Справа № 872/8198/13
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2014 рокусправа № 2а-814-283-2012

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Чепурнова
Д.В. Поплавського В.Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Ленінському району на
постанову Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 23 лютого 2012 року у
справі № 2а/0814/395/2012;0814/311/2012 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Ленінському району про
визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 23 лютого 2012 року позов
задоволено частково, визнано
неправомірними дії відповідача щодо
відмови у перерахунку позивачу
державної та додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю, відповідно до
ст.ст.50,54 «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» ,
з 26.06.2011 року та зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
державну пенсію у розмірі не менше 6
мінімальних пенсій за віком відповідно
до ст.ст. 50,54 «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров', у розмірі 50% мінімальної пенсії
за віком, відповідно до ст..50 казаного
Закону , з 26.06.2011 року по 23.07.2011 року ,
тобто до зміни в законодавстві , з
урахуванням раніше здійсненних виплат.

Не погоджуючись з зазначеним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, та прийняти нову
, якою задовольнити її позовні вимоги.

Відповідно до п.4 ч. 8 ст.183-2 КАС України
апеляційні скарги у справах,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої цієї статті, розглядаються
апеляційними судами в порядку
письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції залишенню без змін з
наступних підстав.

Згідно зі ст.198 ч.1 п.1 та ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
позивач має статус особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1-ї категорії та є інвалідом
3 групи захворювання внаслідок
Чорнобильської катастрофи, у зв'язку з
чим перебуває на обліку в Управління
праці та соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Ленінському району і одержує державну
пенсію по інвалідності 3 групи,
призначену йому на підставі статті 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-ХІІ (далі - Закон №
796-ХІІ) а також додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, призначену
на підставі статті 50 цього Закону як
інваліду 3 групи.

У відповідності до ст. 49 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

За змістом ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії 1, інвалідам I
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах - 100 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
встановлено, що в усіх випадках розмір
пенсії для інвалідів І групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 10
мінімальних пенсій за віком.

Всупереч ст. ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному відповідно до
Постанов Кабінету Міністрів України №1
від 03 січня 2002 року та № 530 від 28 травня
2008 року, а не в кратному відношенні до
мінімальної пенсії за віком, як того
вимагає вказаний Закон.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають ст.ст. 50,54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанови Кабінету
Міністрів України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Зі змісту ст.ст. 50,54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»випливає,
що під час визначення розміру пенсій за
основу їх нарахування береться
мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Ленінському району -залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 23 лютого 2012 року у
справі № 2а/0814/395/2012;0814/311/2012 - залишити
без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені статтею 212
КАС України.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський