Справа № 803/306/14
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року Справа № 803/306/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання
Кравчик В.В.,

з участю представників позивача
Омелюха В.М., Гринишина В.М.,

представника відповідача Гудька О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гербор-Холдінг» до
Ягодинської митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Гербор-Холдінг»
(далі - ТзОВ «Гербор-Холдінг», позивач,
підприємство) звернулося в суд з
адміністративним позовом до
Ягодинської митниці Міндоходів (далі -
відповідач, митниця) про скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів №205120000/2014/000001/2 від 11
лютого 2014 року, картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205120000/2014/00001
від 11 лютого 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11
лютого 2014 року позивачем через
декларанта для митного оформлення,
було подано митну декларацію
№205120000/2014/000608 на партію товару -
фурнітуру меблеву з недорогоцінних
металів, що використовується для
виготовлення меблів - вагою нетто 17 187,72
кг за ціною 2,098 дол. США за 1 кг. на
загальну суму 36 070,80 дол. США, придбаного
підприємством згідно контракту №
002-UA/06/ЕХ від 20.01.2006 року, укладеного з
фірмою «Gamet» Sp. z o.o. (Польща) та фактури №
FVE00066/SA/14 від 07.02.2013 року. При цьому
зазначає, що підприємством через
декларанта надано усі необхідні
документи для митного оформлення
товару.

Проте, 11.02.2014 року відповідачем -
Ягодинською митницею було відмовлено у
митному оформленні товару та видано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
205120000/2014/00001 у зв'язку з невідповідністю
заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам ст. 53
Митного кодексу України, неподанням
додаткових відомостей, необхідних для
підтвердження заявленої митної
вартості товару та запропоновано
привести рівень митної вартості товару
в графах 12, 45 ВМД у відповідності до
рішення про коригування митної
вартості товарів № 205120000/2014/000001/2 від
11.02.2014 року.

Згідно вказаного рішення відповідачем,
за резервним методом, відповідно до
статті 64 Митного кодексу України було
визначено митну вартість партії товару
у кількості 17 187,72 кг на загальну суму 85
938,60 дол. США, тобто за ціною 5 дол. США за
1 кг.

Таким чином, різниця між митною
вартістю, визначеною митницею та
митною вартістю визначеною
декларантом за першим методом складає
2,90 дол. США за 1 кг, на загальну суму 49
867,80 дол. США.

З метою пропуску товару через митний
кордон ТзОВ «Гербор-Холдінг» подано
нову ВМД №205120000/2014/000625. Митне
оформлення проведено за другорядним
резервним методом із застосуванням
гарантійних зобов'язань - грошової
застави.

При цьому, звертає увагу суду на те, що
підприємством як того вимагає
законодавство 11.02.2014 року засобами
електронного зв'язку для підтвердження
заявленої митної вартості товару,
надавалися документи витребувані
Ягодинською митницею в рішенні про
коригування митної вартості товару №
205120000/2014/000001/2 від 11.02.2014 року, а саме:
листи, прайс-листи та калькуляції
виробника, витяги з каталогу товарів
виробника, висновок
Торгово-промислової палати від 12.12.2013
року №В-537, сертифікати якості та
відповідності.

У зв'язку з чим зазначає, що Ягодинською
митницею Міндоходів безпідставно
застосовано шостий метод визначення
митної вартості товару (резервний
метод), оскільки для митного оформлення
товару було надано всі необхідні
документи для підтвердження митної
вартості за першим методом за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), а
тому прийняте рішення про визначення
митної вартості товару та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України не ґрунтуються на
нормах чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного, просить
суд скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів №205120000/2014/000001/2
від 11.02.2014 року, картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205120000/2014/00001
від 11.02.2014 року.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали з
підстав, викладених у позовній заяві,
просять суд позов задовольнити.

Представник відповідача - Ягодинської
митниці в судовому засіданні позов не
визнав. Вказав, з огляду на те, що
заявлена підприємством митна вартість
товару є нижчою відносно інформаційної
бази митної служби, а також враховуючи
те, що позивач не надав всіх документів,
що витребовувалися митним органом під
час здійснення контролю заявленої
митної вартості товару, тому визначено
митну вартість товару за резервним
методом, тобто за правилами статті 64
Митного кодексу України, у зв'язку з чим
позивачу відмовлено у митному
оформлені товару та видано картку
відмови в прийнятті митної декларації
та прийнято рішення про коригування
митної вартості товару. На підставі
вищевикладеного просить суд відмовити
у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що адміністративний позов підлягає до
задоволення, з наступних підстав.

Частина 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначає, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб`єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Судом встановлено, що 11.02.2014 року
декларантом ТзОВ «Гербор-Холдінг» для
митного контролю та митного оформлення
товарів, що імпортуються на митну
територію України, була подана МД №
205120000/2014/000608 на вантаж: фурнітура
меблева із недорогоцінних металів,
виробник «Gamet» Sp. z o.o. (Польща), із
заявленою митною вартістю 2,098 дол. США
за 1 кг. На підтвердження заявленої
митної вартості до ВМД додавались:
контракт №002-UA/06/ЕХ від 20.01.2006 року із
додатками до нього, рахунок-фактура на
транспортні послуги №10/14 від 07.02.2014
року, рахунок фактура (інвойс) №FVE00066/SA/14
від 07.02.2014 року, міжнародна
товарно-транспортна накладна CMR від
07.02.2014 року, сертифікати походження
товару PL/MF/AЕ0338349, PL/MF/AЕ0338350, розрахунок
ціни (калькуляція), прейскурант
(прайс-лист) виробника, специфікація, а
також інші документи, зазначені в графі
44 вантажно-митної декларації.

В графі 45 вантажно-митної декларації
№205120000/2014/000608 від 11.02.2014 року позивачем
було вказано митну вартість товару у
розмірі 308 520,75 грн., визначену за ціною
контракту відповідно до наданих
документів та в порядку, передбаченому
статтею 58 Митного кодексу України.

Оскільки декларування проводилося
засобами електронного зв'язку,
посадовою особою митного органу 11.02.2014
року повідомлено про необхідність
подання в порядку статті 53 МК України
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів.

На виконання вимог митниці 11.02.2014 року
ТзОВ «Гербор-Холдінг» засобами
електронного зв'язку додатково
направило листи, прайс-листи та
калькуляції виробника, сертифікати
якості та відповідності, документи, що
підтверджують оплату поставок.

Крім того 11.02.2014 року ТзОВ
«Гербор-Холдінг» подало Ягодинській
митниці висновок експерта Волинської
торгово-промислової палати від 12.12.2013
року №В-537, яким встановлено, що
вартість товару, зазначеного у
рахунку-проформі № 329802 від 29.11.2013 року
до контракту від 20.01.2006 року № 002-UA/06EX з
підприємством «Gamet» та прайс-листів
підприємств - продавців, станом на
29.11.2013 року відповідає рівню цін, який
панує на ринку меблевої фурнітури (а.с.
13-14).

Судом встановлено та не заперечувалося
представниками сторін у судовому
засіданні, що 11.02.2014 року відповідачем -
Ягодинською митницею було відмовлено у
митному оформлені товару та видано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№205120000/2014/00001, у зв'язку з
невідповідністю заповнення граф 12, 45
ВМД вимогам статті 53 Митного кодексу
України, неподання додаткових
відомостей, необхідних для
підтвердження заявленої митної
вартості товару та запропоновано
привести рівень митної вартості товару
в графах 12, 45 ВМД у відповідності до
рішення про коригування митної
вартості товарів № 205120000/2014/000001/2 від
11.02.2014 року.

Як зазначено у рішенні про коригування
митної вартості товарів №205120000/2014/000001/2
від 11.02.2014 року відповідачем було
визначено митну вартість партії товару
у кількості 17 187,72 кг на загальну суму 85
938,60 дол. США, тобто за ціною 5 дол. США за
1 кг. Різниця між митною вартістю,
визначеною митницею та митною вартістю
визначеною декларантом за першим
методом складає 2,90 дол. США за 1 кг, на
загальну суму 49 867,80 дол. США. При цьому у
рішенні про коригування митної
вартості вказано, що митним органом
проведено процедури консультації з
декларантом та досягнуто згоди, щодо
неможливості застосування наступних
методів визначення митної вартості, а
саме методу 2а (стаття 59 Митного кодексу
України) та методу 2б (стаття 60 Митного
кодексу України) з причин відсутності у
митного органу та декларанта
інформації про ідентичні та подібні
(аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62
Митного кодексу України) та методу 2г
(стаття 63 Митного кодексу України) з
причини відсутності вартісної основи
для розрахунку митної вартості в
митного органу та декларанта. Таким
чином, митну вартість визначено за
шостим (резервним) методом (стаття 64
Митного кодексу України) на підставі
цінової інформації МД №508040000/4/214 від
21.01.2014 року та №508050000/4/737 від 31.01.2014 року
наявної в митного органу.

З метою пропуску товару через митний
кордон ТзОВ «Гербор-Холдінг» подано
нову ВМД №205120000/2014/000625. Митне
оформлення проведено за другорядним
резервним методом із застосуванням
гарантійних зобов'язань - грошової
застави.

Надаючи правову оцінку рішенню
Ягодинської митниці про коригування
митної вартості товарів №205120000/2014/000001/2
від 11.02.2014 року та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205120000/2014/00001
від 11.02.2014 року суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами частин першої та другої
статті 51 Митного кодексу України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу. Визначення
митної вартості товарів, що ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України
визначено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. У
випадках, визначених цим Кодексом, для
заявлення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, митному органу, який проводить
митне оформлення цих товарів, разом з
митною декларацією та іншими
необхідними для митного оформлення
зазначених товарів документами в
установленому порядку подається
декларація митної вартості. Декларація
митної вартості подається, зокрема, у
разі якщо до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються витрати,
зазначені у частині десятій статті 58
цього Кодексу, і якщо вони не
включалися до ціни.

Частиною першою статті 53 Митного
кодексу України визначено, що у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

Так, статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Судом встановлено, що декларуючи
договірну вартість товару згідно з ВМД
№205120000/2014/000608 від 11.02.2014 року, тобто, за
основним (першим) методом встановленим
статтею 57 Митного кодексу України,
позивач керувався умовами
зовнішньоекономічного договору
(контракту) купівлі-продажу № 002-UA/06/ЕХ
від 20.01.2006 року та фактури (інвойсу) до
нього № FVE00066/SA/14 від 07.02.2013 року.

За правилами статті статтею 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару;за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

Судом встановлено, що посадовою особою
митного органу 11.02.2014 року засобами
електронного зв'язку повідомлено
позивача про необхідність подання в
порядку статті 53 МК України додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів.

Відповідно до частини восьмої статті 55
Митного кодексу України протягом 80
днів з дня випуску товарів декларант
або уповноважена ним особа може надати
митному органу додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються.

На виконання вимог митниці 11 лютого 2014
року ТзОВ «Гербор-Холдінг» засобами
електронного зв'язку додатково
направило листи, прайс-листи та
калькуляції виробника, витяги з
каталогу товарів виробника, висновок
Торгово-промислової палати від 12.12.2013
року №В-537, сертифікати якості та
відповідності.

Однак, відповідачем зроблено висновок,
що подані додаткові письмові документи
містять недостатньо інформації, тому
11.02.2014 року відмовлено у митному
оформленні товару та скориговано митну
вартість за шостим (резервним) методом
визначення митної вартості.

Як зазначено у рішенні про коригування
митної вартості вона не може бути
визнана у зв'язку з тим, що документи,
які подані для підтвердження митної
вартості, не містять усіх даних,
необхідних для її визначення за
методом обраним декларантом. Надана
позивачем калькуляція не містить
необхідної інформації для визначення
собівартості продукції, що не дає змоги
відслідковувати формування ціни
товару.

Проте суд не погоджується з такими
твердженнями відповідача, оскільки
дослідивши у сукупності всі подані
декларантом документи, вбачається, що
подані додаткові документи є
достатніми для визначення митної
вартості товару за першим методом -
ціною договору.

Зокрема, ТзОВ «Гербор-Холдінг» було
надано зовнішньоекономічний контракт
з додатками, фактуру (інвойс) та
специфікацію до нього, прас-лист,
каталог продукції та калькуляцію
виробника, міжнародну
товарно-транспортну накладну та
сертифікати якості на товар (а.с. 15-39).

Відтак, митницею ні в рішенні про
коригування митної вартості, ні в
письмових запереченнях до позову не
обґрунтовано, чому наданих документів
не достатньо для визначення митної
вартості товару.

У судовому засіданні представником
Ягодинської митниці Міндоходів не
подано жодного доказу того, що в
митного органу виникли обґрунтовані
сумніви у достовірності поданих
декларантом відомостей щодо митного
оформлення товару та не наведено
обґрунтованих підстав щодо
неможливості застосувати перший метод
визначення митної вартості товару.

Окремо слід зазначити, що в процесі
прийняття рішення про коригування
митної вартості товарів було
використано лише інформацію
Держмитслужби та дані, відображені у МД
№508040000/4/214 від 21.01.2014 року та №508050000/4/737
від 31.01.2014 року, однак не враховані
надані позивачем документи.

На думку суду, зазначені вище МД
№508040000/4/214 від 21.01.2014 року та №508050000/4/737
від 31.01.2014 року, що подані митницею на
переконання своїх вимог, як підстава
для визначення ціни за аналогічний
товар, що ввозився позивачем, не можуть
бути взяті до уваги, оскільки
зазначений в них товар не є ідентичним
товару позивача, оскільки в даних
деклараціях вказана назва фурнітури,
як сталева, а у позивача - з металевих
сплавів, при цьому без розшифровки
фурнітури, а також вказані різні країни
- виробники, що впливає на визначення
ціни.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
втручання державних органів у
зовнішньоекономічну діяльність її
суб'єктів у випадках, не передбачених
цим Законом, є обмеженням права
здійснення зовнішньоекономічної
діяльності і як таке забороняється.

Згідно із ст. ст.179, 189, 190 Господарського
кодексу України при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначити зміст договору на
основі вільного волевиявлення,
суб'єкти господарювання можуть
використовувати у господарській
діяльності вільні ціни. При здійсненні
експортних та імпортних операцій у
розрахунках з іноземними
контрагентами застосовуються
контрактні (зовнішньоекономічні) ціни.
Вільні ціни визначаються суб'єктами
господарювання самостійно за згодою
сторін на всі види продукції, за
винятком тих, на які встановлено
державні ціни.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
ціни та ціноутворення» при здійсненні
експортних та імпортних операцій
безпосередньо або через
зовнішньоекономічного посередника в
розрахунках із зарубіжними партнерами
застосовуються контрактні
(зовнішньоекономічні) ціни, що
формуються відповідно до цін та умов
світового ринку.

З огляду на викладене, сумніви митного
органу щодо митної вартості товару
який декларувався позивачем є
безпідставними, оскільки сторони
зовнішньоекономічної діяльності
вправі визначати вільні ціни, а
наявність цінової інформації у
Центральній базі даних Державної
митної служи України, яка не співпадає
із такими цінами, не може бути
підставою, що вказує на ознаки
недостовірності заявленої митної
вартості.

Ягодинською митницею Міндоходів в
даному випадку не було доведено, що
мало місце не підтвердження
декларантом документально заявленої
ним митної вартості товару і що таке не
підтвердження викликало сумніви щодо
правильності застосування декларантом
методу визначення митної вартості за
ціною договору.

Суд не заперечує права митного органу
щодо самостійного визначення митної
вартості товарів, однак, це повинно
відбуватись із дотриманням чинного
законодавства, з використанням
повноважень, обґрунтовано, тобто з
врахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дій), з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації, з
врахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення.

Суд зазначає, що у рішенні про
коригування митної вартості товарів
стверджується про проведення
процедури консультацій з декларантом
та досягнення згоди щодо неможливості
застосування методів визначення
митної вартості, які передбачені
статтями 50-63 Митного кодексу України.

У судовому засіданні представник
відповідача пояснив, що консультації
проводилися усно. Крім того,
представник відповідача не зміг
обґрунтувати чому неможливо було
використати попередні методи
визначення митної вартості, які
передбачені статтями 50-63 Митного
кодексу України. Зазначені обставини
свідчать про формальний характер
проведеної процедури консультацій.

Таким чином, в розглядуваній справі
митним органом формально проведена
процедура консультацій з декларантом
та не обґрунтовано чому при прийнятті
рішення про коригування митної
вартості товару «фурнітура, для
виготовлення меблів» неможливо було
використати методи визначення митної
вартості, які визначені у статтях 50-63
Митного кодексу України.

Правова позиція щодо необхідності
дотримання митним органом процедури
консультації з декларантом викладена у
постановах Верховного суду України 14
травня 2013 року (справа N 21-130а13), від 21
січня 2011 року (справа N 21-56а10), від 07
лютого 2011 року (справа N 21-76а10), від 14
листопада 2011 року (справа N 21-213а11), від 06
лютого 2012 (справа N 21-418а11), від 03 липня 2012
року (справа N 21-197а12), які в силу статті
244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України є обов'язковими
для всіх судів України.

Також судом встановлено, що позивач
неодноразово звертався до суду
позовами до Ягодинської митниці про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів та картки відмови де
ввозились аналогічні товари.
Задовольняючи позовні вимоги ТзОВ
«Гербор-Холдінг» в справах №803/800/13-а,
№803/2357/13-а, №803/2543/13-а суд виходив з того,
що висновки митного органу щодо
неможливості визначення митної
вартості товарів за ціною контракту є
необґрунтованими, що свідчить про
протиправність вчинених на їх підставі
дій та прийнятих рішень. Крім того, за
результатом апеляційного оскарження
постанова в справі №803/800/13-а від 26.04.2013
року, якою позов задоволено, залишена
без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26.09.2013 року в справі № 876/8259/13

Крім того, з наданих представником
позивача та оглянутих в судовому
засіданні копій декларацій вбачається,
що на протязі 2012-2013 років через
Ягодинську митницю даним позивачем вже
ввозився аналогічний товар по
зазначеній ціні за 1-им методом і в
митниці будь-яких зауважень з цього
приводу не було (а.с. 104-115).

Підсумовуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Гербор-Холдінг» в порядку та у строки
передбачені Митним кодексом України
надало всі необхідні документи для
підтвердження митної вартості партії
товарів «фурнітура меблева з
недорогоцінних металів, що
використовується для виготовлення
меблів - вагою нетто 17 187,72 кг» за ціною
2,098 дол. США за 1 кг на загальну суму 36
070,80 дол. США, однак Ягодинська митниця
формально провела процедуру
консультації з декларантом, яка
передбачена частиною четвертою статті
57 Митного кодексу України, не
обґрунтувала неможливості
застосування інших методів визначення
митної вартості крім шостого
(резервного), а, відтак, неправомірно
винесла рішення про коригування митної
вартості товарів №205120000/2014/000001/2 від 11
лютого 2014 року та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205120000/2014/00001
від 11 лютого 2014 року.

Як визначено частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідач - Ягодинська митниця
Міндоходів як суб'єкт владних
повноважень не довела правомірності
оскаржуваного рішення про коригування
митної вартості товарів №205120000/2014/000001/2
від 11 лютого 2014 року та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205120000/2014/00001
від 11 лютого 2014 року..

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Перевіривши рішення про коригування
митної вартості товарів №205120000/2014/000001/2
від 11 лютого 2014 року та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205120000/2014/00001
від 11 лютого 2014 року суд приходить до
висновку, що вони винесені не на
підставі та не у спосіб, що передбачені
Конституцією та Митним кодексом
України, необґрунтовано та без
врахування права ТзОВ «Гербор-Холдінг»
на участь у процесі прийняття рішення
щодо неї.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що рішення про
коригування митної вартості товарів
№205120000/2014/000001/2 від 11 лютого 2014 року та
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №205120000/2014/00001 від 11 лютого
2014 року винесені з порушенням вимог
чинного митного законодавства, є
протиправними та підлягають
скасуванню, а позов до повного
задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Оскільки представник позивача в
судовому засіданні відмовився від
стягнення сплаченого судового збору,
тому судовий збір не стягується.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 94, 71, 158, 160, 162,
163, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі
статті 5 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»,
статті 11 Закону України «Про ціни та
ціноутворення», статтей 49, 52, 53, 54, 55, 57
Митного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Ягодинської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №205120000/2014/000001/2 від 11
лютого 2014 року.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
Ягодинської митниці Міндоходів
№205120000/2014/00001 від 11 лютого 2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 16 березня
2014 року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
С.Ф. Костюкевич