Справа № 826/16959/13-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Пісоцька
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В.,
Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління юстиції у м. Києві
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
12.12.2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві,
Головного управління юстиції у м.
Києві, державного реєстратора
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Бродюк
Ірини Юріївни, про скасування рішення
та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2) звернулася до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
(далі - Відповідач-1), Головного
управління юстиції у м. Києві (далі -
Відповідач-2), державного реєстратора
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Бродюк
Ірини Юріївни, (далі - Відповідач-3,
Державний реєстратор) про: скасування
рішення Державного реєстратора про
відмову у державній реєстрації за
ОСОБА_2 права власності на квартиру
АДРЕСА_1; зобов'язання Відповідача-1
провести державну реєстрацію за
Позивачем права власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
12.12.2013 року адміністративний позов
задоволено частково: скасовано рішення
Відповідача-3 від 03.10.2013 року за
реєстраційним номером 2901436 про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень, прийняте за наслідками
розгляду заяви Позивача та зобов'язано
Відповідача-1 повторно розглянути
заяву ОСОБА_2 про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень (за реєстраційним
номером 2901436) у порядку та строки,
передбачені законодавством, про що
повідомити заявника. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
Відповідачем неправомірно відмовлено
Позивачу у державній реєстрації
відповідних прав, оскільки останній
звертався із заявою про реєстрацію
права власності, яке відповідно до
закону підлягає обов'язковій державній
реєстрації.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю. При цьому
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду справи, у судове
засідання не прибули, а тому справа
розглядалася за наявними у ній
матеріалами у відповідності до ст. 197
КАС України в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, повно та всебічно
дослідивши обставини справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої
інстанції, згідно з технічним
паспортом, виданим 15.03.2013 року Житловою
ремонтно-експлуатаційною організацією
№ 418, квартира за адресою: АДРЕСА_1, є
квартирою посімейного, спільного
заселення, розташована на 7 поверсі 9-ти
поверхового будинку та складається з
3-х кімнат, жилою площею 40 кв.м., кухні,
ванної кімнати, вбиральні, коридору,
обладнана балконом, загальна площа
квартири 59,10 кв.м. (а.с. 34-35).

ОСОБА_4 (батьку ОСОБА_2) на підставі
рішення від 14.04.1969 року виконкому
Печерської районної ради депутатів
трудящих видано ордер на житлове
приміщення від 24.04.1969 року на сім'ю, що
складається з чотирьох осіб, на право
зайняття трьох кімнат 41,1 кв.м, в окремій
квартирі АДРЕСА_2. Склад сім'ї: ОСОБА_4,
ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_6 (син) та ОСОБА_7
(донька) (а.с. 45).

На підставі обмінного ордеру від 11.09.1985
року № 7726, виданого управлінням по
обліку та розподілу житлової площі
виконавчого комітету Київської
міської Ради народних депутатів,
ОСОБА_6 надано дозвіл на заселення у
квартиру АДРЕСА_1. У вказаній квартирі
проживали на той час ще ОСОБА_8 (бабуся),
ОСОБА_9 (сестра), ОСОБА_10 (син сестри).

Зі змісту витягу з рішення виконавчого
комітету Харківської районної Ради
народних депутатів «Про закріплення і
заміну житлової площі, переоформлення
особистих рахунків та внесення змін в
ордери» від 26.03.1990 року № 164 вбачається,
що на підставі заяви ОСОБА_2 (тобто
Позивача, свідоцтво про шлюб від 07.09.1993
року (повторне)) та документів, які є в
справах виконкому, вирішено
переоформити особистий рахунок
трикімнатної квартири АДРЕСА_1,
житловою площею 40,0 кв.м, з відповідного
квартиронаймача ОСОБА_6 на ОСОБА_2 за
рішенням суду (а.с. 48).

Органом приватизації житла
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації 02.07.2013 року
згідно з розпорядженням №33-41 від 02.07.2013
року видано свідоцтво, яке посвідчує,
що квартира, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, дійсно належить на
праві приватної власності громадянину
ОСОБА_2 Квартира приватизована згідно з
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду».

Згідно довідки від 20.11.2013 року №156,
виданої Житловою
ремонтно-експлуатаційною організацією
№ 418, Позивач з 15.10.1985 року прописана та
мешкає за адресою: АДРЕСА_1 загальною
площею 59,10 кв.м, є власником особового
рахунку цього житла, сім'я складається
з однієї особи (а.с. 52).

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 30.11.2012 року у
справі № 2604/7814/2012, яке набрало законної
сили 08.02.2013 року, задоволено позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_10, треті особи
Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Дніпровського
району м. Києва, Відділ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Дніпровського РУГУ МВС України у м.
Києві, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та визнано ОСОБА_10 таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 53).

Позивач 11.09.2013 року звернувся до
Реєстраційної служби з заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень на вищезгадану квартиру.

Судом першої інстанції було
встановлено, що ОСОБА_2, звертаючись до
Реєстраційної служби з вказаною
заявою, надала Відповідачу-1 копію
паспорта, копію дубліката
ідентифікаційного номеру, свідоцтво
про право власності, видане 02.07.2013 року
Дніпровською районною в місті Києві
державною адміністрацією (в двох
примірниках), технічний паспорт,
виданий 15.03.2013 року Житловою
ремонтно-експлуатаційною організацією
№418.

У ході розгляду справи Окружним
адміністративним судом м. Києва було
також встановлено, що Відповідачем-3
згідно відомостей з Єдиного державного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна на нерухоме майно, що
розташоване за вищезазначеною адресою,
виявлено факт накладення обтяження у
вигляді арешту (архівний запис),
зареєстрований 25.10.2004 року за №1406968,
реєстратором: Перша Київська державна
нотаріальна контора (01135 м. Київ, пр-т
Перемоги, 11), на підставі повідомлення
9/182-06 від 26.01.1998 року Держадміністрації
Харківського району, власник: ОСОБА_10
(додаткові дані: архівний номер 901722KIEV1,
архівна дата 30.01.1998 року, дата
виникнення 30.01.1998 року, № реєстратора
16805-22, внутрішній № 4C01163F22EF522E2939).

Беручи до уваги вищевикладене,
рішенням від 03.10.2013 року Державним
реєстратором встановлено, що заяву про
державну реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна подано
Позивачем після державної реєстрації
обтяжень, встановлених щодо цього
майна (квартира, на яку заявлено право,
перебуває під арештом), а тому
Відповідач-3 відмовив у державній
реєстрації права власності на квартиру
за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. ст. 3, 9, 15, 16, 19, 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно» від 22.06.2011 року № 703, суд
першої інстанції дійшов висновку про
неправомірність відмови Відповідача-3
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень на вищевказаний об'єкт
нерухомого майна, оскільки, по-перше,
Позивач подав усі передбачені законом
документи, по-друге, ОСОБА_2 звернулася
із заявою про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, яке в силу
ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», підлягає
обов'язковій державній реєстрації.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна не погодитися з
огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, їх обтяжень
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (далі -
Закон).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

Приписами ч. 3 ст. 16 Закону закріплено,
що разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень у
паперовій формі подаються оригінали
документів, необхідних для державної
реєстрації прав та їх обтяжень, їх
копії, засвідчені в установленому
порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 року № 703 затверджено Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - Порядок).

Положеннями п. 26 Порядку визначено, що
для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Згідно п. 27 Порядку документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, є: 1)
укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно, чи його
дублікат; 2) свідоцтво про право
власності на частку в спільному майні
подружжя в разі смерті одного з
подружжя, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 3) свідоцтво про право на
спадщину, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 4) свідоцтво про
придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, видані нотаріусом, чи їх
дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
цього Порядку; 6) свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 7) свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; 8) рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою; 10) рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно; 11)
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди; 12) заповіт, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно; 13) закон, яким встановлено
сервітут на нерухоме майно; 14) рішення
уповноваженого законом органу
державної влади про повернення об'єкта
нерухомого майна релігійній
організації; 15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; 16)
інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Відповідно до п. 28 Порядку для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно заявник, крім
документів, що зазначені у пункті 27
цього Порядку, подає копії документів,
що зазначені в пункті 9 цього Порядку
(крім документа, що посвідчує посадову
особу органу державної влади або
органу місцевого самоврядування).

У разі подання документів
заінтересованою особою особисто така
особа, крім документів, що зазначені в
абзаці першому цього пункту, подає
копію реєстраційного номера облікової
картки платника податку згідно з
Державним реєстром фізичних осіб -
платників податків (далі -
реєстраційний номер облікової картки
платника податку), крім випадків, коли
фізична особа через свої релігійні або
інші переконання відмовляється від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податку,
офіційно повідомила про це відповідні
органи державної влади та має відмітку
в паспорті громадянина України.

Як вбачається зі матеріалів справи,
Позивачем було подано до Відповідача-3
копію свідоцтва про право власності на
вищезазначене нерухоме майно (а.с. 5),
яким засвідчується належність
останнього на праві приватної
власності ОСОБА_2

Отже, як вірно зазначено судом першої
інстанції, Позивачем було подано
документ, яким посвідчується
виникнення права власності на вказане
нерухоме майно - свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному житловому фонді, а також
копію паспорта та копію дубліката
ідентифікаційного номеру.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити, що
ОСОБА_2 було подано всі передбачені
Законом та Порядком документи для
проведення реєстрації її права
приватної власності на нерухоме майно.

Крім того, оцінюючи доводи Апелянта
стосовно правомірності винесення ним
рішення від 03.10.2013 року про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень на підставі п. 5 ст. 24 Закону та
п. п. 16, 23 Порядку, колегія суддів вважає
за необхідне зазначити наступне.

Приписами ч. 1 ст. 15 Закону закріплено,
що у державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: 1) заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; 2) об'єкт
нерухомого майна, розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-1) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 5-4)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 5-5) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Положеннями п. 5 ст. 24 Закону визначено,
що у державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо заяву про державну реєстрацію
прав, пов'язаних з відчуженням
нерухомого майна, подано після
державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону.

Згідно п. 23 Порядку державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 41
Конституції України ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону права на
нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Аналізуючи вищезазначені положення,
необхідно зазначити, що особі, яка
правомірно набула право приватної
власності, яке підтверджується
відповідними документами гарантується
непорушність такого права. На
виконання вказаного припису Основного
Закону прийнято Закон України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», який
спрямований на забезпечення визнання
та захисту державою цих прав, створення
умов для функціонування ринку
нерухомого майна.

Враховуючи те, що право приватної
власності Позивача набуте останнім
правомірно, ніким не оспорюється, а
ОСОБА_2 подано до Державного
реєстратора всі, передбачені чинним
законодавством документи, то прийняття
Відповідачем-3 рішення, яким
обмежується визнання та захист
гарантованого Основним Законом права
приватної власності Позивача, є
необґрунтованим.

Крім того, колегія суддів погоджується
з твердженням суду першої інстанції
про те, що, виходячи з аналізу приписів
ст. ст. 4, 16 Закону та п. п. 26-28 Порядку,
право власності Позивача на нерухоме
майно підлягає обов'язковій державній
реєстрації за умови подання заявником
всіх необхідних документів, які
відповідають вищезазначеним
положенням, а отже, виконання таких
умов ОСОБА_2 повністю відповідає меті, з
якою був прийнятий Закон.

Згідно ч. 2 ст. 8 Конституції України
остання має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає обґрунтованим
висновок Окружного адміністративного
суду м. Києва про протиправність
рішення Державного реєстратора від
03.10.2013 року, оскільки прийняття
останнього обмежує визнання і захист
вже набутого Позивачем права приватної
власності, непорушність якого
гарантується Конституцією України.

Поряд з цим, судова колегія
погоджується з висновком Окружного
адміністративного суду м. Києва про
необхідність покладення на
Відповідача-1 обов'язку повторно
розглянути заяву Позивача про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
оскільки повноваження щодо здійснення
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно віднесені законом до
виключної компетенції реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, в які суд не може втручатися.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Згідно приписів ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління юстиції у м. Києві - залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
12.12.2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві,
Головного управління юстиції у м.
Києві, державного реєстратора
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Бродюк
Ірини Юріївни, про скасування рішення
та зобов'язання вчинити дії, - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається в порядку та
строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.