Справа № 814/643/13-а
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

12:50 год.

31 березня 2014 року
справа № 814/643/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд, у складі судді
Мороза А.О., за участю секретаря
судового засідання Зощак В.В.,

представників позивача: Гунченко М.І.,
Височинського І.Е.,

представника відповідача: Склярова
А.С.,

представника третьої особи 1:
Федоринського В.М.,

представника третьої особи 2: не прибув,

представника третьої особи 3:
Лабарткави Т.С.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовомНовоодеської
госпрозрахункової організації "ГМР"
Новоодеської районної громадської
організації "Новоодеські мисливці",
вул. Шкільна, 27, м. Нова Одеса,
Новоодеський район, Миколаївська
область, 56602

доНовоодеської районної державної
адміністрації Миколаївської області,
вул. Шкільна, 27, м. Нова Одеса,
Новоодеський район, Миколаївська
область, 56602

треті особитретя особа 1: Новоодеське
мисливсько-рибальське господарство
Українського товариства мисливців і
рибалок, вул. Леніна, 102, м. Нова Одеса,
Новоодеський район, Миколаївська
область, 56602 третя особа 2:
Миколаївське обласне управління
лісового та мисливського господарства,
вул. Леніна, 16, м. Миколаїв, 54029 третя
особа 3: Миколаївська обласна рада, вул.
Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54009
провизнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити
діїВ С Т А Н О В И В:

Новоодеська госпрозрахункова
організація "ГМР" Новоодеської
районної громадської організації
"Новоодеські мисливці" (далі - позивач,
НГО "ГМР") звернулась із
адміністративним позовом до
Новоодеської районної державної
адміністрації Миколаївської області
(далі - відповідач, РДА), в якому просить
суд визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
ненадання погодження на користування
землями запасу, а також зобов'язати РДА
надати таке погодження.

Здійснюючи підготовку справи до
судового розгляду, судом було
призначено попереднє судове засідання,
в якому суд залучив до участі у справі в
якості третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Новоодеське
мисливсько-рибальське господарство
Українського товариства мисливців і
рибалок (далі - третя особа 1, УТМР),
Миколаївське обласне управління
лісового та мисливського господарства
(далі - третя особа 2, Управління) та
Миколаївську обласну раду (далі - третя
особа 3, Облрада) (т. 1 а. с. 66-77).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
рішенням Облради позивачу надані у
користування мисливські угіддя, але
незважаючи на таке рішення Облради,
РДА, на думку позивача, протиправно
відмовила у наданні погодження на їх
користування.

Відповідач позов не визнав, в
заперечення послався на те, що
переважне право на користування
мисливськими угіддями має третя особа
1, якій РДА в квітні 2012 р. вже надала
погодження на користування
мисливськими угіддями у межах
Новоодеського району, а тому надання
позивачу такого погодження неможливе
до реалізації УТМР свого права. Також
зазначає про неможливість визначення
розміру і розташування мисливських
угідь, які можуть бути погоджені
позивачу, до отримання УТМР
мисливських угідь у користування. В
судовому засіданні представник
відповідача доповнив свої заперечення,
пояснивши, що сільські ради, на
території яких розташовані мисливські
угіддя, які мають бути погоджені
позивачу, заперечили можливість їх
передання НГО "ГМР" і погоджуються на
надання мисливських угідь у
користування УТМР (т. 1 а. с. 23, 47-48, 153-156).

Третя особа 1 заперечила проти
задоволення позову, її представник
пояснив суду, що на теперішній час РДА
надала погодження на користування
мисливськими угіддями УТМР та
підтримав заперечення відповідача про
те, що на теперішній час визначити, які
землі погодженні для користування УТМР
і надані в користування НГО "ГМР",
неможливо.

Третя особа 2 вважає позов
необґрунтованим з підстав, аналогічним
доводам відповідача (т. 1 а. с. 93-94).

Третя особа 3 в своїх письмових
поясненнях зазначила про дотримання
нею процедури прийняття рішення, яким
позивачу надані у користування
мисливські угіддя. В судовому
засіданні представник Облради свого
ставлення до позовних вимог не
висловив, залишивши вирішення спору на
розсуд суду (т. 1 а. с. 205-206).

Заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача, третіх осіб 1, 3
дослідивши письмові докази, суд
встановив наступні обставини, яким він
надає таку правову оцінку.

7 вересня 2012 р. Облрада прийняла рішення
№ 30 (далі - Рішення № 30), яким надала
позивачу строком на 15 років у
користування мисливські угіддя,
загальною площею 26552,98 га, які
розташовані на територіях
Новоодеської міської, Михайлівської,
Новопетрівської, Баловненської,
Троїцької, Себинської, Підлісненської
сільських рад (т. 1 а. с. 12 і зворот).

Позивач вважає, що наявність
вищезазначеного Рішення № 30, є
підставою для надання РДА погодження
на користування мисливськими угіддями,
але суд знаходить ці доводи сторони
такими, що ґрунтуються на помилковому
трактуванні законодавства, яке регулює
спірні правовідносини.

