Справа № 805/17020/13-а
Суддя: Олішевська B.В.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 р.
Справа №805/17020/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12 год. 10
хв.

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Олішевська В.В.,
при секретарі судового засідання
Неженцеві М.В., розглянувши
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Азовська нафтова компанія» м.
Маріуполь

до відповідача: Маріупольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області

про: визнання недійсними податкових
повідомлень - рішень форми "Р" від
19.11.2013 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання за
платежем податок на прибуток
підприємств на 1596421 грн., форми "П" від
19.11.2013 року № 1 про
зменшення суми від'ємного значення
об'єкту оподаткування податком на
прибуток у розмірі 385041 грн., форми "Р"
від 19.11.2013 року № про збільшення
суми грошових зобов'язань за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на 1087955 грн., форми "П" від
19.11.2013 року № про зменшення суми
від'ємного значення об'єкту
оподаткування податком на додану
вартість у розмірі 494433 грн.

за участю

представників сторін:

від позивача: Андріянова Н.І. - за довір.

від відповідача: Ресьян М.С. - за довір.

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Азовська нафтова компанія» м.
Маріуполь, звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Маріупольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
недійсними податкових повідомлень -
рішень форми "Р" від 19.11.2013 року №
про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток підприємств на 1596421 грн., форми
"П" від 19.11.2013 року № 1 про
зменшення суми від'ємного значення
об'єкту оподаткування податком на
прибуток у розмірі 385041 грн., форми "Р"
від 19.11.2013 року № про збільшення
суми грошових зобов'язань за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на 1087955 грн., форми "П" від 19.11.2013
року № про зменшення суми
від'ємного значення об'єкту
оподаткування податком на додану
вартість у розмірі 494433 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, за результатами
проведення перевірки підприємства
позивача Маріупольською ОДПІ було
складено акт, яким встановлені
порушення. На підстав акту перевірки
позивача, відповідачем прийняті
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення, які позивач вважає
незаконними, оскільки висновки акту
перевірки спростовуються наявними
первинними документами

Представники позивача у судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
просили суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечував, надавши заперечення
які долучені до матеріалів справи.
Відповідач посилається на те, що під
час проведення перевірки позивача були
встановлені порушення вимог
податкового законодавства, які стали
підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень - рішень.

Представники відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечували та просили суд відмовити
в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Азовська нафтова компанія»
зареєстровано Виконавчим комітетом
Маріупольської міської ради Донецької
області 22.03.2007 р. за № 0005651 та є
юридичною особою, включено до ЄДРПОУ за
№ 34908695, перебуває на обліку в
Маріупольській ОДПІ (Іллічівське
відділення).

Маріупольською об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області проведено позапланову виїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.07.2011 р. по 31.03.2012 р., валютного
та іншого законодавства за період 0
01.07.2011 р. по 31.12.2012 р., за результатами
якої складено акт № 236/05-19-22-01/34908695 від
05.11.2013 р.

Актом перевірки встановлені наступні
порушення:

- п. 135.1, п. 135.2, п. 135.4, п. 135.5 ст. 135, п. 138.1 ст.
138 Податкового кодексу України зі
змінами та доповненнями (далі по тексту
- ПК України) в результаті чого занижено
податок на прибуток всього на суму 1596421
грн., у т.ч. 3-4 квартал 2011 р. у сумі - 586921
грн., 2012р. у сумі 1009500 грн. та завищено
від`ємне значення об`єкта
оподаткування за період 3-4 квартал 2011 р.
у сумі - 385041 грн.

- абз. «г» п. 192.1 ст. 192, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5,
п.198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 ПК
України, п. 18 Наказу Мінфину від 01.11.2011
року № 1379 «Про затвердження форми
податкової накладної та Порядку
заповнення податкової накладної» в
результаті чого занижено податок на
додану вартість всього у сумі 1087955
грн., у т.ч. за березень 2012 року в сумі
415964 грн., за квітень 2012 року в сумі 671991
грн. та завищено від`ємне значення
податку на додану вартість у сумі 491433
грн.

Не погоджуючись з висновками акту
перевірки, позивачем були подані
заперечення на акт перевірки, які були
залишенні без задоволення.

На підставі акту перевірки 19.11.2013 року
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення - рішення:

- форми «Р» № , яким збільшено суму
грошового зобов`язання за платежем з
податку на прибуток підприємств на 1596421
грн. та застосовано фінансову санкцію
на суму 252375 грн.

- форми «П» № яким зменшено суму
від`ємного значення об`єкту
оподаткування з податку на прибуток у
розмірі 385041 грн.

- форми «Р» № яким збільшено суму
грошового зобов`язання за платежем з
податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на 1087955 грн. та застосовано
фінансову санкцію на суму 271989 грн.

- форми «П» № яким зменшено суму
від`ємного значення об`єкту
оподаткування з податку на додану
вартість у розмірі 494433 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеними
податковими повідомленнями рішеннями
позивач просить скасувати їх в
судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
актом перевірки встановлено порушення
позивачем п. 135.1, п. 135.2, п. 135.4, п. 135.5 ст. 135
ПК України, оскільки позивачем за
період півріччя 2012 р. зменшено доходи
на загальну суму 869152,16 грн., в
результаті коригування комісійної
плати отриманої за договором комісії №
1Ю від 02.04.2012 р., укладеного з ТОВ
«ЮНІОІЛ», а також зменшено доходи за
період півріччя 2012 р. на суму 3395282 грн., в
результаті зміни суми компенсації
вартості товарів (робіт, послуг), а саме
повернення від ПАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ»
товару підприємству позивача.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України
доходи, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, включаються до
доходів звітного періоду за датою,
визначеною відповідно до статті 137, на
підставі документів, зазначених у
пункті 135.2 цієї статті, та складаються
з: доходу від операційної діяльності,
який визначається відповідно до пункту
135.4 цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Пунктом 135.2 ст. 135 ПК визначено, що
доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Пунктом 135.4 статті 135 ПК України
передбачено, що дохід від операційної
діяльності визнається в розмірі
договірної (контрактної) вартості, але
не менше ніж сума компенсації, отримана
в будь-якій формі, в тому числі при
зменшенні зобов'язань, та включає дохід
від реалізації товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, у тому числі
винагороди комісіонера (повіреного,
агента тощо); особливості визначення
доходів від реалізації товарів,
виконаних робіт, наданих послуг для
окремих категорій платників податків
або доходів від окремих операцій
встановлюються положеннями цього
розділу.

Судом встановлено наступне 02.04.2012 р. між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЮНІОЙЛ» (комітент)
та ТОВ «ТД «АНК» (комісіонер) укладений
договір комісії № 1Ю (т.с. 1 арк. 130-134).

Відповідно до умов якого комітент
доручає, а комісіонер зобов`язується за
винагороду здійснити від свого імені
покупку для комітента за його рахунок
суміш важких нафтових фракцій, а
комітент зобов`язується сплатити
комісіонеру винагороду за послугу у
відповідності з умовами Договору.

Відповідно до п. 1.9 договору за належне
виконання комісіонером його
безпосередніх обов`язків комітент
зобов`язується нараховувати та
сплачувати комісіонеру комісійну
плату, у розмірі 100 грн., у т.ч. ПДВ, з
однієї придбаної тони товару по
узгодженій сторонами в цьому договорі
або специфікації до нього, ціні.

02 квітня 2012 р. ТОВ «ЮНІОЙЛ» та ТОВ «ТД
«АНК» були визначені умови виконання
договору комісії № 1Ю від 24.04.2012 р. та
складена специфікація № 1 (т.с. 1
арк.135-138)

05 травня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ЮНІОЙЛ»
(комітент) та ТОВ «ТД «АНК» (комісіонер)
укладено додаткову угоду до договору №
1Ю від 24.04.2012 р. (т.с. 5 арк. 234). Пунктом 2
зазначеної додаткової угоди
передбачено, що у разі невідповідності
придбаних партій товару якісним
показникам узгодженим сторонами в
специфікаціях до договору комісійна
винагорода підлягає обов'язковому
перегляду на умовах та в порядку,
узгоджених сторонами в специфікаціях.

21 червня 2012 року вищезазначені
товариства уклали доповнення до
договору комісії № 1Ю від 02.04.2012 р. (т.с. 5
арк. 235), яким узгодили зміни до п. 5.1
специфікації, а саме що у разі, якщо
показник зміст нафтових фракцій
(визначається методом атмосферної
перегонки за вирахуванням води і втрат)
перегоняється при температурі до 340`, %
від об'єму» методом випробування ASTM D&7,
встановленого в звіті ПІІ «Сейболт
Україна», за результатами аналізу
композитної проби, складеної з
арбітражних проб всіх партій товару,
відібраних згідно п. 2 специфікації,
складає менше 72%, ціна 1 тони такого
товару без ПДВ зменшується на 50 гривень
без врахування ПДВ за кожний 1%
зниження, а комісійна плата
розраховується наступним способом: 100
грн. з ПДВ -((72%-62%)*8,00 грн. без ПДВ)*1,2, де 100
грн. з ПДВ - розмір комісійної плати, 72% -
зміст нафтових фракцій, 62% - зміст
нафтових фракцій згідно акту огляду
лабораторних досліджень ПІІ «Сейболт
України» від 20.06.2012 р., 8 грн. без ПДВ -
розмір зниження комісійної плати, 1,2% -
ПДВ 20% та складає 4 грн. в т.ч. ПДВ з
однієї придбаної тони товару.

Відповідно до Акту огляду лабораторних
досліджень від 20 червня 2012 року,
проведених ПІІ «Сейболт України» вихід
фракцій при температурі до 340` склав 62,0%
об, що значно потягнуло за собою
погіршення якості товару (т.с. 5 арк. 227).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до складено коригувального
звіту між сторонами 27 червня 2012 року
(т.с. 2 арк. 124) про виконання зобов'язань
комісіонера відповідно до договору
комісії № 1Ю від 02.04.2012 р., специфікації
№ 1 від 02.04.2012 р., звіту про виконання
зобов'язань комісіонера № 1 від 03.05.2012 р.
(т.с. 2 арк. 123), звіту про виконання
зобов'язань комісіонера № 2 від 07.06.2012 р.
(т.с. 5, арк. 226), сторони домовилися
зменшити розмір комісійної винагороди
зі 100 грн. до 4 грн. з однієї придбаної
тони товару.

Відповідно до норм цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Статтею 1011 Цивільного кодексу України
встановлено, що відповідно до договору
комісії одна сторона (комісіонер)
зобов'язується за дорученням другої
сторони (комітента) за плату вчинити
один або кілька правочинів від свого
імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до ч. 1 ст. 1013 ЦК України
комітент повинен виплатити
комісіонерові плату в розмірі та
порядку, встановлених у договорі
комісії.

Суд зазначає, що позивачем та його
контрагентом ТОВ «ЮНИОЙЛ» був
укладений договір комісії умови якого,
а саме винагорода за виконання
договору були змінені за згодою сторін,
що не суперечить вимогам
законодавства.

Так на виконання договору комісії № 1Ю
від 02.04.2012 р. позивачем було отримано
комісійну винагороду в розмірі 43457,61
грн. З урахуванням вищенаведеного
позивачем правомірно, зменшено доход
на суму 869152,16 грн.

05.03.2012 р. між ТОВ «ТД «АНК»
(постачальник) та Публічним
акціонерним товариством
«МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ»
(покупець) укладено договір № 089лс-04/378
(т.с. 1 арк. 139). Відповідно до умов
договору постачальник зобов`язується
поставити, а покупець прийняти та
сплатити дизельне паливо (продукцію),
відповідно до специфікації.

На виконання умов договору позивачем
надано суду специфікацію № 1 від 05.03.2012
р. на дизельне паливо 420 т. на суму 4473000
грн. (т.с. 1 арк. 144).

На виконання умов договору ТОВ «ТД
«АНК» відвантажило на адресу ПАТ «МК
«АЗОВСТАЛЬ» 7 цистерн палива
дизельного у кількості 382,567 т. на суму
4074336,56 грн., відповідно до
залізничної накладної від 10.03.2012 р. (т.с.
1 арк. 145).

Також до матеріалів справи надано
видаткову накладну № ТД - 0000003 від 11.03.2012
р. (т.с. 5 арк. 236), та податкову накладну
від 11.03.2012 р. № 3 (т.с. 1 арк. 152).

Відповідно до умов договору, а саме п. 7.4
покупець має право перевірити якість
товару. При невідповідності якості
товару показникам, вказаним в
сертифікаті (паспорті) якості, покупець
має право повернути товар
постачальнику.

28.03.2012 р. ПАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» надіслав
на адресу ТОВ «ТД «АНК» факсове
повідомлення № 089лс-04/1533(т.с. 5 арк. 233),
яким повідомив, що відповідно до
протоколу випробувань № 33 к від 28.03.2012
р. ДП «Донецькстандартметрологія» (т.с.
5 арк. 231-232) поставлений товар не
відповідає вимогам якості,
передбаченим для цього виду товару за
показниками «концентрація фактичних
смол», «кислотність», «коефіцієнт
фільтрованості», «гранична
температура фільтрованості», і тому
ПАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» відповідно до п. 7.4
договору має намір скористатися правом
на повернення товару.

В зв`язку з зим ПАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» було
повернуто товар позивачу, що
підтверджується актом № 4 приймання
повернення нафтопродуктів за
кількістю від 11.04.2012 р. (т.с. 1 арк. 148),
накладною на повернення № ТД-0000001 від
31.032012 р. (т.с. 1 арк. 147), та залізничною
накладною від 31.03.212 р. (т.с. 1 арк. 149).

Також позивачем складено розрахунок №
28 від 31.03.2012 р. коригування кількісних і
вартісних показників до податкової
накладної від 11.03.2012 р. № 3 до договору
від 05.03.2012 р. № 089лс-04/378 (т.с. 1 арк. 153).

З урахуванням викладеного позивач
правомірно зменшено доходи на суму 3395282
грн.

Відповідно до п. 140.2. ст. 140 Податкового
кодексу України у разі, якщо після
продажу товарів, виконання робіт,
надання послуг здійснюється будь-яка
зміна суми компенсації їх вартості, в
тому числі перерахунок у випадках
повернення проданих товарів чи права
власності на такі товари (результати
робіт, послуг) продавцю, платник
податку - продавець та платник податку -
покупець здійснюють відповідний
перерахунок доходів або витрат
(балансової вартості основних засобів)
у звітному періоді, в якому сталася
така зміна суми компенсації.

В зв'язку з чим позивачем правомірно,
відповідно до п. 140.2 ст. 140 ПК України
зменшено доходи на загальну суму 4264434,16
грн.

Актом перевірки встановлено порушення
позивачем ст. 138 ПК України в частині
завищення витрат за 4 кв. 2011 року в сумі
1715441 грн., по взаємовідносинам з
ТОВ «ХОРС-ЕНЕРДЖИ», а також в частині
завищення витрат в сумі 21824,70 грн. за 2
кв. 2012 р. по взаємовідносини з ТОВ «НВП
«АЛХІМ-СЕРВІС», податковий орган
посилається на відсутність підстав для
включення до складу витрат по
операціях з придбання товарів ТОВ «ТД
«АНК» з підприємствами, по
взаємовідносинам з якими не
підтверджено реальність здійснення
господарських відносин і які мають
ознаки «сумнівності» серед
постачальників 1-го ланцюга, в зв`язку з
встановленням відсутності об`єкта
оподаткування.

Судом встановлено наступне 30.09.2011 р. між
ТОВ «ТД «АНК» (покупець) та ТОВ
«Хорс-Енерджи» (продавець), укладено
договір купівлі-продажу суміші
нафтових відходів № 3009/11 та додатки до
нього (т.с. 1 арк. 155-163).

Відповідно до умов вищезазначеного
договору продавець зобов'язаний
продати та поставити а покупець
прийняти та сплатити суміш нафтових
відходів (товар) п. 1.1 договору.
Кількість та ціна товару визначається
сторонами у додатках до договору, які є
невід'ємними частинами до цього
договору.

Вказана господарська операція
підтверджується: податковими
накладними, видатковими накладним,
актами приймання-передачі,
товарно-транспортним накладними та
банківськими виписками з відміткою
банка (т.с. 1 арк. 164-242, т.с. 5).

Представником позивача у судовому
засіданні було зазначено, що між ТОВ
«ТД «АНК» та ТОВ «НВП «АЛХІМ-СЕРВІС»
були укладені усні угоди, щодо поставки
товару.

На виконання цих угод позивачем до
матеріалів справи надані наступні
документи: податкові накладні від
08.05.2012 р. № 40, від 16.05.2012 р. №№ 129, 127, 128, 126,
видаткові накладні від 27.07.2012 р. № 40, від
08.06.2012 р. № 126, від 23.05.2012 р. № 127, від 23.05.2013
р. № 128 та від 25.05.2012 р. № 129, рахунки -
фактури № С8/24048 від 24.04.2012 р., № С8/240414
від 24.04.2012 р., № 8240414 від 24.2012 р., № С8/240413
від 24.04.2012 р., № С8/23043 від 23.04.2012 р. та
банківські виписки (т.с. 234-250, т.с. 1-2, т.с.
3-12).

Зазначені первинні документи складені
у відповідності до вимог Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» і
містять необхідні обов'язкові
реквізити. Таким чином, зазначені
первинні документи підтверджують
реальність господарської операції між
ТОВ «ТД «АНК» та ТОВ «ХОРС - ЕНЕРДЖИ» і
ТОВ «НВП «АЛХІМ-СЕРВІС» та вказують про
рух активів між господарюючими
суб'єктами.

Згідно пп. 14.1.27 п. 4.1 ст. 4 Податкового
кодексу України витрати це сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України,
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності, інших витрат, крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з пп. 138.1.1 п. 138. 1 ст. 138 ПК України,
витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку та витрати
банківських установ.

В силу вимог п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподілених постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Пункт 139.1 ст. 139 ПК України встановлює
вичерпний перелік витрат платника
податку, що не враховується при
визначенні оподаткованого прибутку.
Серед таких обмежень витрати на
придбання товарів та виконаних робіт,
які були виключені відповідачем зі
складу витрат позивача, відсутні. Крім
того, відповідно до п. 140.5 ст. 140 ПК
України встановлення додаткових
обмежень щодо складу витрат платника
податку, крім тих, що зазначені в цьому
розділі, не дозволяється.

Відповідно до вимог пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
ПК України до складу витрат не
включаються витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Суд зазначає, що усі фінансово -
господарські документи, які оформлені
за наслідками здійснення позивачем
господарської діяльності, а саме
придбання у ТОВ «ХОРС - ЕНЕРДЖИ» і ТОВ
«НВП «АЛХІМ-СЕРВІС» товару
відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерську облік та фінансову
звітність в Україні».

Таким чином, ТОВ «ТД «АНК» правомірно
сформовано витрати за 4 кв. 2011 року на
суму 1715441 грн. з ТОВ «ХОРС-ЕНЕРДЖИ», а
також правомірно сформовано витрати у
сумі 21824,70 грн. за 2 кв. 2012 року з ТОВ «НВП
«АЛХІМ-СЕРВІС», а у Маріупольській ОДПІ
ГУ Міндоходів у Донецькій області ДПС
були відсутні передбачені законом
підстави для здійснення висновку про
завищення ТОВ «ТД «АНК» витрат за 4 кв.
2011 р. у сумі 1715 441 грн., та про завищення
витрат у сумі 21824,70 грн. за 2 кв. 2012 р.

Щодо посилання відповідача на те, що на
підставі актів перевірок контрагентів
позивача не підтверджено реальність
здійснення господарських відносин. Суд
зазначає, що зазначені в акті
перевірки: акт № 235/15-4/37435298 від 22.01.2013 р.,
що до перевірки ТОВ «ХОРС-ЕНЕРДЖИ» та
акт про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «НВП
«АЛХІМ-СЕРВІС» суду не надано.

Актом перевірки встановлено порушення
п. 138.1 ст. 138 ПК України в частині
завищення витрат загальну суму 1646056
грн., в тому числі за 3 кв. 2011 року - на
1221431 грн., 2 кв. 2012 року - на 424625 грн.,
податковий орган посилається на те, що
зазначення у первинних документах
товариства господарської операції з
придбання та продажу трансформаторів
та трансформаторних підстанцій
свідчить про не типовість таких
операцій для ТОВ «ТД «АНК», а
документування операцій з придбання
нетипової продукції та реалізації її
на експорт, нібито, здійснювалося ТОВ
«ТД «АНК» з метою отримання податкової
вигоди у вигляді мінімізації сплати
податкових зобов'язань з ПДВ.

Судом встановлено наступне 21.06.2010 р. між
ТОВ «ТД «АНК» (покупець) та ВАТ
«Укрелектроапарат» постачальник
укладений договір № 20/112-«З». Предметом
даного договору є постачання товару -
трансформаторних підстанцій (т.с. 1 арк.
126-129, т. с. 6 арк. 13).

На виконання умов договору позивачем
надано суду податкові накладні,
видаткові накладні специфікації та
платіжні документи (т.с. 2 арк. 6-8, 96-121,
т.с. 6 арк. 14-35). Зазначені первинні
документи складені у відповідності до
вимог Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і містять
необхідні обов'язкові реквізити.

Також позивачем надані до матеріалів
справи контракти, щодо реалізації
електротехнічного обладнання іншим
суб'єктами господарювання (т.с. 6 арк.
36-67).

Таким чином, зазначені первинні
документи підтверджують реальність
господарської операції між ТОВ «ТД
«АНК» та ПАТ «Укрелектроапарат» та
вказують про рух активів між
господарюючими суб'єктами.

Суд зазначає стаття 42 Конституції
України, передбачає, що кожен має право
на підприємницьку діяльність, яка не
заборонена законом.

Відповідно до Господарському кодексі
України визначено, що господарська
діяльність це діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність. Аналогічна норма
встановлена у пп. 14.1.36 п. 14.1. ст. 14 ПК
України.

Частинами першою-третьою статті 43 ГК
України передбачено, що підприємці
мають право без обмежень самостійно
здійснювати будь-яку підприємницьку
діяльність, яку не заборонено законом.
Особливості здійснення окремих видів
підприємництва встановлюються
законодавчими актами.

Відповідно до статті 44 ГК України
підприємництво здійснюється на основі:
вільного вибору підприємцем видів
підприємницької діяльності;
самостійного формування підприємцем
програми діяльності, вибору
постачальників і споживачів продукції,
що виробляється, залучення
матеріально-технічних, фінансових та
інших видів ресурсів, використання
яких не обмежено законом, встановлення
цін на продукцію та послуги відповідно
до закону; комерційного розрахунку та
власного комерційного ризику;
самостійного здійснення підприємцем
зовнішньоекономічної діяльності.

Виходячи з норм ПК України,
обов'язковими ознаками господарської
діяльності є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва; вона спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг;
результати зазначеної діяльності -
продукція, роботи чи послуги - мають
вартісний характер і цінове вираження;
її метою є досягнення економічних і
соціальних результатів та одержання
прибутку з огляду на наступне.

Господарська операція в свою чергу
визначається як факт підприємницької
та іншої діяльності, який викликає
зміни в структурі усіх ресурсів,
контрольованих підприємством, у
результаті вчинення якого очікується
отримання економічних вигод,
збільшення чи зменшення зобов'язань,
одержання фінансових результатів.
Таким чином, окрема господарська
операція може і не мати всіх ознак
господарської діяльності, зокрема,
обов'язковості отримання доходу
(прибутковості), а прибутковість кожної
окремої операції не є обов'язковою
ознакою господарської діяльності, яка
може включати і окремі збиткові
операції, здійснення яких викликано
об'єктивними причинами.

Згідно зі Статутом позивача основною
метою створення товариства є
виробнича, комерційна, посередницька,
фінансова і інша господарська
діяльність для отримання прибутку й
задоволення на його основі соціально -
економічних інтересів учасників та
працівників товариства.

Предметом діяльності товариства,
зокрема є оптова, дрібнооптова і
роздрібна торгівля товарами,
зовнішньоекономічна діяльність у
встановленому законом порядку.

Відповідно до Довідки АБ № 713594 з
ЄДРПОУ, виданої виконавчим комітетом
Маріупольської міської Ради, одним із
основних видів діяльності ТОВ «АНК» за
КВЕД є 46.90 неспеціалізована оптова
торгівля.

Відповідно до ч. 4 ст. 87 та ч. 3 ст. 88
Цивільного кодексу України а також ст. 4
ЗУ «Про господарські товариства»
статут товариства з обмеженою
відповідальністю є установчим
документом, в якому формулюється мета,
цілі і основні засади діяльності
Товариства, тому визначеність певного
виду діяльності у статуті позивача
виключає можливість кваліфікації цієї
діяльності як нетипової.

Також як вбачається з матеріалів
справи ТОВ «ТД «АНК» є офіційним
дилером ПАТ «Укрелектроапарат», що
передбачає надання ТОВ «ТД «АНК»
продавати продукцію (зокрема,
трансформатори), вироблену ПАТ
«Укрелектроапарат», відповідно до
сертифікату представника № 5 від 18.05.2011
р. (т.с 1 арк. 125).

Тому, придбання у ПАТ
«Укрелектроапарат» та подальша
реалізація на експорт ТОВ «ТД «АНК»
трансформаторів здійснено позивачем в
межах здійснення ним основної
господарської діяльності. Здійснення
даного виду господарської діяльності
відповідає меті та предмету діяльності
ТОВ «ТД «АНК» як юридичної особи,
визначеному в Статуті.

З урахуванням вищенаведеного
господарська операція між ТОВ «ТД
«АНК» та ПАТ «Укрелектроапарат»
здійснена у межах господарської
діяльності ТОВ «ТД «АНК», а висновки
акту перевірки є безпідставними.

До складу витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування, у
відповідності до приписів ст.138 ПК
України, належать, зокрема, витрати
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 ст. 138 ПК України.

Відповідно до п. 138.1.1. п. 138.1. ст. 138 ПК
України витрати операційної
діяльності включають, в тому числі
собівартість реалізованих товарів.

Відповідно до п.138.6. ст.138 ПК України
собівартість придбаних та
реалізованих товарів формується
відповідно до ціни їх придбання з
урахуванням ввізного мита і витрат на
доставку та доведення до стану,
придатного для продажу.

Пунктом 138.2. ст. 138 ПК України
встановлено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II ПК
України.

ТОВ «ТД «АНК» правомірно сформувало
витрати від здійснення господарської
операції з ПАТ «Укрелектроапарат» за
2011 рік, за 2 кв. 2012 року, як собівартість
придбаних товарів на загальну суму 1646056
грн.

Стаття 139 ПК України передбачає
вичерпний перелік витрат, що не
враховуються при визначенні
оподатковуваного прибутку.

Зокрема, пунктом 139.1.9 статті 139
визначено, що не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Отже, ТОВ «ТД «АНК» правомірно
сформовано витрати на суму в розмірі
1646056 грн.

Щодо встановленого порушення п. 198.5 ст.
198 ПК України щодо заниження податкових
зобов`язань з ПДВ за перевіряємий
період на 329211 грн., відповідач зазначає,
що у разі нездійснення у звітному
періоді операцій з експорту нетпової
продукції розрахунки з бюджетом по ПДВ
у такому звітному періоді були б більше
на 329211 грн.

Суд зазначає, п. 198.1 ст. 198 ПК України
передбачає право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, в тому числі у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України).

Згідно із п. 198.3 ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 ПК України, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 ПК України, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пп. 198.2 ст. 198 ПК України
датою виникнення права на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата події, яка відбулась
раніше: дата списання грошових коштів з
банківського рахунку; дата отримання
платником податку товарів (робіт,
послуг), що підтверджено податковою
накладною.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України
передбачено, що податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 198.6 ст. 196 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 ПК України) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими п.
201.11 ст. 201 ПК України.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України
встановлено, що відсутність факту
реєстрації платником податку -
продавцем товарів/послуг податкових
накладних в Єдиному реєстрі податкових
накладних та/або порушення порядку
заповнення податкової накладної не дає
права покупцю на включення сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту та не звільняє продавця від
обов'язку включення суми податку на
додану вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Під час здійснення господарської
операції ПАТ «Укрелектроапарат» було
видано позивачу та зареєструвало в
реєстрі податкових накладних
податкові накладні, та складено
розрахунок коригування кількісних та
вартісних показників до податкової
накладної від 30.06.2010 р. № 243.

Реалізація на експорт в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності є
визначальним фактором для їх
відображення в податковому обліку з
огляду на наступне.

Відповідно до абз. 1 ст. 10 Закону України
«Про зовнішньоекономічну діяльність»,
експорт (експорт товарів) - продаж
товарів українськими суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності
іноземним суб'єктам господарської
діяльності (у тому числі з оплатою в
негрошовій формі) з вивезенням або без
вивезення цих товарів через митний
кордон України, включаючи реекспорт
товарів.

Відповідно до статті 82 Митного Кодексу
України експорт (остаточне вивезення) -
це митний режим, відповідно до якого
українські товари випускаються для
вільного обігу за межами митної
території України без зобов'язань щодо
їх зворотного ввезення.

Відповідно до статті 195 пункту 195.1
підпункту 195.1.1 ПК України вивезення
товарів за межі митної території
України у митному режимі експорту
оподатковуються за нульовою ставкою.

Таким чином, сума придбання ТОВ «ТД
«АНК» товарів з урахуванням податку на
додану вартість не є більшою ніж сума
реалізації останнім цих товарів на
експорт, оскільки сплачений податок на
додану вартість при експорті підлягає
поверненню експортеру.

