Справа № 826/17666/13-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
Справа: № 826/17666/13-а

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Епель О.В.,

суддів:
Федотова І.В.,
Ісаєнко Ю.А.,

за участю секретаря

Бабенка Д.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Н-М» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 06 січня 2014 року у справі
за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Н-М» до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві про визнання
протиправною та скасування постанови
від 25 жовтня 2013 року № 490/13,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Н-М» ( далі - позивач )
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві ( далі -
відповідач ) про визнання протиправною
та скасування постанови від 25 жовтня 2013
року № 490/13.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 06 січня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову відмовив.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 січня 2014
року та ухвалити нову про задоволення
позовних вимог, так як, на його думку,
зазначену постанову суду прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, 17 жовтня 2013 року
посадовими особами Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві ( далі -
Інспекція ) на підставі направлення на
проведення позапланової перевірки
виконання вимог припису на вулиці
Сиваській, 1-А у Дніпровському районі
міста Києва було здійснено виїзд на
місце знаходження об'єкту, за
результатами чого складено акт про
недопущення посадових осіб
відповідача на об'єкти будівництва,
підприємства будівельної галузі для
виконання покладених на них функцій.

Відповідно до зазначеного акту,
заступник директора з питань безпеки
ТОВ «Н-М» не допустив посадових осіб
Інспекції для проведення позапланової
перевірки на об'єкті за адресою: місто
Київ, Дніпровський район, вулиця
Сиваська, 1-А.

За фактом недопущення посадових
осіб відповідача під час здійснення
ними державного
архітектурно-будівельного контролю до
проведення позапланової перевірки за
вказаною адресою, Інспекцією було
складено протокол про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від 17
жовтня 2013 року, в якому зафіксовано
зазначені обставини із посиланням на
відповідну законодавчу норму, а саме:
статтю 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», яка була порушена такими
діями позивача.

На підставі акту про недопущення
посадових осіб відповідача на об'єкти
будівництва, підприємства будівельної
галузі для виконання покладених на них
функцій та протоколу про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 17 жовтня 2013 року
Інспекцією було винесено постанову про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від 25
жовтня 2013 року № 490/13, відповідно до
якої позивача було зобов'язано
сплатити штраф у розмірі 11470,00 грн.

Спірні правовідносини
регулюються Конституцією України,
Законами України «Про архітектурну
діяльність» ( далі - Закон № 687-XIV ), «Про
регулювання містобудівної діяльності»
( далі - Закон № 3038-VI ), «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» ( далі
- Закон № 208/94-ВР ), Порядком здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 року № 553 ( далі - Порядок № 553
), Порядком накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 06
квітня 1995 року № 244 ( далі - Порядок № 244
).

Так, частиною 2 статті 19
Конституції України регламентовано, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 10 Закону №
687-XIV, для забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог
вихідних даних, а також з метою захисту
державою прав споживачів будівельної
продукції здійснюється в
установленому законодавством порядку
державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд. Державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд здійснює центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 533,
позаплановою перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена планом
роботи інспекції. Підставою для
проведення позапланової перевірки,
зокрема, є перевірка виконання
суб'єктом містобудівної діяльності
вимог приписів інспекцій;

Положеннями пунктів 1, 2 частини 4
статті 41 Закону № 3038-VI встановлено, що
посадові особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право
безперешкодного доступу до місць
будівництва об'єктів та до об'єктів, що
підлягають обов'язковому обстеженню;
складати протоколи про вчинення
правопорушень, акти перевірок та
накладати штрафи відповідно до закону.

Аналогічні правові норми
закріплені у пункті 11 Порядку № 553.

У пунктах 16, 17 Порядку № 553
закріплено, що за результатами
державного архітектурно-будівельного
контролю посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком. У
разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу
на виконання будівельних робіт.

Пунктом 20 Порядку № 553
регламентовано, що протокол протягом
трьох днів після його складення та всі
матеріали перевірки подаються
керівникові відповідної інспекції або
його заступникові для винесення
постанови про накладення штрафу,
передбаченої законодавством України.

Відповідно до пункту 2 частини 6
статті 2 Закону № 208/94-ВР, суб'єкти
містобудування несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
недопущення посадових осіб
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, на об'єкти будівництва,
підприємства будівельної галузі для
виконання покладених на них функцій - у
розмірі десяти мінімальних заробітних
плат.

