Справа № 826/16644/13-а
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Шейко Т.І.
Суддя-доповідач: Грищенко
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко
Т.М.,

суддів
Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, апеляційну скаргу Головного
управління держземагенства у
Київській області на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 18 листопада 2013 р. у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Головного управління
держземагенства у Київській області
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
адміністративним позовом до Головного
управління Держземагенства у
Київській області, в якому просив суд
визнати протиправними дії щодо
неможливості розгляду клопотання про
надання дозволу на розробку
документації із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства; зобов'язати
надати дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
листопада 2013 року позов задоволено
частково, визнано протиправними дії
щодо неприйняття по суті рішення за
наслідками розгляду клопотання від
01.08.2013 року про надання дозволу на
розробку документації із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства, орієнтовною
площею 2,0 га, яка розташована в
адміністративних межах Кошівської
сільської ради Тетіївського району
Київської області; зобов'язано
відповідача повторно розглянути
клопотання про надання дозволу на
розробку документації із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства на підставі
поданих документів.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову якою у задоволенні
позову відмовити у повному обсязі.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на йогом
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
01.08.2013 року позивач звернувся до
Головного управління Держземагенства
у Київській області (зареєстровано
01.08.2013 року за №08-4-22-03) з клопотанням
щодо надання дозволу на розробку
документації із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства, орієнтовною
площею 2,0 га, яка розташована в
адміністративних межах Погребівської
сільської ради Тетіївського району
Київської області.

Листом Головного управління
Держземагенства у Київській області
від 28.08.2013 року №08-03/4085 позивачу
відмовлено у задоволенні клопотання,
оскільки до клопотання не додані
графічні матеріали, відповідно до яких
можливо ідентифікувати місце
розташування земельної ділянки на
місцевості. В листі зазначено, що
розгляд питання щодо надання дозволу
на розробку документації із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства буде
можливий після надання відповідних
графічних матеріалів та зазначення
більш уточнених даних про бажане
місцезнаходження земельної ділянки,
зокрема, найменування району,
найближчого населеного пункту,
орієнтовна відстань від нього і
напрямок та інші орієнтири.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що дії
відповідача щодо неприйняття по суті
рішення за наслідками розгляду
клопотання від 01.08.2013 року про надання
дозволу на розробку документації із
землеустрою є неправомірними.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
10.05.2012 року №258 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 30 травня
2012 р. за №852/21164) затверджено Положення
про Головне управління
Держземагентства в області.

Відповідно до положень пункту 4
вказаного Положення, Головне
управління відповідно до покладених на
нього завдань, зокрема: організовує
здійснення на відповідній території
робіт із землеустрою та оцінки земель,
що проводяться з метою внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру; передає відповідно до закону
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або в
користування для всіх потреб в межах
області.

Згідно з ч. 6 статті 118 Земельного
кодексу України громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки), у межах
норм безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Відповідно до ч. 8 вказаної статті
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується відповідачем, позивачем
було подані всі необхідні документи.
Проте, на думку відповідача, позивачем
надано графічні матеріали (на карті
формування території Кошівської
сільської ради), який не дає достатньої
можливості ідентифікувати бажану до
відведення земельну ділянку.
Відповідач вважає, що позивачу
необхідно було скористатися
картографічною основою Державного
земельного кадастру - ортофотопланами,
яка викладена на веб - сайті
Держземагенства.

Таким чином, позивачем було подано
відповідний пакет документів,
встановлений нормами ст. 122 Земельного
кодексу України, що в свою чергу
виключає підстави, які надали б право
відповідачу для вимагання додаткових
матеріалів.

Так, постановою Кабінету Міністрів
України від 17 жовтня 2012 року №1051 «Про
затвердження Порядку ведення
Державного земельного кадастру»
установлено, що на день набрання
чинності цією постановою
картографічною основою Державного
земельного кадастру є ортофотоплани,
створені в рамках виконання Угоди про
позику (Проект «Видача державних актів
на право власності на землю у сільській
місцевості та розвиток системи
кадастру») між Україною та Міжнародним
банком реконструкції та розвитку від 17
жовтня 2003 р., ратифікованої Законом
України від 15 червня 2004 р. N 1776-IV, та інші
картографічні матеріали, виготовлені
на замовлення центрального органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів або отримані ним від
центрального органу виконавчої влади з
питань топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, державного
підприємства «Державний
картографо-геодезичний фонд України»
та інших суб'єктів інформаційної
взаємодії.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції, що даний Порядок
визначає процедуру та вимоги щодо
ведення Державного земельного
кадастру, ведення якого здійснює
Держземагенство та його територіальні
органи, тому використання громадянами
електронної публічної карти у мережі
Інтернет є їх правом а ні обов'язком.

Натомість, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем було надано
викопіювання із планово
картографічного матеріалу місця
розташування земельної ділянки гр.
ОСОБА_3 для ведення особистого
селянського господарства, завіреного
головою Кошівської сільської ради
Тетіївського району Київської області.

Окрім цього, наказом Держземагентства
України від 28.02.2013 року №72 затверджені
Методичні рекомендації щодо порядку
реалізації головними управліннями
Держземагентства в областях, містах
Києві та Севастополі повноважень з
передачі земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або
користування (на безконкурентних
засадах) для всіх потреб.

Підпунктом 2.2.1 пункту 2 вказаних
Рекомендацій передбачено, що після
реєстрації клопотання відповідний
територіальний орган зобов'язаний у
строк, що не перевищує двадцяти днів,
перевірити, у разі якщо земельна
ділянка передається у власність у
межах норм безоплатної приватизації,
наявність викопіювання з кадастрової
карти (плану) або інших графічних
матеріалів, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки,
та документів, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві, або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства) (частина
шоста статті 118 Земельного кодексу
України).

Відповідно до пункту 2.3 Рекомендацій
для отримання додаткової інформації,
необхідної для перевірки вимог,
зазначених у пункті 2.2 цих Методичних
рекомендацій, територіальні органи
можуть звертатися до відповідних
управлінь (відділів) Держземагентства
у районах (містах), міжрайонних,
міжміських, міськрайонних управлінь
(відділах) Держземагентства.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що відповідач, у разі необхідності
отримання будь - яких уточнень, може
звернутися до інших управлінь
(відділів) Держземагентства у районах
(містах), міжрайонних, міжміських,
міськрайонних управлінь (відділах)
Держземагентства з метою отримання чи
перевірки певних даних, зокрема,
отримання відповідних графічних
матеріалів, з метою уточнення даних про
бажане заявником місцезнаходження
земельної ділянки, найменування
району, найближчого населеного пункту,
орієнтовну відстань від нього і
напрямок та інші орієнтири.

За таких обставин, суд першої інстанції
обґрунтовано визнав протиправними дії
щодо не прийняття рішення по суті за
наслідками розгляду клопотання
позивача про надання дозволу на
розробку документації із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства, орієнтовною
площею 2,0 га.

У зв'язку зі чим, колегія суддів також
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано зобов'язав відповідача
повторно розглянути клопотання про
надання дозволу на розробку
документації із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства на підставі
поданих документів.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, з повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління держземагенства у
Київській області - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 листопада 2013 р. -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

Судді
І.О.Лічевецький

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді:
Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.