Спеціальним нормативним актом, який
згідно преамбули до нього визначає
правові, економічні та організаційні
засади діяльності юридичних і фізичних
осіб у галузі мисливського
господарства та полювання, забезпечує
рівні права усім користувачам
мисливських угідь у взаємовідносинах з
органами державної влади щодо ведення
мисливського господарства,
організації охорони, регулювання
чисельності, використання та
відтворення тваринного світу, є Закон
України "Про мисливське господарство
та полювання", відповідно до ст. 22 ч. 1
якого мисливські угіддя для ведення
мисливського господарства надаються у
користування Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, обласними,
Київською та Севастопольською
міськими радами за поданням
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
лісового та мисливського господарства,
погодженим з Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, обласними,
Київською та Севастопольською
міськими державними адміністраціями, а
також власниками або користувачами
земельних ділянок.

За змістом ст. ст. 43, 59 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
формою роботи Облради є пленарне
засідання, на якому приймаються
рішення. Відповідно, у контексті
наведених норм, надання у користування
мисливських угідь позивачу, також
повинно оформлюватись рішенням
Облради. Як вже відзначалось судом, 7
вересня 2012 р. третя особа 3 прийняла
таке рішення, а тому позивач вже має
розпорядження повноважного органу,
яким йому передані у користування
мисливські угіддя.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
мисливське господарство та полювання",
переданню у користування мисливських
угідь повинно було передувати
отримання погодження з боку власника
або користувача земельних ділянок.

Як визначено ст. 13 ч. 1 Конституції
України, земля є об'єктом права
власності Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Пунктом 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України (далі - ЗК
України), в редакції, яка діяла станом
на час прийняття Облрадою Рішення № 30,
було передбачено, що до розмежування
земель державної та комунальної
власності повноваження щодо
розпорядження землями в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади.

Стаття 1 ч. 1 Закону України "Про місцеві
державні адміністрації" передбачає, що
виконавчу владу в областях і районах,
містах Києві та Севастополі здійснюють
місцеві державні адміністрації.

Отже, на час прийняття Облрадою Рішення
№ 30, повноваження власника щодо
мисливських угідь здійснювала РДА, яка,
на підставі ст. 22 Закону України "Про
мисливське господарство та полювання",
повинна була надати своє погодження на
передання НГО "ГМР" у користування
земель, чого нею зроблено не було.

Ця обставина, тобто прийняття Облрадою
Рішення № 30, без погодження з боку РДА,
як того вимагає ст. 22 Закону України
"Про мисливське господарство та
полювання", не може свідчити про
порушення прав позивача, адже для нього
правове значення має лише прийняття
третьою особою 3 відповідного
кінцевого рішення, а не дотримання
процедури при його прийнятті, зокрема
отримання погодження з боку власника -
РДА.

Підсумовуючи викладене, суд відзначає,
що фактично позивач просить
зобов'язати відповідача надати
погодження, яке було необхідно для
прийняття рішення Облрадою про
передачу земель у його користування,
але остання знайшла можливим прийняти
таке рішення і без погодження з боку
РДА, а тому позивач на теперішній час
вже має правову підставу для
користування мисливськими угіддями і
для її чинності не має необхідності
отримувати погодження РДА, яке на
теперішній час правового значення вже
не має.

Крім того, суд вважає за необхідне
наголосити на наступному.

Із вищенаведених положень ст. 13 ч. 1
Конституції України і п. 12 Перехідних
положень ЗК України вбачається, що РДА
здійснює повноваження власника землі
і, відповідно, як власник, на свій
розсуд володіє, користується і
розпоряджається своєю власністю.
Відповідно до ст. 14 Конституції
України, право власності на землю
гарантується. На переконання суду,
зобов'язання власника розпорядитись
своєю власністю всупереч його волі,
суперечить змісту правового
регулювання права власності.

З приводу пояснень відповідача та
третьої особи 1, що остання має
переважне право на отримання
мисливських угідь у користування, слід
зазначити, що ці доводи вже
досліджувались Миколаївським окружним
адміністративним судом при розгляді
справи № 814/2044/13-а і в своєму рішенні суд
вказав на відсутність такого права у
УТМР (т. 1 а. с. 245-251).

Такі пояснення відповідача і третьої
особи 1, як неможливість визначення
розташування і розміру земельних
ділянок, які погоджені УТМР і надані в
користування НГО "ГМР" Рішенням № 30 та
відмова сільських рад надати
погодження позивачу, для розгляду
даного спору правового значення не
мають, так як межами предмету
доказування в даній справі є наявність
бездіяльності з боку РДА та порушення
цією бездіяльністю прав позивача на
отримання мисливських угідь у
користування, тоді як вищезазначені
доводи не стосуються предмету
доказування.

Враховуючи встановлені обставини
справи, суд не знаходить підстав для
задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 158, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, залишається без розгляду, якщо
суд апеляційної інстанції за заявою
особи, яка її подала, не знайде підстав
для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Постанова у повному обсязі складена

1 квітня 2014 р.

Суддя
А. О.
Мороз