Справа № 821/177/14
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 р. 14 год.30 хв.м. ХерсонСправа
№ 821/177/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Рябчич А.М.,

за участю представників:

позивача - Марухненко І.П.,

відповідача - Пєріна А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бериславський
зерновий термінал" до Новокаховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
(Бериславське відділення) про
скасування податкових повідомлень -
рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Бериславський
зерновий термінал" (далі - позивач, ТОВ
"Бериславський зерновий термінал")
звернулось до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Новокаховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (Бериславське відділення) (далі
- відповідач, Новокаховська ОДПІ), у
якому просить скасувати податкові
повідомлення - рішення від 09.01.2014 року -

- № про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість всього на загальну суму 525815,00
грн., в тому числі за основним платежем
у сумі 42012,00 грн. та за штрафними
санкціями у сумі 10503,00 грн.;

- № про збільшення грошового
зобов'язання з податку на прибуток
всього на загальну суму 60393,00 грн., в
тому числі за основним платежем у сумі
48314,00 грн. та за штрафними санкціями у
сумі 12079,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
вказує на безпідставність висновків
податкового органу щодо нереальності
господарської операції з контрагентом
ПП "Міламіс", оскільки при проведені
перевірки ревізором - інспектором не
з'ясовано усіх фактичних обставин щодо
здійснення позивачем господарських
операцій, односторонньо та не в повному
обсязі досліджено первинні документи,
невірно застосовано до спірних
правовідносин норми чинного
законодавства, що призвело до
безпідставного визначення грошового
зобов'язання з податку на прибуток та
податку на додану вартість та
застосування штрафних санкцій. При
цьому, позивач вказує, що акт перевірки
ПП "Міламіс", на який посилається
податковий орган, при встановлені
порушення порядку формування валових
витрат та податкового кредиту не може
бути доказом таких порушень, оскільки
акт від 02.12.20144 року №82/15-2/31652950 "Про
неможливість підтвердження факту
реального здійснення господарських
операцій з суб'єктами господарювання
ПП "Міламіс" щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків у вересні 201 року" скасовано
судовим рішенням, яке набрало законної
сили.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги та
просила їх задовольнити.

Відповідач надав письмові заперечення,
в яких зазначає, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
прийняті з додержанням норм чинного в
Україні законодавства, оскільки в ході
перевірки ТОВ "Бериславський зерновий
термінал" не підтверджено товарність
господарської операції з
контрагентом ПП "Міламіс", а тому
встановлено заниження нарахованої до
сплати суми ПДВ за вересень 2011 року на
суму 42012,33 грн. та заниження податку на
прибуток на суму 48314,00 грн.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав письмові
заперечення та просив у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши думку представників сторін,
з'ясувавши всі фактичні обставини на
яких ґрунтується позов та заперечення,
дослідивши норми законодавства, які
регулюють дані правовідносини та їх
застосування сторонами, суд приходить
до висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Бериславський зерновий термінал"
зареєстроване як юридична особа 11.03.2010
року Виконавчим комітетом Херсонської
міської ради, перебуває на обліку в
податковому органі та є платником
податку на додану вартість згідно
свідоцтва №200022322 від 03.02.2012 року.

Судом встановлено, що відповідно до пп.
20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.78.1.1, п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 ст.
79 Податкового кодексу України, та на
підставі наказу Новокаховської ОДПІ,
фахівцями податкового органу було
проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку ТОВ
"Бериславський зерновий термінал" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при проведених
взаєморозрахунках з контрагентом ПП
"Міламіс" за вересень 2011 року, за
результатами якої складено акт від
18.12.2013 року №217/22/36944976 (далі - акт
перевірки).

Висновками даного акту є встановлені
порушення, а саме:

1) п. 138.2 ст. 138, пп.14.1.27 Податкового
кодексу України, встановлено завищення
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкту оподаткування в ІІ-ІІІ
кварталах 2011 року на суму 210061,67 грн., та
донараховано податок на прибуток в
сумі 48314,00 грн.;

2) п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1-200.2 ст. 200
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено суму
податкового кредиту та відповідно
занижено задекларовану суму ПДВ, що
підлягає сплаті до бюджету за вересень
2011 року на суму 42012,33 грн.

На підставі вказаних висновків
податковим органом були прийняті
податкові повідомлення - рішення від
09.01.2014 року № про збільшення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість всього на загальну
суму 525815,00 грн., в тому числі за основним
платежем у сумі 42012,00 грн. та за
штрафними санкціями у сумі 10503,00 грн.;
№ про збільшення грошового
зобов'язання з податку на прибуток
всього на загальну суму 60393,00 грн., в
тому числі за основним платежем у сумі
48314,00 грн. та за штрафними санкціями у
сумі 12079,00 грн.

