Справа № 704/1518/12
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/800/1301/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого -Мойсюка М.І.,

суддів:Іваненко Я.Л.,Тракало В.В.,

при секретарі - Буденку В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Воловецької селищної
ради Закарпатської області про
визнання незаконним і скасування
рішення, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного пргогулу, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Воловецького районного суду
Закарпатської області від 15 жовтня 2013
року і ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року,

у с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_4
звернулася з позовом до Воловецької
районної ради Закарпатської області
про визнання незаконним і скасування
рішення від 20 листопада 2012 року №192
«Про звільнення заступника голови
районної ради ОСОБА_4», поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що
рішенням від 20 листопада 2012 року №192
відповідач звільнив її з посади
заступника голови районної ради. На
думку позивача районна рада при
прийнятті оскаржуваного рішення діяла
в порушення норм Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» та
Регламенту Воловецької районної ради,
а тому посилаючись на ці обставини
просила про задоволення позову.

Постановою Воловецького районного
суду Закарпатської області від 15
жовтня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить
оскаржувані рішення скасувати та
задовольнити позов.

Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог суди виходили з того, що
рішення про звільнення ОСОБА_4 з посади
відповідає вимогам закону.

Проте до такого висновку суди
дійшли без з'ясування дійсних прав та
обов'язків сторін, в порушення норм
матеріального і процесуального права з
таких підстав.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

За змістом цієї норми процесуального
права у мотивувальній частині рішення
суд зобов'язаний навести дані про
встановлені обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну
оцінку та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд
виходив при задоволенні грошових
вимог. Встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи

заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої

дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися

на припущеннях.

У мотивувальній частині кожного
рішення має бути наведено також
посилання на закон та інші
нормативно-правові акти
матеріального права (назва, стаття, її
частина, абзац, пункт, підпункт
закону), у відповідних випадках - на
норми Конституції України, на підставі
яких визначено права та обов'язки
сторін у спірних правовідносинах, а в
разі необхідності мають бути
посилання на Конвенцію та рішення
Європейського суду з прав людини які
згідно із Законом України від 23
лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права та підлягають
застосуванню в даній справі.

В порушення зазначених вимог закону
суди не врахували наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням ІІІ сесії УІ скликання
Воловецької районної ради від 2 червня
2011 року ОСОБА_4 обрано заступником
голови районної ради.

Оскаржуваним рішенням ХІ сесії УІ
скликання Воловецької районної ради
від 20 листопада 2012 року №192 позивача
звільнено з посади заступника голови
районної ради з підстав статей 43, 56, 59
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Спірні правовідносини регулюються
Законом України від 21 травня 1997 року
№280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в
Україні» (далі - Закон №280/97-ВР, в
редакції спірного періоду), Законом
України від 7 червня 2001 року № 2493-ІІІ
«Про службу в органах місцевого
самоврядування» та Регламентом
Воловецької районної ради (далі -
Регламент ради).

Відповідно до пункту першого частини 1
статті 43 Закону №280/97-ВР, виключно на
пленарних засіданнях районної,
обласної ради вирішуються такі
питання: обрання голови ради,
відповідно заступника голови районної
ради та першого заступника, заступника
голови обласної ради, звільнення їх з
посади.

За приписами частини 2-4 статті 56 Закону
№280/97-ВР, заступник голови районної,
районної у місті (у разі її створення)
ради, перший заступник, заступник
голови обласної ради обираються
відповідною радою в межах строку її
повноважень з числа депутатів цієї
ради шляхом таємного голосування і
здійснюють свої повноваження до
припинення ними повноважень депутата
ради відповідного скликання, крім
випадків дострокового припинення їх
повноважень у порядку, встановленому
частинами третьою та четвертою цієї
статті.

Повноваження заступника голови
районної у місті, районної ради,
першого заступника, заступника голови
обласної ради можуть бути достроково
припинені без припинення повноважень
депутата відповідної ради за рішенням
відповідної ради, що приймається
шляхом таємного голосування. Питання
про дострокове припинення їх
повноважень може бути внесено на
розгляд відповідної ради на вимогу не
менш як третини депутатів від
загального складу ради або голови ради.

Повноваження заступника голови
районної у місті, районної ради,
першого заступника, заступника голови
обласної ради також вважаються
достроково припиненими без припинення
повноважень депутата відповідної ради
в разі: звернення з особистою заявою до
відповідної ради про складення ним
повноважень заступника (першого
заступника) голови ради; порушення ним
вимог щодо обмеження сумісності його
діяльності з іншою роботою
(діяльністю), встановлених законом;
набрання законної сили рішенням суду
про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
корупційне правопорушення.

Зазначені повноваження заступника
(першого заступника) голови ради
припиняються з дня прийняття
відповідною радою рішення, яким
береться до відома зазначений факт.

Таким чином питання звільнення
заступника голови районної ради
пов'язане з припиненням його публічної
служби на цій посаді.

Зважаючи на те, що наслідком звільнення
заступника голови районної ради є
припинення його публічної служби на
цій посаді, рішення ради з цього
питання повинно бути ухвалене на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення; з урахуванням права особи
на участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Спосіб та порядок ухвалення рішень
органами та посадовими особами
місцевого самоврядування визначений
Законом №280/97-ВР та Регламентом ради.

Зокрема, у статті 43 цього Закону
наведено перелік питань, які
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях. До таких питань віднесені
питання обрання голови ради,
відповідно заступника голови районної
ради та першого заступника, заступника
голови обласної ради, звільнення їх з
посади. Відповідно до частини 9 і 14
статті 46, рішення про скликання сесії
ради відповідно до частин четвертої,
шостої та восьмої цієї статті
доводиться до відома депутатів і
населення не пізніш як за 10 днів до
сесії, а у виняткових випадках - не
пізніш як за день до сесії із
зазначенням часу скликання, місця
проведення та питань, які
передбачається внести на розгляд ради.
Порядок проведення першої сесії ради,
порядок обрання голови та заступника
(заступників) голови районної у місті,
районної, обласної ради, секретаря
сільської, селищної, міської ради,
скликання чергової та позачергової
сесії ради, призначення пленарних
засідань ради, підготовки і розгляду
питань на пленарних засіданнях,
прийняття рішень ради про затвердження
порядку денного сесії та з інших
процедурних питань, а також порядок
роботи сесії визначаються регламентом
ради з урахуванням вимог Закону
України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності». До
прийняття регламенту ради чергового
скликання застосовується регламент
ради, що діяв у попередньому скликанні.
Статтею 59 встановлено, що рішення ради
приймається на її пленарному засіданні
після обговорення більшістю депутатів
від загального складу ради, крім
випадків, передбачених цим Законом.

Зазначені норми кореспондуються зі
статтями 2, 11, 16-18, 27, 103 Регламенту ради.

Порушення встановленої законодавством
процедури ухвалення рішення може бути
підставою для скасування цього
рішення, якщо допущене порушення
вплинуло або могло вплинути на його
правильність.

Ухвалення рішення, наслідком якого є
припинення публічної служби, без
дотримання зазначеного порядку і
процедури могло вплинути на його
правильність.

За таких обставин висновок судів
відносно того, що рішення про
звільнення позивача ухвалено з
дотриманням закону помилковий.

При цьому суди не дали належної оцінки
доводам позивача щодо порушення
процедури при звільненні.

Встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази,суд має свої дії
мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

При цьому суди повинні також
враховувати, що відповідно до частини
2 статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Неповне з'ясування судами дійсних
обставин справи, неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
призвело до ухвалення рішення, які не
відповідають вимогам статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо законності і обґрунтованості.

Тому судові рішення підлягають
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд, оскільки суд касаційної
інстанції не може встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судових рішеннях.

За приписами частини другої статті
227 Кодексу адміністративного
судочинства України підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Воловецького районного суду
Закарпатської області від 15 жовтня
2013 року і ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19 грудня 2013 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не
підлягає.