Справа № К/9991/29966/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/29966/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівЛогвиненка А.О. Мороз
Л.Л. провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Сектору громадянства
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Синельниковського МВ УМВС України в
Дніпропетровській області про
зобов'язання вчинити дії за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16 лютого 2010
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 лютого 2011 року

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року ОСОБА_4 у
Дніпропетровському окружному
адміністративному суді пред'явила
позов до Сектору громадянства
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Синельниковського МВ УМВС України в
Дніпропетровській області про
зобов'язання вчинити дії.

Просила визнати неправомірними дії
відповідача щодо надання їй відповіді
про те, що для отримання дозволу на
імміграцію до України та посвідки на
проживання в Україні їй необхідно
оформити в законному порядку вихід з
громадянства України, та зобов'язати
надати їй, як громадянці Російської
Федерації, дозвіл на імміграцію до
України та документувати посвідкою на
постійне проживання в Україні як
громадянки Російської Федерації
протягом одного місяця з дня набрання
законної сили рішенням суду.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
лютого 2010 року, залишеною без зміни
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 лютого 2011 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
судів попередніх інстанцій,

ОСОБА_4 подала касаційну скаргу.
Посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить їх рішення скасувати та
ухвалити нову постанову про
задоволення її позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з
того, що на момент проголошення
незалежності України (24 серпня 1991 року)
та набрання чинності Законом України
"Про громадянство України" (13 листопада
1991 року) позивач постійно була
прописана на території України, у
зв'язку з чим вона вважається
громадянкою України, що виключає
потребу вирішувати у встановленому
порядку питання щодо отримання ОСОБА_4
дозволу на проживання в Україні та
посвідки на проживання в Україні.

З таким висновком погодився суд
апеляційної інстанції.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції повністю
погоджується з висновками суду на
підставі наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 народилася в
Україні і постійно проживала та була
зареєстрована на території України до
06 жовтня 1995 року. До Росії вона виїхала
з України та виписалася з місця
постійного проживання в Україні у м.
Тюмень 06 жовтня 1995 року. При цьому,
ОСОБА_4 до виїзду з України, не
зверталася до відповідних органів з
клопотанням про вихід з громадянства
України, і відповідний Указ стосовно
припинення нею громадянства України
Президентом України не видавався.

Статтею 4 Конституції України
передбачено, що в Україні існує єдине
громадянство, а підстави його набуття
та припинення визначаються законом.

Відповідно до статті 3 Закону України
"Про громадянство України", який набрав
чинності 13 листопада 1991 року,
громадянами України є: усі громадяни
колишнього СРСР, які на момент
проголошення незалежності України (24
серпня 1991 року) постійно проживали на
території України; та особи, незалежно
від раси, кольору шкіри, політичних,
релігійних та інших переконань, статі,
етнічного та соціального походження,
майнового стану, місця проживання,
мовних чи інших ознак, які на момент
набрання чинності Закону України "Про
громадянство України" (13 листопада 1991
року), проживали в Україні і не були
громадянами інших держав.

Статтями 17, 18, 19 Закону України "Про
громадянство України" визначаються
підстави для припинення громадянства
України та відповідно до яких
громадянин України має право на
звернення до МЗС України або
дипломатичних представництв та
консульських установ України.

В матеріалах справи відсутні докази,
які б підтверджували припинення ОСОБА_4
громадянства України у встановленому
порядку.

За таких обставин, суди дійшли
обґрунтованого висновку про те, що
роз'яснення відповідача законодавства
України, які надані ОСОБА_4, з
пропозицією оформлення в законному
порядку виходу з громадянства України
шляхом звернення до МЗС України або
дипломатичних представництв та
консульських установ України, є
обґрунтованими та такими, що
відповідають вимогам закону, і не
обмежує прав останньої у визначеному
законом порядку вирішити питання
одержання дозволу на імміграцію і
оформлення посвідки на постійне
проживання в Україні.

Судові рішення є законними і
обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність висновків
судів та встановлених обставин у
справі.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення без зміни.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а оскаржувані постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16 лютого 2010
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 лютого 2011 року в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_4 до Сектору
громадянства імміграції та реєстрації
фізичних осіб Синельниковського
міського відділу Управління
міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області про
зобов'язання вчинити дії - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Логвиненко А.О.

Мороз Л.Л.