Оцінюючи правомірність прийняття
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень, суд виходить з встановлених в
ході розгляду справи фактичних
обставин та їх узгодженості з діючими
положеннями податкового
законодавства.

Правила формування валових витрат
платниками податку на прибуток
підприємств та податкового кредиту з
01.04.2011 року врегульовані положеннями
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. за № 2755-VІ ( далі - ПК України).

Виходячи зі змісту положень
Податкового кодексу витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником) (п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 14.1.181. п. 14.1. ст. 4
Податкового кодексу України
встановлено, що податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Для визначення права підприємства на
податковий кредит та підстав для
формування складу валових витрат по
проведеним господарським операціям з
постачальниками необхідно встановити
наявність в сукупності таких
обов'язкових підстав:

- здійснення операції з придбання
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та їх оплата (пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. п.
198.1, 198.2, п. 198.3 ст. 198, п.201.1 ст. 201 ПК
України);

- наявність належним чином оформлених
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
та податкової накладної (п. 138.2 ст. 138, п.
198.6 ст. 198 ПК України);

- придбання товарів (робіт, послуг) для
використання в господарській
діяльності платника податку - покупця,
шляхом відображення їх в обліку та
підтвердження відповідними
документами ( п. 44.1. ст. 44, пп. 139.1.9 п. 139.1
ст. 139 п. 198.3 ст. 198, п. 201.11 статті 201 ПК
України).

Як вбачається з матеріалів справи,
20.08.2011 року ТОВ "Бериславський зерновий
термінал" (за договором - замовник) було
укладено з ПП "Міламіс" (за договором -
виконавець) договір за №26/08-01 на
виконання хімічних робіт, згідно умов
якого виконавець здійснює комплекс
хімічних робіт складських приміщень,
загальним об'ємом 148400,00 м3, направлені
на винищення зараження зернових
культур замовника ємністю 20000 тонн,
вартість виконаних робіт складає 252074,00
грн., в тому числі ПДВ 42012,33 грн.,
виконання робіт оформлюється актом
приймання - передачі виконаних робіт,
оплата здійснюється в безготівковій
формі до 10.11.2011 року після підписання
акту приймання - передачі виконаних
робіт.

На виконання умов вищевказаного
договору ПП "Міламіс" у вересні 2011 року
були надані послуги з проведення
хімічних робіт всього на загальну суму
252074,00 грн., в тому числі ПДВ 42012,33 грн., що
підтверджується наданими до
матеріалів справи копіями акту
приймання - передачі виконаних робіт по
договору на виконання хімічних робіт
№26/08-01 від 26.08.2011 року та податкової
накладної від 30.09.2011 року №41.

Розрахунки за отриманий товар були
здійснені у безготівковій формі, що
підтверджується наданими до
матеріалів справи банківськими
виписками.

Згідно довідки з ЄДРПОУ АБ №500247 одним
із основних видів діяльності ТОВ
"Бериславський зерновий термінал" за
КВЕД-2010 є складське господарство, тому
виходячи з пояснень представника
позивача, судом встановлено, що
отримання від ПП "Міламіс" послуги щодо
хімічної обробки зерна та приміщень
обумовлено дотримання санітарних норм
при здійсненні складського
господарства.

Отже, судом встановлено, що виконання
господарської операції між позивачем
та його контрагентом підтверджується
належним чином оформленими первинними
документами щодо отримання послуг, їх
оплату з урахуванням суми податку на
додану вартість.

Суд зазначає, що між сторонами
відсутній спір про наявність у
позивача первинних документів, які
підтверджують отримання від ПП
"Міламіс" вказаних послуг, проте, на
думку податкового органу, надання
вказаних послуг ПП "Міламіс" не
відбулось внаслідок відсутності у
вказаного контрагента ознак
господарської діяльності через
відсутність необхідних для цього
виробничих, технічних та трудових
ресурсів, що підтверджується актом про
неможливість підтвердження факту
реального здійснення господарських
операцій суб'єкта господарювання ПП
"Міламіс" щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків у вересні 2011 року від 02.1.

Суд не погоджується з вказаною
позицією податкового органу, виходячи
з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Акти податкових перевірок контрагента
позивача не є достатніми доказами в
підтвердження доводів податкового
органу про нереальність виконання угод
між позивачем та його контрагентом, і
не є підставою для визнання показників
звітності позивача непідтвердженим,
тому як доказами порушення правил
податкової звітності є виключно
матеріали перевірок платника податків,
проведених з дослідженням його
первинних бухгалтерських документів.