Отже, придбання у ПАТ
«Укрелектроапарат» та подальша
реалізація на експорт ТОВ «ТД «АНК»
трансформаторів здійснено товариством
в межах здійснення ним основної
господарської діяльності. Здійснення
даного виду господарської діяльності
відповідає меті та предмету діяльності
товариства як юридичної особи,
визначеному в статуті.

Таким чином, позивачем правомірно
віднесено віднесло до податкових
зобов`язань суму у розмірі 329211 грн.

Щодо порушення ст. 192 ПК України,
позивачем, а саме заниження податкових
зобов`язань на загальну суму 834437 грн.,
зменшення суми податкових зобов`язань
з ПДВ по наданню послуг (комісійної
винагороди) на суму 173830,40 грн. за
договором комісії з ТОВ «ЮНІОЙЛ» та
зменшення суми податкових зобов`язань
з ПДВ по поверненню товару (дизельного
топлива) від ПАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» на
суму 679056,43 грн.

Суд зазначає, що відповідно до п. 192.1 ст.
192 цього Кодексу якщо після постачання
товарів/послуг здійснюється будь-яка
зміна суми компенсації їх вартості,
включаючи наступний за постачанням
перегляд цін, перерахунок у випадках
повернення товарів/послуг особі, яка їх
надала, або при поверненні
постачальником суми попередньої
оплати товарів/послуг, суми податкових
зобов'язань та податкового кредиту
постачальника та отримувача
підлягають відповідному коригуванню.

За приписами пп. 192.1.1. п. 192.1 ст. 192 ПКУ,
якщо внаслідок такого перерахунку
відбувається зменшення суми
компенсації на користь платника
податку - постачальника, то
постачальник відповідно зменшує суму
податкових зобов'язань за результатами
податкового періоду, протягом якого
був проведений такий перерахунок, та
надсилає отримувачу розрахунок
коригування податку.

Відповідно до умов договору комісії №
1Ю від 02.04.2012 р. та усіх невід'ємних
додатків до нього сторони домовились
зменшити розмір комісійної винагороди
зі 100 грн. до 4 грн. з однієї придбаної
тони товару.

На виконання вищезазначених норм ТОВ
«ТД «АНК» були складені розрахунки:

- № 20 від 27.06.2012 р. коригування
кількісних і вартісних показників до
податкової накладної N 65 від 30.04.2012 р. на
суму ПДВ 146487,79 грн.;

- № 1Ю від 02.04.2012 р. коригування
кількісних і вартісних показників до
податкової накладної N 93 від 31.05.2012 р. на
суму ПДВ 27342,64 грн.

В зв»язку з вищенаведеним у ТОВ «ТД
«АНК» правомірно виникло право на
зменшення суми податкових зобов'язань
з ПДВ, а саме на суму 173830,40 грн.

Також відповідно до п. 7.4 договору ПАТ
«МК «АЗОВСТАЛЬ» у зв`язку із
незадоволенням якістю продукції
повернув її ТОВ «ТД «АНК». Та було
складено розрахунок № 28 коригування
кількісних і вартісних показників до
податкової накладної від 31.03.2012 р. на
суму податкових зобов`язань 679056,43 грн.

З урахуванням вищезазначеного у ТОВ
«ТД «АНК» правомірно виникло право на
зменшення суми податкових зобов'язань
з ПДВ, а саме на суму 679056,43 грн.

Таким чином, ТОВ «ТД «АНК» правомірно
віднесено до податкових зобов`язань
суму у розмірі 834437 грн.

Щодо порушення п. 198.2 п. 198.3 п. 198.6 ст. 198 ПК
України, стосовно взаємовідносин ТОВ
«ТД «АНК» з підприємствами, які мають
ознаки «сумнівності», а саме з ТОВ
«ХОРС-ЕНЕРДЖИ» та ТОВ «НВП
«АЛХІМ-СЕРВІС» на загальну суму 347451,94
грн.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, в тому числі у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України).

Згідно із пунктом 198.3 цієї ж статті
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39 ПК
України, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 ПК України,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до підпункту 198.2 статті 198 ПК
України датою виникнення права на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата події, яка
відбулась раніше: дата списання
грошових коштів з банківського
рахунку; дата отримання платником
податку товарів (робіт, послуг), що
підтверджено податковою накладною.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України
передбачено, що податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до статті 198 пункту 198.6 ПК
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України
встановлено, що відсутність факту
реєстрації платником податку -
продавцем товарів/послуг податкових
накладних в Єдиному реєстрі податкових
накладних та/або порушення порядку
заповнення податкової накладної не дає
права покупцю на включення сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту та не звільняє продавця від
обов'язку включення суми податку на
додану вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

В межах здійснення господарських
взаємовідносин ТОВ «ХОРС-ЕНЕРДЖИ»
видало ТОВ «ТД «АНК» та зареєструвало в
Реєстрі податкових накладних
податкові накладні.

Таким чином, ТОВ «ТД «АНК» правомірно
віднесено до податкового кредиту з
податку на додану вартість суму в
розмірі 343088,09 грн.

