Справа № 2а-8370/11
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-8370/11
інстанції: Золотоверхий О.І.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого -
судді Глущенко Я.Б.,

суддів
Пилипенко О. Є., Романчук
О.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести перерахунок і
виплату основної і додаткової пенсії,
та доплати до пенсії, за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Лисянському районі
Черкаської області на постанову
Лисянського районного суду Черкаської
області від 31.10.2011 року,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся у суд з позовом до
територіального органу Пенсійного
фонду України, в якому просив визнати
протиправними дії відповідача та
зобов'язати останнього здійснити
перерахунок і виплату основної пенсії
по інвалідності та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до розмірів, установлених
ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а також доплати до пенсії
за проживання на забрудненій внаслідок
Чорнобильської катастрофи території
згідно ст. 39 вказаного Закону.

Постановою Лисянського районного суду
Черкаської області від 31.10.2011 року
позов задоволено частково:: визнано
неправомірними дії та зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату основної пенсії по
інвалідності у розмірі 8 мінімальних
пенсії за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а також доплати до пенсії
за проживання на території зони
посиленого радіоекологічного контролю
у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати відповідно до ст. 39
вказаного Закону, за період з 01.04.2011
року по 22.07.2011 року, з урахуванням
виплачених сум.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога позивача підлягають
задоволенню, оскільки відповідачем
порушено його право на отримання
належних виплат у розмірі,
передбаченому Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

З такими висновками суду не можна не
погодитися.

Колегією суддів установлено, що
позивач є особою, постраждалою
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, інвалідом ІІ групи та
перебуває на обліку у відповідача,
отримує пенсію по інвалідності,
проживає в зоні посиленого
радіоекологічного контролю та не
працює.

Відповідно до ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів
ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, не
можуть бути нижчими 8 мінімальних
пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до 1 категорії,
інвалідам ІІ групи має бути призначена
у розмірі 75% мінімальної пенсії за
віком.

Проте, ці виплати здійснюються
відповідачем у розмірі визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530 "Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян".

Також, відповідно ст. 39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
в зоні посиленого радіоекологічного
контролю провадиться доплата до пенсії
в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати.

Разом з тим, при визначенні розміру
доплати до пенсії, відповідач
керувався положеннями постанови КМ
України від 26.07.1996 року № 836 "Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Аналізуючи правомірність висновків
суду першої інстанції, колегія суддів
зважає на таке.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 КАС України, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій та доплати до них
позивачам застосуванню підлягають
положення Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не приписи постанови
Кабінету Міністрів України, які
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав.

За наведених обставин, орган державної
влади, до компетенції якого віднесено
здійснення виплат громадянам в
порядку, передбаченому Законом України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
зобов'язаний проводити зазначені
виплати у спосіб та в розмірах, що
встановлені законодавством, чинним на
момент їх здійснення.

Отже, колегія суддів дійшла висновку,
що право позивача на отримання
належних виплат було порушено.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому скарга не підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - підлягає залишенню без
змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 1832, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області залишити без
задоволення.

Постанову Лисянського районного суду
Черкаської області від 31.10.2011 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Я.Б. Глущенко

суддя
О.Є. Пилипенко

суддя
О.М. Романчук

.

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Пилипенко О.Є.