Жодних доказів про самостійне
дослідження відповідачем обставин
укладання договорів позивачем ,
предмету правочинів, змісту прав та
обов'язків сторін за ними, повноважень
фізичних осіб, які від імені суб'єктів
господарювання укладали ці правочини,
обізнаності суб'єктів господарювання
щодо обставин діяльності один одного,
дійсних намірів сторін правочинів,
наявності чи відсутності розумних
економічних чинників на укладання
правочинів, подальшого руху сплачених
позивачем грошових коштів,
відповідачем в акті перевірки позивача
не наведено.

На жодну зі сторону цивільно-правової
угоди, яка є платником податків, не
покладено обов'язку перевірки
відповідності установчих документів
контрагента та дотримання ним вимог
податкового і іншого законодавства, у
тому числі щодо фактичного перебування
за юридичною адресою.

Чинне податкове законодавство не
пов'язує право платника на податковий
кредит та валові витрати з фактичним
знаходженням
підприємства-постачальника за
юридичною адресою та в залежність від
того, за рахунок яких ресурсів (власних
або залучених) здійснюється поставка
товарів або виконуються роботи
постачальником. Посилання ДПІ на
відсутність у постачальника позивача
об'єктивної можливості для виконання
поставок товарів в силу відсутності
основних засобів та робочого персоналу
також не можна розцінювати як доказ
фіктивності спірних операцій.
Укладення трудового договору не є
єдиним способом залучення фізичних
осіб до вчинення необхідних дій в
процесі виконання поставки, а
відсутність у власності нерухомого та
рухомого майна не є єдиним доказом
виникнення у цього витрат, пов'язаних
зі збереженням або перевезенням товару
від постачальника до покупця.

За таких обставин висновок податкового
органу про безтоварний характер
спірних операцій з поставки товару
позивачеві ґрунтується на
неправильній юридичній оцінці
обставин справи.

Суд відмічає, що подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з ціллю отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах.

Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаним судом недійсним
(презумпція правомірності).

Підстав, з якими закон пов'язує
недійсність (нікчемність) договору,
контролюючим органом в акті перевірки
не зазначено, судових рішень, що набули
законної сили, яким договори, що
укладалися між позивачем та його
контрагентом визнані недійсними судом
обох інстанцій не надано.

Відповідно до ч.1 ст.69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Крім того, суд приймає до уваги ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05.06.2013 року
по справі №2а-3673/12/2170 за позовом ПП
"Міламіс" до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Херсонської
області Державної податкової служби,
якою залишено без змін постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 07.11.2012 року
про визнання протиправними дій ДПІ у м.
Херсоні по проведенню зустрічної
звірки ПП "Міламіс" з питань
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за вересень 2011
року та дій щодо складання акту від
02.12.20144 року №82/15-2/31652950 "Про
неможливість підтвердження факту
реального здійснення господарських
операцій з суб'єктами господарювання
ПП "Міламіс" щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків у вересні 201 року", та
скасування акту від 02.12.2011 року
№82/15-2/31652950.

Враховуючи, що обґрунтованість та
правомірність судження суб'єкта
владних повноважень про нереальність
господарської операції між позивачем і
його контрагентами не знайшла свого
підтвердження здобутими по справі
доказами, то суд приходить до висновку
про необґрунтованість дій ДПІ по
визначенню грошового зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 48314,00 грн. та
з податку на додану вартість в сумі
42012,00 грн.

Оскільки у податкового органу не було
законних підстав для визначення в
оскаржуваних податкових повідомленнях
- рішеннях зобов'язань з податку на
додану вартість та податку на прибуток
приватних підприємств, а тому не має
підстав і для застосування до позивача
відповідно до ст. 123 Податкового
кодексу України штрафних санкції
згідно оскаржуваних податкових
повідомлень - рішень.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не доведено правомірність
прийнятих податкових
повідомлень-рішень від 09.01.2014 року
№ та №, а тому суд приходить
до висновку про задоволення позовних
вимог ТОВ "Бериславський зерновий
термінал".

Керуючись ст.ст. 2-14, 71, 159-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення від 09.01.2014 року № про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість за основним
платежем у сумі 42012,00 грн. та за
штрафними санкціями у сумі 10503,00 грн.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення від 09.01.2014 року № про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на прибуток за основним
платежем у сумі 48314,00 грн. та за
штрафними санкціями у сумі 12079,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бериславський
зерновий термінал" (ідентифікаційний
код 36944976) судові витрати зі сплати
судового збору в сумі 225,82 грн. (двісті
двадцять п'ять гривень 82 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 07 квітня 2014 р.

Суддя
Дубровна
В.А.

кат. 8.3.1