Справа № К/9991/15984/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/15984/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Первомайську Миколаївської області
про призначення пенсії, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 14 вересня 2010
року і ухвалу Апеляційного суду
Миколаївської області від 10 лютого 2011
року,-

у с т а н о в и л а :

У серпні 2010 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Первомайську
Миколаївської області про призначення
пенсії за вислугою років відповідно до
статті 50-1 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про
прокуратуру» (далі - Закон № 1789-ХІІ).

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ
має право на зазначену пенсію, а
звернення про призначення її залишено
без задоволення, а тому посилаючись на
ці обставини ОСОБА_4 просив про
задоволення позову.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 14 вересня 2010 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Миколаївської
області від 10 лютого 2011 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку
про її відхилення з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд, на
підставі наявних у справі даних
встановив і правильно виходив з того,
що підстав для призначення позивачу
пенсії за вислугу років згідно з
вимогами статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ
немає.

Судами встановлено, що з 22 квітня 1985
року по 12 травня 1987 року позивач
проходив військову строкову службу, 1
листопада 1985 року по 12 травня 1987 року -
військову службу на території
Демократичної Республіки Афганістан.

В період з 1 вересня 1988 року по 18 червня
1993 року позивач навчався в Одеському
державному університеті імені
Мечникова на юридичному факультеті.

Також, з 2 серпня 1993 року по 9 серпня 1994
року ОСОБА_4 працював стажистом в
прокуратурі Миколаївської області, а 9
серпня 1994 року по 20 липня 1998 року - на
посаді слідчого прокуратури
Миколаївської області.

Відповідно до частини 1 статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ, в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин,
прокурори і слідчі зі стажем роботи не
менше 20 років, у тому числі зі стажем
роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.

Згідно з частиною 1 статті 44 Закону
України від 9 липня 2003 року
№ 1058-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, заява про
призначення (перерахунок) пенсії або
про її відстрочення та необхідні
документи подаються до
територіального органу Пенсійного
фонду або до уповноваженого ним органу
чи уповноваженій особі в порядку,
визначеному правлінням Пенсійного
фонду за погодженням із спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, особисто або
через представника, який діє на
підставі виданої йому довіреності,
посвідченої нотаріально.

Із матеріалів адміністративної справи
вбачається, що 10 серпня 2010 року ОСОБА_4
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України в м.
Первомайську Миколаївської області із
заявою про призначення пенсії за
вислугою років відповідно до статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ.

Відповідач відмовив у призначенні
такої з підстав відсутності
відповідного стажу.

Суди дійшли правильного висновку, що
таке рішення відповідача відповідає
вимогам закону.

Так, за приписами частини 5 статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ, до 20-річного стажу
роботи, що дає право на пенсію за
вислугою років, зараховується, зокрема,
час роботи стажистами в органах
прокуратури, слідчими, строкова
військова служба, половина строку
навчання у вищих юридичних навчальних
закладах.

Як встановлено судами, на день
звільнення 20 липня 1998 року з органів
прокуратури вислуга років позивача з
урахуванням пільгового обчислення
періоду проходження військової служби
склала 12 років 5 місяців 23 дні.

Оскільки позивач не мав достатнього
стажу роботи для призначення пенсії у
відповідності до вимог статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ, а тому відповідач
правомірно відмовив у призначенні
такої.

Рішення судів відповідають дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги їх висновків
не спростовують, такі ґрунтуються на
помилковому трактуванні правових норм,
а тому підстав для скасування судового
рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 14 вересня 2010 року і ухвалу
Апеляційного суду Миколаївської
області від 10 лютого 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.