Справа № 810/4123/13-а
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Київ К/800/8468/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: Маслія В.І.
(суддя-доповідач)

Суддів: Розваляєвої Т.С.

Черпіцької Л.Т.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у
Ставищенському районі Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 07
серпня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30 січня 2014 року в адміністративній
справі за позовом ФОП ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Ставищенському районі Київської
області про визнання протиправною та
скасування вимоги,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ФОП ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Ставищенському районі Київської
області про визнання протиправною та
скасування вимоги.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 07 серпня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2014
року, позовні вимоги задоволено:
визнано протиправною та скасовано
вимогу Управління Пенсійного фонду
України у Ставищенському районі
Київської області від 24.07.2013 року № Ф-133
про стягнення недоїмки зі сплати
єдиного внеску з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 в сумі 1194,03 грн.
за квітень-червень 2013 року. Вирішено
питання про судові витрати.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, Управління
оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення названими судами
норм матеріального права, прийняти
нове рішення - про відмову в позові.

Касаційна скарга обґрунтована
переважно тим, що, на думку відповідача,
ОСОБА_2 не може бути звільнена від
сплати єдиного соціального внеску на
підставі положень частини четвертої
статті 4 Закону України від 08.07.2010 N 2464-VI
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон
№2464), оскільки позивач є пенсіонером із
заниженим віком.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач зареєстрована як
фізична особа-підприємець з 07.11.2007 року.

Відповідно до свідоцтва платника
єдиного податку серії НОМЕР_1 є
платником єдиного податку. Згідно
довідки № 215/01 перебуває на обліку в
Управління Пенсійного фонду України у
Ставищенському районі з 01.09.2009 року і
отримує пенсію за віком призначену
відповідно до статті 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від
20.01.1994 року є особою, яка постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю і належить
до потерпілих від аварії на
Чорнобильській АЕС 4 категорії.

Відповідно до пенсійного посвідчення
НОМЕР_3, виданого 27.02.2013 року позивач
отримує пенсію за віком.

24.07.2013 року Управлінням Пенсійного
фонду України у Ставищенському районі
Київської області сформовано та
направлено позивачу вимогу про сплату
боргу № Ф-133 у сумі 1194 гривні 03 копійки
та повідомлення-розрахунок.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що позивач відповідно до положень
частини четвертої статті 4 Закону №2464
звільнений від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованим
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на таке.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
саме Законом №2464.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 цього Закону платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно з частиною четвертою статті 4
Закону №2464, у чинній з 06.08.2011 редакції,
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

За таких обставин, посилання
відповідача на те, що до ФОП ОСОБА_2 не
може бути застосовано положення
частини четвертої статті 4 Закону №
2464-VI є необгрунтованими, оскільки
зазначена норма права не пов'язує
звільнення від сплати єдиного внеску
із досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати цього
платежу всіх пенсіонерів за віком, яким
є позивач.

Отже, вимога про сплату недоїмки зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 24.07.2013 року №
Ф-133 є неправомірною, оскільки ОСОБА_2 з
моменту призначення їй пенсії за віком
звільнена від обов'язку сплачувати
єдиний соціальний внесок.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування рішень судів
попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Ставищенському районі Київської
області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 07 серпня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, що встановлені статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: