Справа № 2а-3254/12/1070
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/70340/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я. Гончар Л.Я. Конюшка К.В.
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства
"Білоцерківський консервний завод"
«Еталон» на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2012 року у справі за позовом
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
публічного акціонерного товариства
"Білоцерківський консервний завод" про
стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2012 року Київське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулось до суду з
позовом до ПАТ «Білоцерківський завод
«Еталон» в якому просило стягнути з
відповідача
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу щодо
створення робочих місць для інвалідів
в розмірі 10454,55 грн. та пеню за порушення
строків їх сплати в розмірі 114,95 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 02 серпня 2012
року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 жовтня 2012
року, рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове, яким
позовні вимоги Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів задоволено. Стягнуто з
відповідача
адміністративно-господарські санкції
в розмірі 61 408,17 грн. та пеню в сумі 675,40
грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, публічне
акціонерне товариство
"Білоцерківський консервний завод"
«Еталон» звернулось з касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України в якій, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить його скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів прийшла до висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ПАТ «Білоцерківський завод
«Еталон» зареєстровано як юридичну
особу та перебуває на обліку у
Київському обласному відділенні Фонду
соціального захисту інвалідів.
Відповідно до Звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2011 р.
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу у ПАТ
Білоцерківський завод «Еталон» у 2011 р.
становила 11 чоловік, таким чином
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів становив - 1
робоче місце. Однак, як встановлено
судами та підтверджується матеріалами
справи, у 2011 році на ПАТ
Білоцерківський завод «Еталон»
інваліди не працювали.

Отже, оскільки у відповідача не було
створено 1 робочого місця для
інвалідів, які, відповідно не
працевлаштовані, то згідно ст. 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від
21.03.1991 року № 875-ХІІ, останній
зобов'язаний сплатити
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу по створенню
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі 10454,55 грн., однак
цього не зробив, в результаті чого
утворилась пені за порушення строків
сплати зазначеної суми
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 114,95 грн., що разом складає
10569,50 грн.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог прийшов до
висновку, що відповідач вжив усіх
необхідних заходів для недопущення
господарського правопорушення, тому
підстави застосування щодо нього
адміністративного-господарських
санкцій, а також стягнення пені за
невиконання нормативу щодо створення
робочих місць для інвалідів
передбачених ст.20 Закону відсутні.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року №
875-ХІІ передбачено, що держава створює
правові, економічні, політичні,
соціально-побутові та
соціально-психологічні умови для
задоволення потреб інвалідів у
відновленні здоров'я, матеріального
забезпечення, посильній трудовій та
громадській діяльності.

Згідно з ч. 9 ст. 19 Закону № 875-ХІІ,
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, в яких за основним
місцем роботи працює 8 і більше осіб,
реєструються у відповідних
відділеннях Фонду соціального захисту
інвалідів за своїм місцезнаходженням і
щороку подають цим відділенням звіт
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів.

Звіт про зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають
(надсилають рекомендованим листом)
щороку до 1 березня відділенням Фонду, в
яких вони зареєстровані, за формою
№10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів». Порядок
складання звіту встановлено
Інструкцією щодо заповнення форми
звітності №10-ПІ (річна) «Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів».

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 19
Закону № 875-ХІІ, для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі 4 відсотків середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо працює
від 8 до 25 осіб, - у кількості 1 робочого
місця. Підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною 1 цієї статті, і
забезпечують працевлаштування
інвалідів. При розрахунках кількість
робочих місць округлюється до цілого
значення.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, відповідачем у 2011
році, відповідно до вимог Закону
України №875-ХІІ, були створені робочі
місця для інвалідів, про що повідомлено
Білоцерківський міськрайонний центр
зайнятості Київської області. Однак,
центр зайнятості не направив до ДП
Білоцерківський завод «Еталон»жодного
інваліда для працевлаштування.

Враховуючи вище викладене колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України погоджується з висновком суду
першої інстанції про
необґрунтованість позовних вимог
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів,
оскільки Закон України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» від 21.03.1991 року № 875-ХІІ не
встановлює правил, за якими
підприємство було б зобов'язане
самостійно здійснювати пошук
інвалідів для їх працевлаштування на
своєму підприємстві, відтак накладення
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу щодо
створення робочих місць для інвалідів
в розмірі 10454,55 грн. та пені за порушення
строків їх сплати в розмірі 114,95 грн. є
безпідставним та таким, що суперечить
вимогам чинного законодавства.

Відповідно ст.226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Керуючись статтями 220, 226, 230, 231, КАС
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Білоцерківський консервний завод"
«Еталон» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 жовтня 2012
року скасувати.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 02 серпня 2012
року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді