Справа № 826/19597/13-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Саприкіна
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Епель О.В., Ісаєнко Ю.А.,

при секретарі:
Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «ФА Інтертрейдінг
Україна» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
30.01.2014 року по справі за їх позовом до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна»
звернулися до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до ДПІ у
Печерському районі м. Києва ДПС про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень від
26.11.2013 року № 7, № 7, № 7.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
30.01.2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, ТОВ «ФА Інтертрейдінг
Україна» подали апеляційну скаргу, в
якій просять скасувати незаконну, на їх
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про задоволення
позову в повному обсязі. При цьому
апелянт посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
оскаржуваного рішення, неповне
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, що з'явилися в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про законність спірних рішень
податкової інспекції, а тому відмовив в
їх скасуванні. Апеляційна інстанція
повністю погоджується з такою правовою
позицією, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
податковим органом проведено планову
виїзну перевірку товариства з
обмеженою відповідальністю «ФА
Інтертрейдінг Україна» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2011р. по 31.12.2012р., за
результатами якого складено акт від
01.11.2013року № 600/26-55-22-07.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем:

п. 7 підрозділу ХХ, п. 139.1.9. п. 139.1 ст. 139
податкового законодавства, що призвело
до заниження податку на прибуток в 2-4
кварталах 3 349 272грн. в сумі, та в 2012р. на
суму 74 763грн.;

п. 198., п. 198.2 п. 198.3 ст. 198, ст. 189 ПК України,
що призвело до завищення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду на суму
63 124 грн.;

п. 164.2.2, п. 164.2 ст. 164, п. 164.2.16 п. 164.2 ст. 164, е)
пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1
п. 168.1 ст. 168, «а» п. 171.2 ст. 171 Податкового
кодексу, в результаті чого допущено
порушення податкового законодавства
під час перевірки питань щодо
правильності утримання та
своєчасності перерахування податку з
доходів фізичних осіб до бюджету в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 13 675,00грн.

Наведені обставини слугували
підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень від
26.11.2013року: №7, яким зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
63124,00 грн.; № 7, яким зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 2 441 659,00 грн., № 7 за
платежем податок на прибуток, на
загальну суму 3 442 726,00 грн. За
результатами адміністративного
оскарження до вищестоящих податкових
органів вказані рішення залишено без
змін.

Вирішуючи питання щодо правомірності
висновку суду першої інстанції про
законність та обґрунтованість
позовних вимог, судова колегія
виходить з наступного.

Так, позивачем віднесено до складу
витрат операційної діяльності в
частині собівартості придбаних
(виготовлених) та реалізованих товарів
(робіт, послуг), врахованих по р. 05.1 СВ
декларації про прибуток підприємства
за 01.07.2011-31.12.2012 року в загальній сумі 252
180 480 грн.

ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна»
враховано до собівартості придбаних та
реалізованих товарів вхідний ПДВ з
вартості реалізованих зернових.

В силу пункту 15 підрозділу 2 розділу XX
«Перехідні положення» Податкового
кодексу України, до 1 січня 2014 року,
операції з постачання зернових культур
товарних позицій 1001 - 1008 (крім товарної
позиції 1006 та товарної підкатегорії 1008
10 00 00), технічних культур товарних
позицій 1205 і 1206, крім їх першого
постачання сільськогосподарськими
підприємствами - виробниками
зазначених товарів звільняються від
оподаткування податком на додану
вартість .

При цьому ПДВ, сплачений у складі
витрат на придбання зернових,
включається до витрат згідно з п.п.139.1.6
та розділом V Кодексу.

Таким чином, судова колегія повністю
погоджується з доводами суду першої
інстанції, що платник податку при
визначенні об'єкта оподаткування
податком на прибуток включає податок
на додану вартість, сплачений у складі
витрат на придбання товарів, робіт,
послуг, до складу витрат.

За пп. 11.2.1 ст. 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
валові витрати у загальному випадку
також відображалися за правилом першої
події. Причому в покупця вартість
придбаних товарів враховувалась при
веденні податкового обліку приросту
(убутку) запасів за п. 5.9 ст. 5 цього
Закону. Проте норми ПКУ не передбачають
ведення податкового обліку приросту
(убутку) запасів. Крім того, відповідно
до його норм, витрати мають визнаватися
у такому порядку: а)витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг,
визнаються витратами того звітного
періоду, в якому визнано доходи від
реалізації таких товарів, виконання
робіт, надання послуг; б)інші витрати
визнаються витратами того звітного
періоду, в якому вони були здійснені, з
огляду на такі умови:

Відповідно до п. 7 підрозділу 4 розділу XX
Податкового кодексу у разі якщо
вартість товарів, робіт, послуг
оплачено у вигляді авансів
(передоплати) до 01.04.2011 p., а такі товари,
роботи, послуги отримано після цієї
дати, то сума коштів, сплачена в частині
вартості таких товарів (результатів
робіт, послуг) не включається до складу
витрат після цієї дати. Для платників
податку на прибуток, що перейшли зі
спрощеної системи оподаткування на
загальну, одночасно з визнанням
доходів від продажу товарів (виконання
робіт, надання послуг), реалізованих у
період перебування на загальній
системі оподаткування, до складу
витрат включається собівартість таких
товарів, робіт, послуг, що склалася в
період перебування такого платника на
спрощеній системі оподаткування,
пропорційно сумі визнаних доходів.

