Справа № 2а-3063/10/0370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 р.
Справа № 3669/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Іщук Л. П., Рибачука А. І.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Городоцької міжрайонної
державної податкової інспекції на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2010
року в справі за позовом приватного
підприємства «Універсам» до
Городоцької міжрайонної державної
податкової інспекції про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2010 року Волинським
окружним адміністративним судом
зареєстровано позовну заяву
приватного підприємства «Універсам»
до Городоцької міжрайонної державної
податкової інспекції про скасування
податкового повідомлення-рішення
Городоцької міжрайонної державної
податкової інспекції Хмельницької
області за несвоєчасну сплату ПП
«Універсам» орендної плати за землю
від 29 жовтня 2010 року № /0 на суму
11922,41 грн. (із врахуванням уточнення
позовних вимог).

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що підприємство сплатило
орендну плату за землю у встановлений
законом період, але відповідачем
здійснено самостійне зарахування
платежів, спрямованих платником
податку в рахунок погашення поточних
податкових зобовязань, у рахунок
сплати податкового боргу за інший
період.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2010
року позов задоволено частково.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення Городоцької
міжрайонної державної податкової
інспекції від 29 жовтня 2010 року №
/0.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
право визначати призначення платежу
належить виключно платнику податку.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - Городоцькою
міжрайонною державною податковою
інспекцією, подано апеляційну скаргу
до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги,
апелянт покликається на те, що
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності, в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції не
знаходить підстав для задоволення
такої.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Докази, одержані з порушенням закону,
судом при вирішенні справи не беруться
до уваги. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Встановлено, що за результатами
перевірки ПП «Універсам» з питання
своєчасності сплати узгоджених сум
податкових зобов'язань відповідачем
складено акт перевірки № 156/15/30089507 від 19
жовтня 2010 року, на підставі якого
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від 29
жовтня 2010 року про застосування
штрафних санкцій у розмірі 23844,82 грн. за
несвоєчасну сплату узгодженої суми
податкового зобов'язання по орендній
платі за землю.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку та розмірах,
встановлених законом.

Правовою підставою прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення
визначені норми п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону
України "Про порядок погашення
зобовязань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", згідно якої у разі коли
платник податків не сплачує узгоджену
суму податкового зобов'язання протягом
граничних строків, визначених цим
Законом, такий платник податку
зобов'язаний сплатити штраф у таких
розмірах: при затримці до 30 календарних
днів, наступних за останнім днем
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання, - у
розмірі десяти відсотків погашеної
суми податкового боргу; при затримці
від 31 до 90 календарних днів включно,
наступних за останнім днем граничного
строку сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання, - у розмірі
двадцяти відсотків погашеної суми
податкового боргу; при затримці, що є
більшою 90 календарних днів, наступних
за останнім днем граничного строку
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач орендну плату за землю за
серпень 2010 року сплачував шляхом
безготівкового перерахування коштів,
при цьому у платіжних дорученнях № 963
від 01 жовтня 2010 року на суму 20000,00 грн. та
№ 999 від 15 жовтня 2010 року на суму 15868,81
грн. визначив призначення платежу
«орендна плата за землю за серпень 2010
року». Платіжні доручення виконані
банківською установою в день їх
отримання, про що свідчать відповідні
відмітки Волинського ГРУ ПАТ КБ
«Приватбанк» про проведення платежу.

Згідно п. п. 7.7.1 п. 7.7 ст.17 Закону України
"Про порядок погашення зобовязань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами"
джерелами самостійної сплати
податкових зобовязань або податкового
боргу платника податку є будь-які
власні кошти такого платника податку.

Отже, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що грошовий платіж
є єдиною формою сплати податкових
зобовязань і погашення податкового
боргу.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21 січня 2004 № 22, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції 25 березня 2004 за №
377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі платіжних
вимог стягувачів у разі примусового
списання коштів згідно з главою 5 цієї
Інструкції. При цьому згідно з пунктом
3.5 зазначеної Інструкції Реквізит
"Призначення платежу" платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
"Призначення платежу". Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Отже, право визначати призначення
платежу відповідно до чинного
законодавства України належить
виключно платнику.

Суд апеляційної інстанції звертає
увагу на те, що Законом України, який є
спеціальним законом з питань
оподаткування і який установлює
порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків,
визначено вичерпний перелік заходів,
які вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
немає зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

Відповідно до вимог п. 1.2 ст. 1 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» податкові зобов'язання
погашає саме платник, то призначення
платежу (зокрема, період, за який він
вноситься) визначає сам платник. Таким
чином, прерогатива визначати
спрямування податкового платежу, як-от
погашення податкового боргу чи
поточного податкового зобов'язання,
належить саме платникові.

Таким чином, у разі недотримання
платником податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобовязань, передбаченого
пунктом 7.7. статті 7 Закону, податковий
орган не наділений правом чи обовязком
змінювати призначення платежу,
визначене платником податків.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для часткового
задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Городоцької
міжрайонної державної податкової
інспекції залишити без задоволення, а
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2010
року в справі № 2а-3063/10/0370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
Л. П.
Іщук

А. І.
Рибачук