Справа № 2-а-32/11
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2-а-32/11
1-й інстанції: Жовток Є.А.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 14 січня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ріпкинської районної державної
адміністрації Чернігівської області
про визнання дій неправомірними,
визнання права на отримання грошової
допомоги передбаченої ст. 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та про зобов'язання відповідача
призначити та виплачувати допомогу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Ріпкинської
районної державної адміністрації
Чернігівської області, в якому, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просила визнати неправомірними дії
відповідача щодо визнання за позивачем
права на щомісячну грошову допомогу
відповідно до ст..37 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи";
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ріпкинської районної державної
адміністрації призначити виплату
щомісячної грошової допомоги у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства
відповідно до ст. 37 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з дня
звернення ОСОБА_2 до відповідача;
зобов'язати відповідача виплатити
позивачу щомісячну грошову допомогу у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства, згідно ст. 37 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" з
19 жовтня 2010 року в розмірі 30%
мінімальної заробітної плати та
виплачувати в зазначеному розмірі весь
час проживання на радіоекологічно
забрудненій території.

Постановою Ріпкинського районного
суду Чернігівської області від 14 січня
2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Суд виходив з того, що щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва може бути
призначена особам, які мають статус
постраждалих від аварії на
Чорнобильській АЕС. При цьому, факт
проживання або роботи на території
зони посиленого радіоекологічного
контролю може бути підставою для
надання особі пільг та компенсацій, за
умови, що цю особу віднесено до кола
постраждалих від аварії на ЧАЕС 1,2,3 або
4 категорії. Виплата компенсацій і
допомог у разі коли вперше встановлено
відповідний статус постраждалої особи
і видано відповідне посвідчення,
проводиться з дня подання громадянином
заяви, але не раніше ніж з дня видачі
йому посвідчення встановленого зразка.
Таким чином, оскільки позивач на час
звернення до суду на обліку у
відповідача, як отримувач виплат
згідно ст. 37 Закону не перебувала,
посвідчення особи, постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
встановленого зразка їй не видавалось,
то підстави для задоволення позову
відсутні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просила його скасувати та
ухвалити нову постанову, якою позов
задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначила, що статтею 37 Закону не
передбачено необхідності мати статус
та посвідчення постраждалої
встановленого зразка, яке дає право на
пільги та компенсації відповідно до
цього Закону, натомість, єдиною і
достатньою підставою для призначення
виплат за вказаною статтею є факт
проживання на території
радіоекологічного забруднення.
Зважаючи на те, що факт проживання
позивача на радіоекологічно
забрудненій території підтверджується
наявною в матеріалах справи довідкою
Ріпкинської селищної ради, то наявні
передбачені Законом підстави для
призначення щомісячної грошової
допомоги відповідно до ст..37 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, постанова
суду - без змін з таких підстав.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач з 31.03.1992 року
зареєстрована та постійно проживає в
АДРЕСА_1, яке віднесено до зони
посиленого радіоекологічного
контролю.

В жовтні 2010 року позивач звернулася до
відповідача із заявою, в якій просила
призначити та виплатити їй щомісячну
грошову допомогу у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в розмірі 30%
мінімальної заробітної плати
відповідно до ст. 37 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим, листом УПСЗН від 09.11.2010 року
№ з/Б-78,з/Б-84 позивача зокрема
повідомлено, що вона, як отримувач
виплат згідно ст. 37 Закону на обліку в
управлінні не перебуває.

Вважаючи, що управлінням протиправно
відмовлено у призначенні вказаної вище
щомісячної грошової допомоги
відповідно до ст. 37 Закону, позивач
звернулася до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 49 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно ст. 37 Закону України громадянам,
які проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства у зоні
посиленого радіологічного контролю - 30
процентів від мінімальної заробітної
плати.

Відповідно до положень ст. 9 Закону,
особами, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є: 1)
учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС - громадяни, які
брали безпосередню участь у ліквідації
аварії та її наслідків; 2) потерпілі від
Чорнобильської катастрофи - громадяни,
включаючи дітей, які зазнали впливу
радіоактивного опромінення внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Згідно приписів ч.ч. 1-3 ст. 65 згаданого
Закону, учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та
потерпілим від Чорнобильської
катастрофи видаються посвідчення,
виготовлені за зразками, затвердженими
Кабінетом Міністрів України. Дітям, які
не досягли повноліття, посвідчення
видаються на загальних підставах та
вручаються батькам.

При зміні категорії, а також у випадках,
передбачених статтею 17 цього Закону,
посвідчення підлягає заміні.

Посвідчення "Учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської
катастрофи" є документами, що
підтверджують статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надають право
користування пільгами, встановленими
цим Законом.

Таким чином, оскільки, як встановлено
судом, позивач на час звернення до суду
на обліку у відповідача, як отримувач
виплат згідно ст. 37 Закону не
перебувала, посвідчення особи,
постраждалої внаслідок Чорнобильської
катастрофи, встановленого зразка їй не
видавалось, то підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

Колегією критично оцінюються доводи
апелянта відносно того, що статтею 37
Закону не передбачено необхідності
мати статус та посвідчення
постраждалої встановленого зразка, яке
дає право на пільги та компенсації
відповідно до цього Закону, натомість,
єдиною і достатньою підставою для
призначення виплат за вказаною статтею
є факт проживання на території
радіоекологічного забруднення,
оскільки вказана позиція не відповідає
наведеним вище положенням ст. 65 Закону.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 14 січня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ріпкинської районної державної
адміністрації Чернігівської області
про визнання дій неправомірними,
визнання права на отримання грошової
допомоги передбаченої ст. 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та про зобов'язання відповідача
призначити та виплачувати допомогу -
залишити без задоволення, а постанову
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 14 січня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.