Справа № 822/251/14
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/251/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року 10:55м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіСалюка П.І.
при секретаріГук В.В. за
участі:представників
сторінрозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Тонус" до
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
про скасування податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького
окружного адміністративного суду із
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Хмельницькому Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області, у якому просить суд скасувати
податкову вимогу №15-22 від 14.01.2014 р..

Представник позивача надав суду
пояснення по суті спору, позовні вимоги
підтримав та просив задоволити у
повному обсязі із підстав, викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача заперечував
проти пред'явлених позовних вимог,
детально позицію відповідача
викладено у письмових запереченнях,
які долучено до матеріалів справи. У
задоволенні позову просить відмовити у
повному обсязі.

Заслухавши доводи представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
надані докази у їх єдності, взаємному
зв'язку та сукупності, суд дійшов
наступних висновків.

Судом встановлено, що посадовими
особами податкового органу проведено
планову виїзну перевірку ТОВ «Фірма
«Тонус», з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 року по
30.09.2012 року. В результаті проведеної
перевірки виявлено порушення
позивачем п. п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. п. 138.1.1
п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, зокрема
занижено суми податкового зобов'язання
з податку на прибуток підприємств за
перевіряємий період в розмірі 683 957 грн.,
а також порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст.
198 Податкового кодексу України, що
призвело до заниження суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у періоді, що перевірявся, в
розмірі 778 237 грн. За результатами
перевірки складено акт № 725/22-6/23845071 від
27.02.2013 року та винесено податкові
повідомлення-рішення № /426 та №
/427 27.02.2013 року.

За результатами адміністративного
оскарження податкових
повідомлень-рішень № /426 та №
/427 27.02.2013 року податковим органом
частково скасовано останні та прийнято
нові податкові повідомлення-рішення №
/1210 від 16.05.2013 року, яким визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на прибуток підприємств в
розмірі 754 734 грн., з яких 683 957 грн.
основного платежу та 70 777 грн. штрафних
санкцій, та № /1211 від 16.05.2013 року
щодо визначення суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 972 796 грн., з яких 778 237
грн. основного платежу та 194 559 грн.
штрафних санкцій.

Не погоджуючись із винесеними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач оскаржив їх до суду.

Так, постановою Хмельницького
окружного адміністративного суду від
12.09.2013 р. позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Тонус"
задоволено та постановлено визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у м.
Хмельницькому № /1210 та № /1211
від 16.05.2013 року.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 28.11.2013 р.,
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
задоволено повністю, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 12.09.2013 року
скасовано та прийнято нову постанову,
якою у задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Вказана постанова суду набрала
законної сили, а тому, у контекстному
розумінні ст. 124 Конституції України, є
обов'язковою до виконання.

На підставі зазначеної постанови
Вінницького апеляційного
адміністративного суду, вказані
податкові повідомлення-рішення були
відображені за картками особового
рахунку платника податків.

Відповідно до п.56.18 ст. 56 Податкового
кодексу України при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Частиною 2 ст. 14 КАС України
передбачено, що постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України постанова
або ухвала суду апеляційної чи
касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Враховуючи той факт, що рішення суду по
оскарженню податкових
повідомлень-рішень, які є складовими
оскаржуваної податкової вимоги
набрало законної сили, тобто, у даному
випадку податкові
повідомлення-рішення №/1210 та
№/1211 від 16.05.2013 р. пройшли
процедуру адміністративного та
судового оскарження, з огляду на що
вважаються узгодженими.

Відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового
Кодексу України, у разі, коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до розділу ІІІ. пункту 3.1.
Наказу Міністерства доходів і зборів
України №576 від 10.10.2013 р. "Про
затвердження Порядку направлення
органами доходів і зборів податкових
вимог платникам податків", податкові
вимоги формуються автоматично на
підставі даних інформаційної системи
органів доходів і зборів.

Згідно абз. 2 п. 59.3 ст. 59 Податкового
кодексу України, податкова вимога
повинна містити відомості про факт
виникнення грошового зобов'язання та
права податкової застави, розмір
податкового боргу, який забезпечується
податковою заставою, обов'язок
погасити податковий борг та можливі
наслідки його непогашення в
установлений строк, попередження про
опис активів, які відповідно до
законодавства можуть бути предметом
податкової застави, а також про можливі
дату та час проведення публічних
торгів з їх продажу.

Форма та зміст податкової вимоги
передбачені Наказом Міністерства
доходів і зборів України №576 від 10.10.2013
р. "Про затвердження Порядку
направлення органами доходів і зборів
податкових вимог платникам податків".
Суд зауважує той факт, що податкова
вимога №15-22 від 14.01.2014 р. сформована та
оформлена відповідно до Додатку №1
цього Порядку.

Представником відповідача у судовому
засіданні доведено той факт, що
оскаржувана податкова вимога була
сформована на підставі системної
програми, на підставі автоматизованого
обліку, при формуванні податкової
вимоги виключається людський фактор, а
всі розрахунки та належні до сплати
суми розраховуються комп'ютеризованим
шляхом.

Суд зазначає, що наявність
орфографічних помилок являється
специфічною негативною особливістю
автоматизованої програми, можливість
внесення механічних виправлень
посадовими особами є виключеною,
оскільки дії по виправленню наявних
помилок розцінюється як втручання у
автоматизований податковий облік.

Неможливо залишити поза увагою ту
обставину, що першочерговим фактором у
даному випадку є наявність факту
порушення, а присутність орфографічних
помилок у податковій вимозі
розцінюється судом як другорядна та
несуттєва обставина.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому суд бере до уваги положення ч.
2 ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якими в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вказані вище доводи, слід
зауважити, що судом встановлено той
факт, що дії відповідача з приводу
оформлення та вручення податкової
вимоги форми "Ю" №15-22 від 14.01.2014 р. не
містили ознак протиправності, оскільки
нарахування заборгованості відбулось
у порядку, передбаченому нормами
Податкового Кодексу України, із
врахуванням об'єктивних обставин
справи на підставі даних інформаційної
системи та комп'ютеризованого обліку. В
силу зазначеного, податкова вимога є
такою, що відповідає вимогам чинного
законодавства та відображає
достовірно вказаний податковий борг
позивача.

Враховуючи викладене, судом не
встановлено, а позивачем не надано
належних доказів в обґрунтування своїх
позовних вимог, які б могли бути
законною підставою для їх задоволення.
Зважаючи на викладене, у задоволенні
позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 128, 158, 161-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Тонус" до
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області про
скасування податкової вимоги №15-22 від
14.01.2014 року - відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 28
лютого 2014 року 09:30

Суддя "Згідно з оригіналом" Суддя П.І.
Салюк