Справа № 812/1434/14
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1434/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Кисельової
Є.О.,

при секретарі: Гришиній
О.Ю.,

за участю:

представника позивача: не прибув

представника відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом приватного підприємства
«Фелікс» до управління Пенсійного
фонду України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області про визнання недійсною та
скасування вимоги про сплату боргу
№Ю-962 від 07.02.2014,-

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2014 року приватне підприємство
«Фелікс» звернулося до суду із
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Краснодоні та Краснодонському
районі Луганської області про визнання
недійсною та скасування вимоги про
сплату боргу №Ю-962 від 07.02.2014.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що при складанні
оскаржуваної вимоги підставою для її
прийняття були дані картки особового
рахунку платника та норми ст. 106 Закону
України №1058. Позивач вважає прийняте
рішення безпідставним, оскільки за
даними позивача, якої - будь
заборгованості за ним по страховим
внескам на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування станом
на 31.01.2014 не має.

На підставі зазначеного просив визнати
неправомірною та скасувати вимогу від
07.02.2014 року № Ю962.

В судове засідання представник
позивача не прибув, про дату, час та
місце слухання справи повідомлений
належним чином, від нього до суду
надійшло клопотання з проханням
розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, 27 березня 2014 року надав до суду
письмові заперечення проти позову, в
яких просив суд відмовити позивачу у
задоволенні його вимог в повному
обсязі.

Відповідно до положень ст. 128 КАС
України, враховуючи клопотання сторін
про розгляд справи у відсутність
уповноважених представників, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності представника позивача та
представника відповідача, на підставі
наявних матеріалів.

Розглянувши подані сторонами
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Краснодоні та Краснодонському
районі Луганської області 07 лютого 2014
року була сформована вимога про сплату
боргу № Ю962 на суму недоїмки зі
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 496907,31грн., яку
було прийнято відповідно до ст. 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ні підставі картки
особового рахунку платника.(а.с.3).

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»від 09.07.2003 р.
№1058-IV (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
страхові внески - кошти відрахувань на
соціальне страхування, збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені (які підлягають
сплаті) згідно із законодавством, що
діяло раніше; надходження від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, що
спрямовуються на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Згідно пункту 1 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 06 квітня
2011 року №384/2011 з наступними змінами та
доповненнями (чинного на момент
виникнення спірних правовідносин)
(далі - Положення), Пенсійний фонд
України є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра соціальної політики України
(далі - Міністр).

Пенсійний фонд України входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань пенсійного
забезпечення та ведення
персоніфікованого обліку надходжень
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок).

Пунктом 7 Положення визначено, що
Пенсійний фонд України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
утворені в установленому порядку
територіальні органи.

У відповідності до п. 3 вказаного
Положення, основними завданнями
Пенсійного фонду України є: реалізація
державної політики з питань пенсійного
забезпечення та ведення
персоніфікованого обліку надходжень
від сплати єдиного внеску; внесення
пропозицій Міністру щодо формування
державної політики з питань пенсійного
забезпечення та ведення обліку осіб,
які підлягають загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню;
керівництво та управління солідарною
системою загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування;
призначення (перерахунок) пенсій,
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці та
підготовка документів для їх виплати;
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів
Пенсійного фонду України та інших
джерел, визначених законодавством;
ефективне та цільове використання
коштів, удосконалення методів
фінансового планування, звітності та
системи контролю за витрачанням
коштів; забезпечення надходжень від
сплати збору на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, ведення
обліку цих надходжень, інших коштів
відповідно до законодавства та
здійснення контролю за їх сплатою,
забезпечення ведення реєстру
застрахованих осіб; виконання інших
завдань, визначених законами України
та покладених на Пенсійний фонд
України Президентом України.

Відповідно до п. 8.2 Інструкції «Про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України»,
затвердженої Постановою Пенсійного
фонду України 19.12.2003 року №21-1 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16.01.2004 року (далі - Інструкція) (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), органи
Пенсійного фонду надсилають
страхувальникам вимогу про сплату
недоїмки в таких випадках:

а) якщо дані документальних перевірок
результатів діяльності страхувальника
свідчать про донарахування сум
страхових внесків;

б) якщо страхувальник має на кінець
звітного базового періоду недоїмку зі
сплати страхових внесків;

в) якщо страхувальник має на кінець
звітного періоду борги зі сплати
фінансових санкцій (штрафів) та пені.

