва ДПС
від 01 березня 2013 року № 214/22.6/31238263 про
неможливість проведення зустрічної
звірки TOB «Метрос» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період з 1 січня 2012 року по 31
січня 2013 року встановлено, що
діяльність товариств спрямована на
здійснення операцій пов'язаних з
наданням податкової вигоди третім
особам.

З вищевикладеного колегія суддів
приходить до висновку, що при
відсутності факту придбання послуг, а
також доказів, що такі послуги
призначені для використання у
господарській діяльності, відповідні
суми не можуть включатися до складу
податкового кредиту.

А тому, ТОВ «Ентерком» не в повному
обсязі довів реальність господарських
операцій з вищезазначеними
контрагентами.

Таким чином, висновки контролюючого
органу викладені в акті перевірки, щодо
безпідставного включення ТОВ
«Ентерком» до складу податкового
кредиту суми ПДВ на підставі первинних
документів, складених TOB «Метрос» та TOB
«Ресурс ЕКО» є правомірними.

А тому податкове повідомлення-рішення
№ від 13 червня 2013 року ДПІ у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві щодо збільшено позивачу сум
грошового зобов'язання в розмірі 175 514,
00 грн. є правомірним.

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції належним чином
дослідив матеріали справи та виніс
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ентерком»
- залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 26 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений 08
квітня 2014 року.

Головуючий суддя
Літвіна Н. М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.