Справа № 757/21703/13-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Соколов О.М.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів -
Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Печерського
районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Міністерства праці
та соціальної політики України про
зобов'язання вчинити дії та стягнення
коштів на відшкодування шкоди завданої
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року позивач - ОСОБА_2
звернувся до Печерського районного
суду м. Києва з адміністративним
позовом до Міністерства праці та
соціальної політики України про
зобов'язання вчинити дії та стягнення
коштів на відшкодування шкоди завданої
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень, в якому просив зобов'язати
Міністерство соціальної політики
України виділяти достатню кількість
грошових коштів на придбання ліків по
пільговим рецептам для чорнобильців
Пролетарського району м. Донецьк,
стягнути з Міністерства соціальної
політики України 1000 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 31 жовтня 2013 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
позивач звернувся із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Печерського районного суду
м. Києва від 31 жовтня 2013 року та
ухвалити нове рішення, яким
адміністративний позов задовольнити
повністю. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до постановлення
незаконного рішення.

У судове засідання сторони та їх
представники не з'явилися, причини
неявки суду невідомі, про розгляд
справи були повідомлені належним
чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а
постанову Печерського районного суду
м. Києва від 31 жовтня 2013 року - без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
Міністерство соціальної політики
України діє на підставі та в межах норм
чинного законодавства, з метою
допомоги у лікуванні, оздоровленні
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи приймалось
та приймається чимала кількість
нормативно - правових актів, зокрема
Кабінетом Міністрів України: постанова
«Про впорядкування безоплатного та
пільгового відпустку лікарських
засобів за рецептами лікарів у разі
амбулаторного лікування окремих груп
населення та за певними категоріями
захворювань» від 17.08.1998 року № 1303,
постанова «Про порядок закупівлі
лікарських засобів закладами та
установами охорони здоров'я, що
фінансуються із державного бюджету» №
1071 від 05.09.1996 року тощо, з наведеного
вбачається, що нормативне підґрунтя
для допомоги особам, постраждалим
внаслідок ЧАЕС здійснює не
Міністерство соціальної політики
України, а Кабінет Міністрів України,
Міністерством соціальної політики
України, натомість вчиняються дії по
реалізації вищевказаних нормативно -
правових актів в межах, встановлених
чинним законодавством та наявністю
бюджетних асигнувань.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено колегією суддів,
ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи та
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1 категорії. У відповідності до
п.1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на безплатне
придбання ліків за рецептами лікарів.

У своєму позові ОСОБА_2 зазначено, що на
даний час позивач не отримує в повному
обсязі лікування, що проявляється у
несвоєчасному виписуванні рецептів та
отриманні по ним необхідних ліків.

Позивач неодноразово звертався із
листами до Верховної ради України,
Головного управління здоров'я
Донецької облдержадміністрації,
Донецької міської ради, Міністерства
праці та соціальної політики України
щодо питання передбачених коштів із
державного бюджету на безоплатне
придбання ліків за рецептами лікарів
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи для
Донецької області та м. Донецька.

Разом з тим, позивач вважає, що
бездіяльністю Міністерства соціальної
політики України порушуються його
право на безоплатне придбання ліків за
рецептами лікарів громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи в повному обсязі, у зв'язку з
чим звернувся до суду.

Обговорюючи правомірність позовних
вимог, колегія суддів приходить до
наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади, та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п.1 Положення про
міністерство соціальної політики
України, затвердженого указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
N 389/2011, Мінсоцполітики України є
головним органом у системі центральних
органів виконавчої влади з формування
та забезпечення реалізації державної
політики у сферах зайнятості населення
та трудової міграції, трудових
відносин, соціального захисту,
соціального обслуговування населення,
волонтерської діяльності, з питань
сім'ї та дітей, оздоровлення та
відпочинку дітей, а також захисту прав
депортованих за національною ознакою
осіб, які повернулися в Україну.

Основні завдання та функції
Міністерства соціальної політики в
України визначені п.3 та 4 вищевказаного
Положення.

Пунктом 2 Положення також передбачено,
що Мінсоцполітики України у своїй
діяльності керується Конституцією та
законами України, актами Президента
України та Кабінету Міністрів України,
іншими актами законодавства України, а
також дорученнями Президента України.

Так, постановою Кабінету Міністрів
України «Про впорядкування
безоплатного та пільгового відпуску
лікарських засобів за рецептами
лікарів у разі амбулаторного лікування
окремих груп населення та за певними
категоріями захворювань» від 17 серпня
1998 року № 1303 установлено категорію
осіб і захворювань, щодо безоплатного
або пільгового відпуску лікарських
засобів за рецептами лікарів у разі
амбулаторного лікування.

В додатках до вищевказаної Постанови
КМ України № 1 «Перелік груп населення,
у разі амбулаторного лікування яких
лікарські засоби за рецептами лікарів
відпускаються безоплатно або на
пільгових умовах» та № 2 «Перелік
категорій захворювань, у разі
амбулаторного лікування яких
лікарські засоби відпускаються
безоплатно» чітко визначено переліки
груп населення та категорій
захворювань на які розповсюджується
безоплатний або пільговий відпуск
лікарських засобів за рецептами
лікарів у разі амбулаторного
лікування.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про порядок закупівлі лікарських
засобів закладами та установами
охорони здоров'я, що фінансуються з
бюджету» № 1071 від 5 вересня 1996 року
затверджений «Перелік лікарських
засобів вітчизняного та іноземного
виробництва, які можуть закуповувати
заклади й установи охорони здоров'я, що
повністю або частково фінансуються з
державного та місцевих бюджетів».

Разом з цим, згідно п. 2 Постанови КМ
України «Про впорядкування
безоплатного та пільгового відпуску
лікарських засобів за рецептами
лікарів у разі амбулаторного лікування
окремих груп населення та за певними
категоріями захворювань» від 17 серпня
1998 р. № 1303 відпуск лікарських засобів
безоплатно і на пільгових умовах у разі
амбулаторного лікування осіб
провадиться аптеками за рецептами,
виписаними лікарями
лікувально-профілактичних закладів за
місцем проживання цих осіб.

Враховуючи вищевикладене, судом першої
інстанції зроблено вірний висновок про
те, що видатки на пільгове медичне
обслуговування громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, при визначенні обсягу
міжбюджетних трансфертів у видатків на
соціальний захист і соціальне
забезпечення, які здійснюються з
бюджету Автономної Республіки Крим та
обласних бюджетів, визначається
відповідними органами влади при
формуванні та затверджені місцевих
бюджетів.

З урахуванням викладеного, судом
першої інстанції зроблений вірний
висновок про відсутність протиправних
дій/бездіяльності зі сторони
Міністерства соціальної політики
України відносно позивача, а ому
підстави для задоволення позову
відсутні.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Печерського районного суду м. Києва від
31 жовтня 2013 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Печерського районного суду
м. Києва від 31 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест
Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.