Згідно з пунктом 8.3 Інструкції, Вимога
формується на підставі актів
документальних перевірок та облікових
даних з карток особових рахунків
страхувальників за формою згідно з
додатком 9 цієї Інструкції (для
страхувальника - юридичної особи) або
за формою згідно з додатком 10 цієї
Інструкції (для страхувальника -
фізичної особи). Відділ надходження
доходів органу Пенсійного фонду
України веде реєстр виданих вимог за
формою згідно з додатком 11.
Відповідальними за збереження
інформації у реєстрах вимог є
спеціалісти відділу надходження
доходів. При формуванні вимоги їй
присвоюється порядковий номер, який
складається з трьох частин: 1-а частина -
літери "Ю" (вимога до юридичної особи)
або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2-а
частина - порядковий номер, 3-я частина -
літера "У" (узгоджена вимога). Вимога
формується під одним порядковим
номером до повного погашення сум боргу.
Після формування вимоги та внесення
даних до відповідного реєстру в той
самий день вимога передається
працівникам, на яких покладено
обов'язки з ведення діловодства та
архівне зберігання документів для
вручення страхувальнику. Працівник
зазначеного підрозділу в день
отримання вимоги надсилає (вручає) її
страхувальнику, при цьому корінець
вимоги залишається у Пенсійному фонді.

Відповідно до пункту 8.4 Інструкції,
протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити
зазначені у вимозі суми.

Згідно з пунктом 8.5 Інструкції, у разі
незгоди з розрахунком суми недоїмки,
зазначеної у вимозі про сплату боргу,
страхувальник узгоджує її з органами
Пенсійного фонду, а у разі неузгодження
вимоги із органами Пенсійного фонду
має право на оскарження вимоги в
судовому порядку. Про оскарження
вимоги до суду страхувальник
зобов'язаний письмово повідомити
протягом трьох робочих днів орган
Пенсійного фонду, який направив вимогу.

Відповідно до письмових пояснень,
зазначених відповідачем у
запереченнях, та відповідно до
матеріалів справи сума заборгованості
зі сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 496907,31 грн.,
зазначена у вимозі про сплату боргу від
07 лютого 2014 року №Ю 962, виникла станом
на 31.04.2014, в тому числі недоїмка по
страховим внескам за період з 01.05.2010 по
24.10.2013, недоїмка по страховим внескам за
період з 01.05.2010 по 29.08.2012, що
підтверджується карткою особового
рахунку платника.(а.с.42-47).

Судом було встановлено, що це вже не
перша вимога, яка виставляється
позивачу управлінням Пенсійного фонду
із зазначенням суми заборгованості,
яка виникла за вищезазначений період.
Рішенням Луганського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2013
року була встановлена відсутність за
позивачем заборгованості на суму 532807,31
грн., частина якої увійшла до
оскаржуваної вимоги від 07 лютого 2014
року №Ю 962.

Так, вимога управління Пенсійного
фонду України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області, якою визначено суму недоїмки в
розмірі 532807,31 грн., частина якої, як
зазначалось вище, увійшла до
оскаржуваної вимоги від 07 лютого 2014
року №Ю 962, зі сплати страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування була предметом
розгляду справи у Луганському
окружному адміністративному суді.
Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2013 у
справі №812/1787/13-а адміністративний
позов приватного підприємства
«Фелікс» до управління Пенсійного
фонду України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області про визнання недійсною та
скасування вимоги про сплату боргу №1083
від 07.02.2013, з визначеною сумою боргу в
розмірі 532807,31 грн. було задоволено у
повному обсязі. Визнано протиправною
та скасовано вимогу управління
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області від 07 лютого 2013 року
№ Ю-1083. (а.с.22-27). Вказана постанова було
залишена без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 07 листопада 2013 року (а.с.28-32).

Відповідно до ст.254 КАС України
постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова чи ухвала суду не набрала
законної сили.

Постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 254 КАС
України рішення по справі 812/1787/13-а
набрало законної сили.

Відповідно до п. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене та
відповідно до наведених норм
законодавства, суд вважає, що органом
Управлінням на підставі даних
особового рахунка платника, на всю суму
боргу, яка обліковувалася в картці
особового рахунку платника,
неправомірно сформовано вимогу про
сплату боргу від 07.02.2014 року № Ю962,
оскільки вдруге винесено вимогу
зазначивши суму того ж самого боргу,
рішення по якому вже скасовано в
судовому порядку.

Пункти 1 та 9 абзацу 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачають, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано,
добросовісно, з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, тощо.

