Справа № 872/15031/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2014 рокусправа № 804/7453/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Щербака
А.А. Малиш Н.І.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну Головного управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області на ухвалу
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03 червня 2013
року у справі № 804/7453/13-а за
адміністративним позовом Головного
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області до ОСОБА_1
про стягнення переплати пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року Головне
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області (далі -
позивач) звернулося до
адміністративного суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_1 (далі - відповідач)
до бюджету Пенсійного фонду України
переплату пенсії в сумі 1801 грн. 30 коп..

Ухвалою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
червня 2013 року у відкритті провадження
в адміністративній справі за позовною
заявою Головного управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області відмовлено
на підставі п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати ухвалу Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
червня 2013 року у справі № 804/7453/13-а та
постановити нову ухвалу, якою відкрити
провадження у справі. Вказував на те, що
при вирішенні питань щодо повернення
надміру сплачених коштів (пенсій)
органи Фонду виконують владні
повноваження, якими наділені
відповідно до чинного законодавства, а
тому даний спір слід вирішувати в
порядку адміністративного
судочинства.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи та вимоги
апеляційної скарги, наполягав на її
задоволенні.

Відповідач про дату час та місце
розгляду апеляційної скарги був
повідомлений належним чином, в судове
засідання не з'явився.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню. Так суд першої
інстанції, відмовляючи у відкритті
провадження, зазначив що спір між
сторонами підлягає вирішенню в порядку
цивільного а не адміністративного
судочинства, і з таким висновком
погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини 1
ст. 3 КАС України, справою
адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

Юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема на спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених Конституцією та
законами України.

В позовній заяві позивач просить
стягнути з відповідача надмірно
виплачену суму пенсії, призначеної
ОСОБА_2 відповідно до Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб", котру ОСОБА_1
отримувала ні підставі довіреності,
виданої чоловіком, після смерті
останнього. Позовні вимоги
обґрунтовувались посиланням на норми
цивільного кодексу України, зокрема на
п. 5 ч. 1, ч. 3 ст. 248 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої,
представництво за довіреністю
припиняється у разі смерті особи, яка
видала довіреність. У разі припинення
представництва за довіреністю
представник зобов'язаний негайно
повернути довіреність.

Статтею 1166 Цивільного кодексу
України передбачено, що майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно статті 15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

З наведеного виходить, що між
сторонами виник цивільно-правовий
спір, оскільки позивач в порушення ст..
248 Цивільного кодексу України
продовжував використовувати
довіреність, котра втратила чинність,
що призвело до зайво виплачених коштів
та завдало матеріальної шкоди
відповідачу. Відтак, спір в цій частині
вимог не породжує правовідносин, що
можуть бути предметом спору, який
повинен розглядатися за правилами
адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги,
викладені позивачем, висновків суду
першої інстанції не спростовують.

З урахуванням викладеного,
колегія суддів вважає, що оскаржена
ухвала суду першої інстанції, прийнята
у відповідності до вимог
процесуального законодавства України,
і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1. ст.199 ст. ст. 200, 205,
206 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
червня 2013 року у справі № 804/7453/13-а -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст ухвали виготовлено
05.02.2014р..

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.І. Малиш