Справа № 810/661/13-а
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

04 квітня 2014 року м. Київ
В/800/1304/14

Вищий адміністративний суду України в
складі колегії суддів:

судді-доповідача Ланченко Л.В.

суддів Бившевої Л.І., Лосєва А.М.,
Пилипчук Н.Г., Цвіркуна Ю.І.

розглянувши заяву Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
23.01.2014

у справі № 810/661/13-а

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2

до Яготинської міжрайонної державної
податкової інспекції у Київській
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 подано заяву №б/н від 07.03.2014
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 23.01.2014, посилаючись на
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції норм
матеріального права, в ухвалі щодо якої
подана заява про перегляд, та
постановах Верховного Суду України
від 06.04.2004 у справі №8/140, від 29.10.2010 у
справі №21-14-а10, від 31.01.2011 у справі
№21-47а10 та постанові Вищого
адміністративного суду України від
14.11.2012 у справі №К/9991/50772/12.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

У відповідності до п. 4 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 13.12.2010 № 2 «Про судову
практику застосування статей 235-240
Кодексу адміністративного судочинства
України» подібність правовідносин
означає, зокрема, тотожність
суб'єктного складу учасників відносин,
об'єкта та предмета правового
регулювання, а також умов застосування
правових норм (зокрема, часу, місця,
підстав виникнення, припинення та
зміни відповідних правовідносин).
Зміст правовідносин з метою з'ясування
їх подібності в різних рішеннях суду
(судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Питання про допуск справи до
провадження у Верховному Суді України
вирішується Вищим адміністративним
судом України лише в межах аналізу тих
судових рішень, на які посилається
заявник.

Колегія суддів не вбачає підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, з огляду на
таке.

Зі змісту постанови Вищого
адміністративного суду України від
14.11.2012, яка додана заявником до заяви як
приклад неоднакового застосування
судами норм матеріального права,
вбачається, що зміст правовідносин, які
у ній розглядалися, відмінний від того,
який є у даній справі. Підставою для
прийняття наведеної постанови стали
висновки суду касаційної інстанції про
не підтвердження належними доказами
доводів податкового органу про
нікчемність укладеного між ТОВ «ПВК
«Будівельник» та ТОВ «Лаватан»
правочину, що було підставою для
донарахування позивачу податкових
зобов?язань з податку на додану
вартість, а також наявність у платника
належним чином оформлених первинних
документів, що підтверджують
реальність господарських операцій.
У той час як підставою для прийняття
рішення, про перегляд якого ставиться
питання, стало те, що наявні у позивача
первинні документи не відповідають
вимогам, встановленим ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», з
огляду на відсутність дат укладення
договорів підряду позивача з ПП
«Київжитлоспецсервіс» та ТОВ
«Європейські ділові рішення»,
наявність в актах приймання виконаних
будівельних робіт за формою № КБ-2 та
довідках про вартість виконаних
будівельних робіт та витрат форми №
КБ-3 таких недоліків, як: відсутні дати
складання; не зазначено замовника
робіт та реквізитів кошторису;
невідповідність об`єкта будівництва,
вказаного у договорі, об`єкту,
вказаному в актах (зокрема, по актах з
ТОВ «Бізнес-столиця», в яких зазначений
об`єкт, який не був предметом договору
(житловий будинок по вул. Звіринецькій,
47 м. Київ); відсутність підпису
замовника на довідках про вартість
виконаних робіт; відсутність
реквізитів осіб (прізвищ, ініціалів,
посад), які підписували акти приймання
виконаних будівельних робіт та довідки
про вартість виконаних будівельних
робіт, а також встановлення обставин
відсутності у ПП
«Київжитлоспецсервіс», ТОВ
«Бізнес-столиця», ТОВ «Європейські
ділові рішення» трудових ресурсів,
основних фондів, необхідних для
виконання підрядних робіт, що
унеможливлює висновок про реальний
характер господарських правовідносин
між позивачем та вказаними
контрагентами, а тому надані позивачем
документи не можуть бути
підтвердженням правомірності
формування податкового кредиту.

Аналіз наведених судових рішень суду
касаційної інстанції не дає підстав
вважати, що ним було неоднаково
застосовано норми матеріального права
у подібних правовідносинах, оскільки
правовідносини між сторонами у
справах, за якими ухвалені вказані вище
судові рішення, виникли з різних,
відмінних між собою обставин, яким
надавалась правова оцінка, тобто такі
правовідносини не є подібними, в яких
ухвалено різні судові рішення з
неоднаковим застосуванням норм
матеріального права, що виключає
підстави для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

Крім того, до судових рішень на які
робиться посилання для підтвердження
підстав, установлених пунктом 1 частини
першої статті 237 КАС України не
належать рішення Верховного Суду
України, ухвалені після 30.07.2010, та
судові рішення, ухвалені до 30.07.2010
судовими палатами в адміністративних
та господарських справах Верховного
суду України і Судовою палатою у
цивільних справах Верховного Суду
України, яка за винятковими
обставинами переглядала рішення
колегій Судової палати у цивільних
справах Верховного суду України,
ухвалених у касаційному порядку, а
також за винятковими обставинами
рішення апеляційних судів як
касаційних, у зв'язку з чим надані
заявником постанови Верховного Суду
України від 06.04.204, від 29.10.2010, від 21.01.2011
не є рішенням суду касаційної
інстанції.

З огляду на викладене, підстави для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України відсутні.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_2 у допуску справи до провадження
для перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 23.01.2014.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
Л.В. Ланченко

Л.І.Бившева

А.М.Лосєв

Н.Г.Пилипчук Ю.І.Цвіркун