Відповідно до частини 1 статті 9
зазначеного Кодексу суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого самоврядну,
їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Щодо позовних вимог про визнання
недійсною вимоги про сплату боргу №Ю-962
від 07.02.2014, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих

його положень, дій чи бездіяльності і
про скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень, про
поворот виконання цього рішення чи
окремих його положень із зазначенням
способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити
певні дії;

3)зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення)
окремих видів або всієї діяльності
об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи
особи без громадянства за межі
України;

8) визнання наявності чи
відсутності компетенції
(повноважень) суб'єкта владних
повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову,
яка б гарантувала дотримання і захист
прав, свобод, інтересів людини і
громадянина, інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Деякі із встановлених способів захисту
порушеного права носять обмежений
характер і не можуть бути застосовані
при виникненні будь-якого спору у сфері
публічних правовідносин. Так, вимога
про визнання нечинним акта може
стосуватися лише нормативно-правового
акта, а про визнання протиправним -
індивідуального акта.

Нечинним нормативно-правовий акт стає
з дати набрання відповідним рішенням
суду законної сили, а протиправність
індивідуального акта виникає, у разі
набрання рішенням суду про задоволення
адміністративного позову законної
сили, з моменту прийняття такого акта
суб'єктом владних повноважень
(вчинення дії або бездіяльності).

Вимога про визнання протиправним
(недійсним, незаконним, неправомірним,
скасування) індивідуальних актів не
містять різних способів захисту, а є
одним і тим же способом, сформульованим
у різних словесних формах.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що викладені в
адміністративному позові доводи
позивача є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в частині
визнання оскаржуваної вимоги
протиправною.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги приватного
підприємства "Фелікс" до управління
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні Луганської області про
визнання притиправною та скасування
вимоги про сплату боргу підлягають
задоволенню.

Щодо питання про розподіл судових
витрат суд зазначає наступне.

При зверненні до суду з
адміністративним позовом позивачем не
було сплачено судовий збір в розмірі,
встановленому Законом України «Про
судовий збір» від 08 липня 2011 року №
3674-VІ, який набрав чинності з 01
листопада 2011 року (із змінами внесеними
Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сплати судового збору» № 590-VII від
19.09.2013).

Згідно ч.3 ст. 6 Закону №3674-VI за подання
позовної заяви, що має одночасно
майновий і немайновий характер,
судовий збір сплачується за ставками,
встановленими для позовних заяв
майнового та немайнового характеру.

Згідно листа Вищого адміністративного
суду України від 18 січня 2012 року
№ 165/11/13-12 адміністративними позовами
майнового характеру є вимоги щодо
протиправності рішень про визначення
грошових зобов'язань платників
податків, про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість, про стягнення
адміністративно-господарських та
інших штрафних санкцій тощо.

Таким чином, звернені до суду вимоги
про скасування рішення відповідача -
суб'єкта владних повноважень,
безпосереднім наслідком яких є зміна
складу майна позивача, є майновими.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI
(із змінами внесеними Законом України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо сплати
судового збору» № 590-VII від 19.09.2013) за
подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру сплачується судовий збір у
розмірі 2 відсотків розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №
3674-VI (із змінами внесеними Законом
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо сплати
судового збору» № 590-VII від 19.09.2013) під
час подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Статтею 8 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» №719-УІІ від
16.01.2014 встановлено розмір мінімальної
заробітної плати станом на січень 2014
року, який становить 1218,00 грн.

Таким чином, оскільки позивачем
оскаржується вимога про сплату боргу
№Ю-962 від 07.02.2014 в сумі 496907,31 грн., тому
повинно було бути сплачено суму
судового збору за подання до суду
адміністративного позову майнового
характеру в розмірі 487,20 грн.

На час розгляду справи судовий збір
позивачем не сплачено.

Зважаючи, що позивача не звільнено від
сплати судового збору, а статтею 94
Кодексу адміністративного судочинства
України не передбачено їх стягнення з
відповідача, суд дійшов висновку про
стягнення з позивача на користь
Державного бюджету України (Отримувач
УДКСУ у м. Луганську, Код ОКПО 37991503, МФО
804013, Банк отримувача ГУДКУСУ у
Луганській області, Рахунок 4006,
Код платежу 22030001, Символ звiтностi банку
206) судового збору у розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов приватного
підприємства «Фелікс» до управління
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області про визнання
недійсною та скасування вимоги про
сплату боргу №Ю-962 від 07.02.2014
задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу про сплату боргу від 07.02.2014 року
№Ю-962 винесену управлінням Пенсійного
фонду України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області.

Стягнути з приватного підприємства
«Фелікс» (,
місцезнаходження: 94400 Луганська
область, м. Краснодон, пл..
Комосомольська, 1) на користь
Державного бюджету України судового
збору в розмірі 487,20 грн. (чотириста
вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження

Постанову в повному обсязі складено та
підписано 01 квітня 2014 року.

Суддя
Є.О. Кисельова