Отже, з викладених правових норм
вбачається, що за недопущення
посадових осіб центрального органу
виконавчої влади, який реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю, на
об'єкти будівництва, підприємства
будівельної галузі для виконання
покладених на нього функцій, у
розуміння законодавства в галузі
містобудівної діяльності, є
правопорушенням, вчинення якого
суб'єктом господарювання є правовою
підставою для накладення на нього
адміністративного штрафу в розмірі,
встановленому в пункті 2 частини 6
статті 2 Закону № 208/94-ВР.

При цьому, колегія суддів звертає
увагу на те, що посадові особи
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві, діючи на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
статтею 10 Закону № 687-XIV, пунктами 1, 2
частини 4 статті 41 Закону № 3038-VI,
пунктом 7 Порядку № 533, здійснили виїзд
за фактичним місцем розташуванням
об'єкту, який підлягав позаплановій
перевірці, з метою встановлення факту
виконання/невиконання винесеного у
відношення до позивача припису про
усунення виявлених порушень у галузі
містобудівної діяльності, однак,
потрапити на об'єкт та провести
перевірку не змогли через незаконне та
необґрунтоване перешкоджання їм у
цьому працівником ТОВ «Н-М», у зв'язку з
чим, на підставі та в порядку,
передбаченому законодавством,
відповідачем було винесено спірну
постанову про накладання штрафу на ТОВ
«Н-М».

Доводи апелянта про те, що припис,
виконання якого стало підставою для
проведення перевірки позивача, було
оскаржено в судовому порядку, що на
думку ТОВ «Н-М», обумовлює відсутність
у відповідача правових підстав для
проведення даної перевірки, є
необґрунтованими та безпідставними,
оскільки, як вбачається з матеріалів
справи та не заперечується самим
позивачем, судом, який розглядає
питання щодо правомірності винесення
Інспекцією припису про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
10 вересня 2013 року, не було вжито заходів
забезпечення позову шляхом зупинення
дії спірного припису Інспекції, а сам
лише факт оскарження його позивачем в
судовому порядку не зумовлює зупинення
дії даного припису.

Посилання позивача на те, що
особа, яка перебувала на об'єкті під час
прибуття на нього посадових осіб
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві з метою здійснення
перевірки виконання ТОВ «Н-М» припису
від 10 вересня 2013 року, не є працівником
товариства так само, як і особа, яка у
телефонному режимі повідомила
Інспекцію про неможливість прибуття на
об'єкт, судова колегія вважає
необґрунтованими і такими, що
спростовуються матеріалами справи,
зокрема показаннями свідка ОСОБА_2, яка
була допитана у суді першої інстанції,
та матеріалами фотофііксації з місця
проведення перевірки на об'єкті за
адресою: місто Київ, Дніпровський
район, вулиця Сиваська, 1-А.

Більш того, відтворення під час
апеляційного розгляду технічного
запису показань свідків, наданих ними
у суді першої інстанції, також
підтвердило безпідставність та
необґрунтованість доводів
представника ТОВ «Н-М», наведених ним
як в самій апеляційній скарзі так і в
судовому засіданні про неповноту
дослідження судом першої інстанції
обставин справи та невідповідність
його висновків фактичним обставинам
справи, тому такі доводи до уваги
колегією суддів не приймаються.

Більш того, колегія суддів
відзначає, що окрім доводів та
пояснень, викладених в апеляційній
скарзі та наданих під час розгляду
справи у суді апеляційної інстанції,
жодних доказів, підтверджуючих вимоги
та заперечення апелянта, до суду
апеляційної інстанції ним надано не
було, а обставини, встановлені в ухвалі
Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року, долученій до матеріалів справи за
клопотанням представника апелянта під
час судового засідання не мають
жодного значення для спростування або
підтвердження факту недопущення
посадових осіб відповідача до
проведення спірної перевірки 17 жовтня
2013 року.

Разом з тим, відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, діючи у
відповідності до положень статті 70,
частини 2 статті 71 КАС України, довів
правомірність винесеної ним постанови
від 25 жовтня 2013 року № 490/13 та переконав
суд апеляційної інстанції у своїй
правоті.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що у даному
випадку відсутні правові підстави для
визнання протиправною та скасування
постанови від 25 жовтня 2013 року № 490/13 і
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції було повно
встановлено фактичні обставини справи,
правильно визначено норми
матеріального та процесуального права,
які підлягають застосуванню, із
дотриманням вимог ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Н-М» - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 січня 2014 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Н-М» -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст рішення виготовлено
09 квітня 2014 року.

Головуючий суддя
Епель О.В.

Судді:
Федотов І.В.

Ісаєнко Ю.А.