В межах здійснення господарської
операції ТОВ «АЛХІМ-СЕРВІС» видало
ТОВ «ТД «АНК» та зареєструвало в
Реєстрі податкових накладних
податкові накладні.

Таким чином, ТОВ «ТД «АНК» правомірно
віднесено до податкового кредиту з
податку на додану вартість суму в
розмірі 4364,94 грн.

Суд зазначає, що матеріалами справи не
підтверджується висновки акту
перевірки та відповідачем не доведено
суду порушення позивачем норм
Податкового кодексу на підставі яках
прийнято оскаржувані податкові
повідомлення - рішення.

Щодо посилання відповідача на
ненадання позивачем до перевірки
документів, які були надані ним суду, та
на ст. 44 ПК України, суд зазначає
наступне.

Згідно п. 44.6. ст. 44 ПК України у разі якщо
до закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не надає
посадовим особам контролюючого органу,
які проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Як встановлено судом, для проведення
перевірки позивачем були надані
документи які знайшли своє
відображення в акті перевірки.

Суду не надано доказів того, що під час
проведення перевірки відповідач
додатково надавав позивачеві запити із
вимогою про надання додаткових
первинних документів на підтвердження
здійснення господарських операцій.

Суд також зазначає, що під час
проведення перевірки платники
податків надають для перевірки ті
первинні документи, які, на їх думку та
по їх розумінню, підтверджують
господарські операції.

Під час судового розгляду справи суд, у
першу чергу, керується одним з
принципів адміністративного
судочинства - офіційне з'ясування всіх
обставин у справі, який викладений у ст.
11 КАС України та згідно якого суд
вживає заходи, необхідні для з'ясування
всіх обставин у справі, зокрема,
виявлення та витребування з власної
ініціативи доказів, яких, на думку суду,
не вистачає. Активна роль суду в
адміністративному судочинстві
зумовлена наявністю публічного
інтересу і необхідна для врівноваження
процесуального становища сторін.

Особливістю адміністративного
судочинства вважається те, що у
судовому процесі особі протистоїть
потужний адміністративний апарат. У
зв'язку з цим у сторін заздалегідь
складаються нерівні вихідні
можливості. Щоб збалансувати їх,
адміністративний суд повинен
відігравати активну роль у судовому
процесі з тим, щоб сприяти особі у
захисті її прав. Тому адміністративний
суд має вжити всіх передбачених
законом заходів, щоб порушені владою
права були захищені. Така роль суду
обумовлена тим, що переважно саме з
вини публічної адміністрації
виникають конфлікти або вона не вжила
достатніх заходів, щоб цьому запобігти.

Саме за таких обставин, до суду були
надані позивачем додаткові документи,
які були прийняті судом та долучені до
матеріалів справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 19.11.2013 року №
про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток підприємств на 1596421 грн., №
1 про зменшення суми від'ємного
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток у розмірі 385041 грн.,
№ про збільшення суми грошових
зобов'язань за платежем податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) на 1087955
грн., № про зменшення суми
від'ємного значення об'єкту
оподаткування податком на додану
вартість у розмірі 494433 грн. прийняті
відповідачем необґрунтовано, із
порушенням вимог чинного
законодавства, через що позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись Конституцією України,
Кодексом адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Азовська нафтова компанія" м.
Маріуполь до Маріупольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
недійсними податкових повідомлень -
рішень форми "Р" від 19.11.2013 року №
про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток підприємств на 1596421 грн., форми
"П" від 19.11.2013 року № 1 про
зменшення суми від'ємного значення
об'єкту оподаткування податком на
прибуток у розмірі 385041 грн., форми "Р"
від 19.11.2013 року № про збільшення
суми грошових зобов'язань за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на 1087955 грн., форми "П" від 19.11.2013
року № про зменшення суми
від'ємного значення об'єкту
оподаткування податком на додану
вартість у розмірі 494433 грн. -
задовольнити повністю.

Визнати недійсним та скасувати
податкове повідомлення - рішення форми
"Р" від 19.11.2013 року № про
збільшення суми грошового зобов'язання
за платежем податок на прибуток
підприємств на 1596421 грн.

Визнати недійсним та скасувати
податкове повідомлення - рішення форми
"П" від 19.11.2013 року № 1 про
зменшення суми від'ємного значення
об'єкту оподаткування податком на
прибуток у розмірі 385041 грн.

Визнати недійсним та скасувати
податкове повідомлення - рішення форми
"Р" від 19.11.2013 року № про
збільшення суми грошових зобов'язань
за платежем податок на додану вартість
із вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на 1087955 грн.

Визнати недійсним та скасувати
податкове повідомлення - рішення форми
"П" від 19.11.2013 року № про зменшення
суми від'ємного значення об'єкту
оподаткування податком на додану
вартість у розмірі 494433 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Азовська нафтова компанія» м.
Маріуполь судовий збір в розмірі 4588,50
грн.

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошена вступна та
резолютивна частини у судовому
засіданні 02 квітня 2014 року в
присутності представників сторін.

Повний текст постанови складено та
підписано 04 квітня 2014 р.

Постанова може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Олішевська B.В.