Справа № К/9991/43678/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/43678/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 2 червня 2011
року у справі №2а-381/08 за позовом ОСОБА_4
до Орлівщинської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області, третя особа
- ОСОБА_5, про визнання рішення
недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
Орлівщанської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області, третя особа
- ОСОБА_5, про визнання рішення
Орлівщанської сільської ради
недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
на підставі договору дарування їй
належало домоволодіння по АДРЕСА_1.
Вона працювала на Півночі, а влітку
приїздила до свого будинку,
користувалася ним та земельною
ділянкою, на якій він був розташований.
У 2005 році вона приїхала з Росії в с.
Орлівщина і побачила свій будинок
зруйнованим. Рішенням Орлівщанської
сільської ради земельну ділянку, на
якій знаходився будинок, було виділено
ОСОБА_5 та надано їй дозвіл на
будівництво нового будинку на цій
ділянці, у зв'язку з чим вона просить
визнати рішення 21-ї сесії 4-ого
скликання Орлівщанської сільської
ради Новомосковського району про
виділення земельної ділянки в розмірі
0,20 га за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та
дозволу їй на будівництво нового
будинку на цій ділянці - недійсним.

Постановою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 23 січня 2009 року в
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10 листопада 2009 року постанову суду
першої інстанції скасовано, а
провадження в адміністративній справі
закрито. Скасовуючи судове рішення та
закриваючи провадження у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що спір, який існує між сторонами,
пов'язаний з правом власності на землю.
Тобто, між сторонами існує спір, що
виключає його розгляд в порядку
адміністративного судочинства.

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулась до
апеляційного суду з заявою про
перегляд ухвали Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10 листопада 2009 року за
нововиявленими обставинами,
посилаючись на Рішення
Конституційного Суду України від 01
квітня 2010 року у справі за
конституційним поданням Вищого
адміністративного суду України щодо
офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів «а», «б», «в», «г»
статті 12 Земельного кодексу України,
пункту 1 частини першої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 2 червня 2011 року
заяву ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням ОСОБА_4 звернулась з
касаційною скаргою, у якій, посилаючись
на те, що при прийнятті рішення судом
було порушено норми матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 245 КАС України
постанова або ухвала суду, що набрала
законної сили, може бути переглянута у
зв'язку з нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду судового
рішення за нововиявленими обставинами
є: 1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; 2) встановлення вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправдивих показань свідка, завідомо
неправильного висновку експерта,
завідомо неправильного перекладу,
фальшивості документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; 3) встановлення вироком суду,
що набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; 4) скасування судового рішення,
яке стало підставою для прийняття
постанови чи постановлення ухвали, що
належить переглянути; 5) встановлення
Конституційним Судом України
неконституційності закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконано.

Перегляд судових рішень за
нововиявленими обставинами в разі
прийняття нових законів, інших
нормативно-правових актів, якими
скасовані закони та інші
нормативно-правові акти, що діяли на
час розгляду справи, не допускається,
крім випадків, коли вони пом'якшують
або скасовують відповідальність
фізичної особи.

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. До нововиявлених
обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору. Необхідними ознаками
нововиявлених обставин є, по-перше, їх
наявність на час розгляду справи,
по-друге, те, що ці обставини не були і
не могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи. Виникнення нових або
зміна обставин після вирішення спору
не можуть бути підставою для зміни або
скасування судового рішення за
правилами глави 4 розділу IV КАС України.

Не можуть бути визнані нововиявленими
нові, тобто такі, що виникли чи
змінилися після постановлення рішення
обставини, а також обставини, на які
посилалася особа, яка брала участь у
справі.

Рішенням №10-рп/2010 Конституційного Суду
України від 01.04.2010р. вирішено:

положення частини 1 статті 143
Конституції України, згідно з якими
територіальні громади села, селища,
міста безпосередньо або через утворені
ними органи місцевого самоврядування
"вирішують інші питання місцевого
значення, віднесені законом до їхньої
компетенції", слід розуміти так, що при
вирішенні цих питань органи місцевого
самоврядування діють як суб'єкти
владних повноважень;

положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу України у частині
повноважень сільських, селищних,
міських рад відповідно до цього
кодексу вирішувати питання
розпорядження землями територіальних
громад, передачі земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності треба розуміти
так, що при вирішенні таких питань ці
ради діють як суб'єкти владних
повноважень;

положення пункту 1 частини 1 статті 17
КАС України стосовно поширення
компетенції адміністративних судів на
"спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності" слід розуміти так, що до
публічно-правових спорів, на які
поширюється юрисдикція
адміністративних судів, належать і
земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності.

З вищенаведеного вбачається, що
рішенням №10-рп/2010 Конституційного Суду
України від 01.04.2010р. не встановлено
неконституційності закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом
апеляційної інстанції при вирішенні
справи.

Рішенням №10-рп/2010 надано офіційне
тлумачення положень частини 1 статті 143
Конституції України, пунктів "а", "б", "в",
"г" статті 12 Земельного кодексу України
та пункту 1 частини 1 статті 17 КАС
України.

Відтак, зазначені ОСОБА_4 у заяві
обставини не відносяться до
передбачених частиною 2 статті 245 КАС
України, а тому правильним є висновок
апеляційного суду про відсутність
підстав для задоволення заяви про
перегляд за нововиявленими
обставинами ухвали Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10 листопада 2009 року.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що апеляційним судом
повно і правильно встановлені фактичні
обставини справи. Доводи касаційної
скарги висновків суду не спростовують.
За таких обставин підстав для
задоволення касаційної скарги судова
колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: