Справа № 761/3031/13-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Піхур О.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Шевченківського районного
суду м.Києва від 04 березня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Головного управління
Пенсійного фонду України в м.Києві про
зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в м.Києві,
просив зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в м.Києві
виконати вимоги постанови Кабінету
Міністрів України від 28 грудня 2011 року
№ 1381 «Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верств
населення» та збільшити основний
розмір пенсії на 25 % з 01 січня 2012 року;
зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в м.Києві
виконати вимоги постанови Кабінету
Міністрів України від 23 квітня 2012 року
№ 355 «Про збільшення розмірів пенсій,
призначених відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» та підвищити
отримувану пенсію з 01 липня 2012 року до 11
% , з 01 вересня 2012 року до 23 % та з 01 січня
2013 року до 35 %.

Постановою Шевченківського районного
суду м.Києва від 04 березня 2013 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
винести нове рішення, яким
адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
наказом Міністра оборони України від 03
квітня 1998 року №170 ОСОБА_3 звільнений з
військової служби за станом здоров'я у
відставку.

15 квітня 1998 року Київським міським
військовим комісаріатом позивачу
призначено пенсію згідно Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Відповідно до розрахунку пенсії,
позивачу була обчислена та призначена
пенсія за вислугу років до набрання
чинності Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» № 3668-VI
від 08 липня 2011 року в розмірі 100
відсотків від грошового забезпечення.

Вважаючи, що підвищення до пенсії має
здійснюватись відповідно до Постанов
Кабінету Міністрів України №1381 від 28
грудня 2011 року та №355 від 23 квітня 2012
року, позивач звернувся з позовом до
суду.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 5 ст. 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» передбачено, що максимальний
розмір пенсії (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність.

Відповідно до ч.3 ст.63 даного Закону, усі
призначені за цим Законом пенсії
підлягають перерахунку у зв'язку зі
зміною розміру хоча б одного з видів
грошового забезпечення відповідних
категорій військовослужбовців, осіб,
які мають право на пенсію за цим
Законом, або у зв'язку із введенням для
зазначених категорій осіб нових
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
встановлених законодавством.
Перерахунок пенсій здійснюється на
момент виникнення права на перерахунок
пенсій і провадиться у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, у строки, передбачені частиною
другою статті 51 цього Закону. У разі
якщо внаслідок перерахунку пенсій,
передбаченого цією частиною, розміри
пенсій звільненим зі служби
військовослужбовцям, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, є
нижчими, зберігаються розміри раніше
призначених пенсій.

Так, пунктом 1 Порядку проведення
перерахунку пенсій, призначених
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №45 від 13
лютого 2008 року, встановлено, що
перерахунок раніше призначених
відповідно до зазначеного Закону
пенсій проводить у разі прийняття
рішення Кабінетом Міністрів України
про зміну розміру хоча б одного з видів
грошового забезпечення для
відповідних категорії
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за Законом, або у
зв'язку із веденням для них нових
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
установлених законодавством.

В силу ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб», максимальний розмір пенсії,
обчислений відповідно до цієї статті,
не повинен перевищувати 80 процентів
відповідних сум грошового
забезпечення (стаття 43), а особам, які
під час проходження служби брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС і віднесені в
установленому законом порядку до
категорії 1, - 100 процентів, до категорії
2, - 95 процентів.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до розрахунку пенсії, у
відповідності до постанов Кабінету
Міністрів України № 355 від 23 квітня 2012
року та № 1381 від 28 грудня 2011 року,
ОСОБА_3 було підвищено основний розмір
пенсії як інваліду війни (а.с. 23).

Матеріали справи свідчать, що розмір
пенсії позивача перевищує десять
прожиткових мінімумів установлених
для осіб, які втратили працездатність,
а саме: становить 10 211,46 грн. (а.с. 24).

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає правомірними дії
Головного управління Пенсійного фонду
України в м.Києві при здійсненні
збільшення на 25% пенсії позивача,
згідно постанови Кабінету Міністрів
України №1381 від 28 грудня 2011 року
виходячи з основного розміру пенсії та
проведенні підвищення, згідно
постанови Кабінету Міністрів України
№355 від 23 квітня 2012 року з 01 липня 2012
року, виходячи з основного розміру
пенсії, з огляду на те, що розмір пенсії
позивача при перерахунку не зменшився,
а основний її розмір залишився без
змін.

Крім того, позивачу нараховано
максимальне підвищення до основного
розміру пенсії, виходячи з основного
розміру пенсії інваліда війни,
учасника бойових дій та у порядку
встановленому ст.21 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Шевченківського районного
суду м.Києва від 04 березня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 02.04.2014
року.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.