Справа № 543/1182/13-а
Суддя: Грузман Т. В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2014
сел. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської
області в складі головуючого судді
Грузман Т.В., при секретарі судового
засідання Слинько Ю.Ю., розглянувши у
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Полтавської митниці
Міністерства доходів України в особі
заступника начальника Полтавської
митниці Міністерства доходів України
начальника управління боротьби з
контрабандою та митними
правопорушеннями Кіки Сергія
Леонідовича про скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення та закриття справи,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом посилаючись на
те, що 02.10.2013 року головним інспектором
відділу провадження у справах про
порушення митних правил Управління
боротьби з контрабандою та митними
порушеннями Полтавської митниці
Міндоходів був складений протокол
№0156/80600/13 про скоєння позивачем
правопорушення передбаченого ч. З ст. 470
Митного кодексу України, але без його
участі, чим були порушені права
позивача як учасника процессу. Згідно
протоколу його вина полягала в тому, що
він перевищив встановлений п. 1 ч. 1 ст.95
Митного кодексу України 10-денний
термін доставки автомобіля, що
перебуває під митним контролем до
митного органу призначення (пункту
вивезення за межі митної території
України) більш ніж на 10 діб. Згідно
постанови у справі про порушення
митних правил № 0156/80600/13 від 29 листопада
2013 року винесеної заступником
начальника Полтавської митниці
Міндоходів-начальником управління
боротьби з контрабандою та митними
правопорушеннями Кіки С.Л. позивач був
підданий адміністративному стягненню
у вигляді штрафу розміром п'ятсот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян на суму 8500 гривень за
порушення митних правил передбачених
ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

З постановою позивач не згідний,
оскільки вважає, що в його діях не було
події та складу правопорушення.
Відповідач у своїй постанові
посилається, як на встановлений факт та
як на доказ існування протиправності в
його діях, на те, що автомобіль
«Фольксваген - Пассат , кузов НОМЕР_1,
реєстраційний № НОМЕР_2 був
переміщений на в'їзд на митну територію
України по «зеленому коридору» в
транзитному режимі, а отже позивач мав
зобов'язання в 10- денний строк видалити
його за межу митної території України,
чого не зробив.

Доводи позивача про те, що даний
автомобіль був ввезений по «зеленому
коридору» в режимі використання його
за комерційним призначенням,
залишилися поза увагою і належно не
були оцінені. Відповідач не взяв до
уваги, крім його доводів щодо
переміщення автомобіля в режимі
комерційного призначення, також і
наявні у документи, що підтверджують
слідуючі обставини: агентський договір
№ 1/10/12 від 1.10.2012 року, довіреність на
право керування автомобілем,
командировочне посвідчення, шляховий
лист. Ці документи пред'являлися на
митниці. При цьому відповідач не
задовольнив клопотання про
витребування первинних документів з
Відділу митного оформлення №2 митного
поста «Ягодин», а обмежився
інформаційним листом цієї ж митниці та
витягом з програмно-інформаційного
комплексу «Автотранспортні засоби».
Інформація зазначена в цих документах
не є об'єктивною. Крім цього, орган який
виносив постанову, повинен був
витребувати обов'язково на
підтвердження своєї версії про
транзитне перетинання автомобілем
кордону заповнену декларацію про
транзит у відповідності до положень ст.
92 Митного кодексу України. Неповнота
вияснення цих важливих обставин
потягла за собою і прийняття
неправомірного рішення по справі.

У судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив їх задовільнити,
посилаючись на обставини викладені в
позові. У суді вказав, що
переміщивувався через кордон разом зі
своїм керівництвом, саме керівник
вирішував по якому «коридору» має
рухатись автомобіль. Чому автомобіль
перетнув кордон з обмеженням
перебування на території України
строком 10 днів, зазначити не може,
оскільки на митному посту надав
митникам всі необхідні документи, що
давали б право перебувати автомобілю
на території України на протязі 1 року.
Оскільки позивач працевлаштований за
межами України на надав на митниці
відповідний агентський договір, то
автомобіль міг експлуатувати на
території України ще 1 рік. Чому митники
самостійно вказали перетин кордону в
режимі «транзит», вказати не може.
Припускає, що вказане здійснено за
вказівкою Президента України та не
одна особа в державві має подібні
проблеми.

Представник відповідача на розгляд
справи не з'явився, проте надав заяву
про розгляд справи за його відсутності
та заперечення, згідно яких вважає свої
дії правомірними.

Суд заслухавши позивача, розглянувши
матеріали справи прийшов до висновку
про відмову у задоволенні позову через
нижченаведені обставини.

Судом встановлено, що 25.09.2013 року
співробітниками УДАІ УМВС України в
Полтавській області в м. Миргород
Полтавської області був зупинений
автомобіль «Фольксваген Пассат», кузов
№ НОМЕР_1, реєстраційний НОМЕР_2, під
керуванням громадянина України ОСОБА_1.

Згідно постанови у справі про
порушення митних правил № 0156/80600/13 від 29
листопада 2013 року винесеної
заступником начальника Полтавської
митниці Міндоходів-начальником
управління боротьби з контрабандою та
митними правопорушеннями Кіки С.Л.
позивач був підданий
адміністративному стягненню у вигляді
штрафу розміром п'ятсот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян на суму 8500 гривень за
порушення митних правил передбачених
ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.
Вказана постанова винесена з
урахуванням листа №14/1.4-10/3071 від 30.09.13
Ягодинської митниці Міндоходів, згідно
наявної інформації в АСМО „Інспектор
2006" о 5:44 год. 07.12.2012 автомобіль VW PASSAT,
кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2, переміщував
на в'їзд в Україну по «зеленому
коридору» м/п «Ягодин» громадянин
ОСОБА_1. Згідно витягу з
програмно-інформаційного комплексу
«Автотранспортні засоби» Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Департамента митної справи Міндоходів
додається, документів, що стосуються
переміщення 07.12.2012 вказаного
автомобіля в справах м/п «Ягодин» не
виявлено. Таким чином, переміщення
вказаного автомобіля по «зеленому
коридору» позивачем та відсутність у
розділі «Примітки» Електронного
журналу пасажирського пункту пропуску
даних про документи, що підтверджували
б комерційне призначення автомобіля
або сплату митних платежів, свідчить
про те, що автомобіль ввезено на митну
територію України в режимі «транзит»
на строк визначений статтею 95 Митного
кодексу України.

Відсутність будь-яких документів на
кордоні обумовлена ввезенням
позивачем 07.12.12 року даного автомобіля
на митну територію України по
спрощеному каналу митного контролю
«зелений коридор».

Згідно ст.10 глави III Додатку С Конвенції
про тимчасове ввезення прийнятої 26.06.90
(далі Конвенція), у м. Стамбулі
зазначено - кожна Договірна Сторона має
право робити застереження відповідно
до статті 29 цієї Конвенції стосовно:

(a) Підпункту а статті 2 стосовно
тимчасового ввезення для комерційного
використання наземних транспортних
засобів і рухомого складу залізничного
транспорту;

(b) Статті 6 стосовно тимчасового
ввезення наземних транспортних
засобів для комерційного використання
і транспортних засобів приватного
використання.

Відповідно до ст. 1 додатка С до
Конвенції про тимчасове ввезення від
26.06.1990, п. 59 ст. 4 Митного кодексу України,
транспортним засобом комерційного
призначення є будь-яке судно (у тому
числі самохідні та несамохідні ліхтери
та баржі, а також судна на підводних
крилах), судно на повітряній подушці,
повітряне судно, автотранспортний
засіб (моторні транспортні засоби,
причепи, напівпричепи) чи рухомий склад
залізниці, що використовуються в
міжнародних перевезеннях для платного
транспортування осіб або для платного
чи безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів
разом з їхніми звичайними запасними
частинами, приладдям та устаткуванням,
а також мастилами та паливом, що
містяться в їхніх звичайних баках
упродовж їхнього транспортування
разом із транспортними засобами
комерційного призначення.

Згідно ст.1 Закону України «Про
автомобільний транспорт» N 2344-ІП від
05.01.2001р. визначено поняття міжнародні
перевезення пасажирів і вантажів -
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом з перетином
державного кордону. Згідно ст. 53 даного
Закону, - організацію міжнародних
перевезень пасажирів і вантажів
здійснюють перевізники відповідно до
міжнародних договорів України з питань
міжнародних автомобільних перевезень,
та при виконанні міжнародних
перевезень вантажів резиденти України
повинні мати: ...документи на вантаж.
Згідно ст. 59 даного Закону - резиденти
України, які здійснюють міжнародні
перевезення пасажирів чи вантажів, та
(або) фахівці, призначені ними
відповідальними за організацію та
безпеку перевезень, повинні мати
документ, що засвідчує їхню
кваліфікацію, вимоги до якої та порядок
її підтвердження визначає центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері транспорту.

Оцінюючи зміст агентського договору №
1/10/12 від 01.10.12 між фірмою VAB «EVROPROFIT»
(«Принципал») та ОСОБА_1 («Комерційний
агент») суд звернув увагу, що вказаним
договором передбачено, що Комерційний
агент зобов'язаний за дорученням
Принципала укладати з третіми особами
договора щодо організації культурних
заходів для співробітників компанії,
переклади для компанії, надавати
консалтингові послуги міжнародного
правового характеру, а також
здійснювати збір інформації по
секторам ринку, які викликають
зацікавленість Принципала. Зазначена
мета договору не відповідає нормам
Конвенції та Митного кодекса України,
відповідно до яких транспортні засоби
комерційного призначення
використовуються для міжнародних
перевезень пасажирів і вантажів з
перетином митного кордону.

Пунктом (а) статті 8 Додатка С до
Конвенції та частиною третьою статті 189
Митного кодексу України визначено, що
тимчасове ввезення транспортних
засобів комерційного призначення на
митну територію України допускається
за умови, що такі транспортні засоби не
використовуватимуться для внутрішніх
перевезень на митній території
України. Згідно ст.1 Закону України «Про
автомобільний транспорт» N 2344-ІІІ від
05.01.2001р.(далі Закон) внутрішні
перевезення - перевезення пасажирів і
вантажів між населеними пунктами,
розташованими на території однієї
держави. Згідно даних
програмно-інформаційного комплексу
«Автотранспортні засоби» Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Департамента митної справи Міндоходів,
- автомобіль «Фольксваген Пассат»,
кузов № НОМЕР_1, реєстраційний НОМЕР_2, з
моменту вввезення гр. ОСОБА_1 на митну
територію України у період 07.02.12 по
14.03.2014 жодного разу не перетинав митний
кордон України.

Крім того, згідно ст. 10 глави III Додатку
С Конвенції про тимчасове ввезення
прийнятої 26.06.90(далі Конвенція), у м.
Стамбулі подальше вивезення
транспортних засобів комерційного
використання відбувається відразу ж
після закінчення транспортних
операцій. для яких вони були ввезені.
Позивачем не надані документи, які
згідно ч.б п. 1 ст.104 МК України
підтверджують мету тимчасового
ввезення даного автомобіля у якості
транспортного засобу комерційного
використання. Також відсутні
документі, які згідно ч.2 ст. 108 МК
України підтверджують строк
тимчасового ввезення зазначеного
автомобіля як транспортного засобу
комерційного використання
встановлений митним органом з
урахуванням того, що цей транспортний
засіб повинен бути реекспортований
відразу ж після закінчення
транспортних операцій, для яких він був
ввезений.

Крім того, згідно вимог Інструкції про
порядок реєстрації представництв
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, затвердженої наказом
Міністерства зовнішніх економічних
зв'язків і торгівлі України від 18 січня
1996 року N ЗО, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 24 січня
1996 р. за N 34/1059, -у разі реєстрації
представництва іноземного суб'єкта
господарської діяльності заявнику
видається Свідоцтво з відповідним
номером, яке є підставою для звернення
до митних органів з метою тимчасового
ввезення на територію України майна та
устаткування, необхідних для
службового користування. Крім того
згідно вимог зазначеного наказу,
Представництво суб'єкта господарської
діяльності не є юридичною особою і не
здійснює самостійно господарської
діяльності, у всіх випадках воно діє
від імені і за дорученням іноземного
суб'єкта господарської діяльності,
зазначеного у свідоцтві про
реєстрацію, і виконує свої функції
згідно із законодавством України.
Представництво іноземного суб'єкта
господарської діяльності в Україні
може здійснювати функції, пов'язані з
виконанням представницьких послуг,
тільки в інтересах іноземного суб'єкта
господарської діяльності, зазначеного
у Свідоцтві. У разі здійснення
представництвом господарської
діяльності на території України таке
представництво повинно стати на облік
у податковому органі за своїм
місцезнаходженням у порядку,
установленому центральним податковим
органом У країни, та набути статусу
постійного представництва. ОСОБА_1
також не були надані документи, які
підтверджують наявність реєстрації на
Україні представництва фірми VAB
«EVROPROFIT» .

Таким чином, позивачем під час
переміщення 07.12.2012 через митний кордон
України не здійснювалось міжнародне
перевезення з платного
транспортування осіб або платного чи
безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів
автомобілем «Фольксваген Пассат»,
кузов № НОМЕР_1. реєстраційний №
НОМЕР_2. і в подальшому автомобіль з
07.02.2012 по 14.03.2014 року жодного разу митний
кордон не перетинав, тобто даний
автомобіль не є транспортним засобом
комерційного призначення у розуміння
митного законодавства.

У відповідності до ч.4, 5, 6 ст.366 Митного
кодексу України, громадянин самостійно
обирає відповідний канал ("зелений
коридор" або "червоний коридор") для
проходження митного контролю за
двоканальною системою, обрання
"зеленого коридору" вважається заявою
громадянина про те, що переміщувані ним
через митний кордон України товари не
підлягають письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та/або
обмеження щодо ввезення на митну
територію України або вивезення за
межі цієї території та свідчить про
факти, що мають юридичне значення,
громадяни, які проходять (проїжджають)
через "зелений коридор", звільняються
від подання письмової митної
декларації, звільнення від подання
письмової митної декларації не означає
звільнення від обов'язкового
дотримання порядку переміщення
товарів через митний кордон України.

Згідно ч. 1 ст.381 МК України громадянам
дозволяється ввозити транспортні
засоби особистого користування з метою
транзиту через митну територію України
за умови їх письмового декларування в
порядку, передбаченому для громадян, та
внесення на рахунок митного органу, що
здійснив пропуск таких транспортних
засобів на митну територію України,
грошової застави в розмірі митних
платежів, що підлягають сплаті при
ввезенні таких транспортних засобів на
митну територію України з метою
вільного обігу. Зазначені вимоги не
поширюються на транспортні засоби,
постійно зареєстровані у відповідних
реєстраційних органах іноземної
держави, що підтверджується
відповідним документом. Тобто даний
автомобіль був ввезений позивачем на
митну територію України без письмового
декларування відповідно до положень
другого речення ч. 1 ст.381 МК України в
режимі транзиту без застосування
грошової застави, як такий, що
зареєстрований за межами митної
території України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України,
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Суд, дослідивши всі докази по справі,
прийшов до висновку, що позивач не
довів, що автомобіль використовувався
на території України за комерційним
призначенням ( агентський договір є не
належним доказом), автомобіль не
перетнув кордон України на протязі 10
днів та навіть 1 року, що свідчить про
те, що він не був ре експортований,
позивач не довів, що він сплатив митні
платежі, позивач не навів доказів того,
що він письмово задекларував вказаний
автомобіль згідно вимог ст. 381 ч.1 МК
України, позивач не надав доказів того,
що представництво фірми VAB «EVROPROFIT»
зареєстровано на території України.

Заперечення позову з підстав
відсутності позивача при складанні
адміністративного протоколу та не
витребування певних доказів, які на
його думку, були необхідними при
винесення постанови митним органом не
спростовують постанови про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності.

Таким чином, відповідно до ст. 95 МК
України граничний строк транзитного
перевезення для автомобільного
транспорту становить - 10 діб, а у разі
переміщення в зоні діяльності одного
митного органу - 5 діб.

Отже, позивач перевищив встановлений ч.
1ст. 95 МК України десятиденний термін
доставки автомобіля, що перебуває під
митним контролем до митного органу
призначення (пункту вивезення за межі
митної території України), більше ніж
на десять діб з дотриманням вимог глави
17 МК України.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що постанова у справі про порушення
митних правил № 0156/80600/13 від 29 листопада
2013 року про притягнення ОСОБА_1 до
відповідальності за порушення митних
правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК
України, винесена заступником
начальника Полтавської митниці Кіка
С.Л. на законних підставах, з вірною
кваліфікацією порушення митних правил,
відповідно діям позивача, тому його
позовні вимоги не підлягають до
задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 6-12, 69-86, ч.3 ст. 160, 161-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст.ст. 95, ч.3 ст. 470 Митного
кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя:
Т.В. Грузман