Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/37232/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Бившевої Л.І.

Карася О.В.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу касаційні
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Управління
механізації ОТГМ» та Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси на ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 10.05.2012 року та постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
16.01.2012 року по справі № 2-а/1570/1349/11 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Управління
механізації ОТГМ» до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси, третя особа - Державна
податкова адміністрація в Одеській
області, про визнання нечинними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Управління
механізації ОТГМ» звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Приморському районі
м. Одеси про визнання нечинними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 04 червня 2010 року
№/0 (№/1 від 01.09.2010 року);
№/0 (№/1 від 01.09.2010 року);
№/0 (№/1 від 01.09.2010 року);
№/0 (№/1 від 01.09.2010 року);
№/0 (№/1 від 01.09.2010 року);
№/0 від 04.06.2010 року; №/1 від
01.09.2010 року; №/0 від 01.09.2010 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 16.01.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 10.05.2012 року у даній справі позов
задоволено частково. Скасовано
податкове повідомлення-рішення
№/0 від 04.06.2010 року про нарахування
штрафних санкцій з ПДВ у сумі 1650,00 грн. В
іншій частині позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач та
відповідач подали касаційні скарги, в
яких просять їх скасувати та прийняти
законне рішення, оскільки вважають, що
постанову та ухвалу було прийнято з
порушенням норм матеріального права та
без належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що посадовими особами
відповідача та ДПА в Одеській області
проведена планова виїзна перевірка
позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства.

Перевіркою встановлені порушення
позивачем п.п.4.1.1, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1,
пп.5.2.1 пп.5.2.5. п. 5.2 пп.5.3.9 п.5.3, пп. 5.4.6. п.5.4,
п.5.9. ст.5, пп.8.1.3 п.8.1, пп.8.2.1 п. 8.2 ст. 8
п.п.11.2.1, пп.11.2.3 п.11.2, пп.11.3.1 п.11.3 ст.11
Закону України від 28.12.1994 року №334/94-ВР
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (далі - Закон № 334/94-ВР),
п.п.4.1.4 «б» п.4.1 ст.4, п.17.2 ст.17 Закону
України від 21.12.2000 року №2181-III «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (далі -
Закон №2181-III), п.п.7.2.3. п.7.2, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7
Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР
«Про податок на додану вартість» (далі -
Закон №168/97-ВР), ст.15 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про місцеві податки
та збори».

На підставі висновків перевірки та
процедури адміністративного
оскарження податковим органом
прийняті спірні податкові
повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов частково, суди
виходили з наступних мотивів, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до п.17.2. ст.17 Закону №2181-III
платник податків, який до початку його
перевірки контролюючим органом
самостійно виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний: а)
або надіслати уточнюючий розрахунок і
сплатити суму такої недоплати та штраф
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми до подання такого уточнюючого
розрахунку, б) або відобразити суму
такої недоплати у складі декларації з
цього податку, що подається за
наступний податковий період, збільшену
на суму штрафу у розмірі п'яти
відсотків від такої суми, з відповідним
збільшенням загальної суми
податкового зобов'язання з цього
податку.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач при подачі податкової
декларації за листопад 2008 року, якою
збільшив показники рядку 8
«коригування податкових зобов'язань»
за жовтень 2008 року не виконав умови п.17.2
ст. 17 Закону №2181-III щодо сплати 5 % штрафу
на суму 165,00 грн. (3330 х 5%). Тобто,
відповідно до вимог чинного
законодавства, до позивача у даному
випадку могла бути застосована лише
санкція у розмірі 165,00 грн., однак,
згідно з розрахунком штрафних
(фінансових) санкцій, що застосовані до
позивача, за допущення порушення п.17.2
ст. 17 Закону №2181-III позивачу була
визначена штрафна санкція також у сумі
1650,00 грн. (3330 х 50%), що не відповідає
вимогам чинного законодавства. Ці
санкції були застосовані спірним
податковим повідомленням-рішенням
№/1 від 01.09.2010 року.

Разом з тим, відповідно до частин
другої та третьої статті 159 КАС України
законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм адміністративного
процесуального права, а обґрунтованим -
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів, що на виконання вимог
вказаної статті КАС України
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, надав усі належні та
допустимі докази, які спростовують
твердження позивача про відсутність в
його діях порушень спірних норм
законодавства у відповідній частині
вимог, а відтак, відповідачем у цій
частині доведено правомірність своїх
дій та рішень.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для часткового
задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційних скарг порушень судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційні скарги слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Управління механізації ОТГМ» та
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси відхилити.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10.05.2012 року
та постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 16.01.2012 року
по справі № 2-а/1570/1349/11 залишити без
змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписБившева Л.І. підписКарась О.В.