З матеріалів справи слідує, що
дебіторська заборгованість товариства
по 631 рахунку станом на 01.07.2011 року
становить 18 566 951,16 грн., згідно додатку
№ 7 до акту попередньої планової
перевірки від 01.11.2011 року № 1429/23-2-32708773,
дебіторська заборгованість станом на
30.06.2011 року становить 34 235 954,64 грн. за
період з 01.01.11 року - 30.06.11 року.

За таких обставин в наявності
розбіжність 15 669 003,48 грн. дебіторської
заборгованості на початок періоду з
дебіторською заборгованістю на кінець
перевіряємого періоду, яка наведена в
акті перевірки, що свідчить про
завищення валових витрат за 2011 рік у
розмірі 15 669 003,48грн.

Окрім того, в 2012 року позивач включив до
складу адміністративних витрат
витрати на
інформаційно-консультаційні послуги з
питань управління та організація
оформлення сертифікації та огляду
вантажу, які надавались:

ТОВ «Пост-Медіа ТіВі» згідно договорів
на виконання послуг з ТОВ «ФА
Інтертрейдинг Україна». Також, згідно
ІС «Податковий блок» стан підприємства
-14 (визнано банкрутом), від 15.07.2013 (номер
рішення про припинення 908/2283/13), остання
податкова звітність подана за січень
2013 року, свідоцтво платника ПДВ
анульовано 17.05.2012 року;

ТОВ «Тонделгруп» згідно договорів на
виконання послуг з ТОВ «ФА
Інтертрейдинг Україна». Згідно ІС
«Податковий блок» стан підприємства -12
(припинено, але не знято з обліку), 18.12.2012
року визнано банкрутом (номер рішення
про припинення 7032919), остання
податкова звітність подана за травень
2012 року, свідоцтво платника ПДВ
анульовано 12.12.2012 року;

ТОВ «Мерфіс» згідно договору на
організацію оформлення сертифікації
та огляду вантажу з ТОВ «ФА
Інтертрейдинг Україна». Відповідно до
даних ІС «Податковий блок» стан
підприємства -14 (банкрут), остання
податкова звітність подана за квітень
2013 року, свідоцтво платника ПДВ
анульовано 24.04.2013 року.

Матеріали справи дають підстави прийти
до висновку, що послуги
підтверджувались тільки актами
приймання виконаних робіт.

Проте, навіть зі змісту даних актів
слідує, що в них відсутня інформація:
які конкретно види послуг фактично
надані, у представлених документах
містяться лише посилання на перелік
послуг без посилання на документи, що
не доводить фактичне виконання щодо
таких послуг, не надано звіти про
виконані роботи, по яким критеріям
здійснювалось оцінка кошторису
наданих послуг. Документи щодо
результатів досліджень з детальним та
повним описом усіх питань відповідно
до узгоджених напрямів відсутні.
Зазначені обставини не знайшли свого
спростування в ході судового розгляду
справи ні в суді першої, ні в суді
апеляційної інстанцій.

З наявних в справі матеріалів справи
також вбачається завищення
задекларованих товариством показників
у рядку 10.1 Декларацій «Придбання з
податком на додану вартість на митній
території України товарів (послуг). ТОВ
«ФА Інтертрейдинг Україна»
неправомірно сформували податковий
кредит з ПДВ по контрагенту ТОВ
«Мелагрейн» за березень 2012 року, з яким
не мали взаємовідносин за даний період.

Слід зауважити, що позивачем не було
надано до перевірки жодного документу,
який підтверджував взаємовідносини з
даним контрагентом за березень 2012 року.
Згідно ІС «Податковий блок» виникла
розбіжність між даними податкового
обліку ТОВ «ФА Інтертрейдінг Україна»
та ТОВ «Мелагрейн» за березень 2012 року
на суму ПДВ 33150 грн.

Вбачається також завищення
задекларованих позивачем показників у
рядку 10.1 Декларацій «Придбання з
податком на додану вартість на митній
території України товарів (послуг)», а
саме: ТОВ «ФА Інтертрейдинг Україна»
неправомірно сформували податковий
кредит з ПДВ та віднесли суми до
валових витрат за договором про
надання консультаційних послуг по
контрагенту ТОВ «Топделгруп».

Відповідно до п.14.1.27 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України витрати -
сума будь яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу.

Згідно п. 139.1.9, п. 139.1 ст.139 Податкового
кодексу України встановлено, що не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

За ст. 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (із змінами та
доповненнями) зазначено, що сфера дії
Закону поширюється на всіх юридичних
осіб створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
їх організаційно-правових форм і форм
власності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Виходячи з вимог п. 2, ст. 3 цього ж Закону
України, бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст.
2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
року за № 168/704 (далі - Положення),
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (із змінами та
доповненнями) встановлено вимоги до
первинних документів, які є підставою
для бухгалтерського та податкового
обліку. Згідно з даною нормою,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4 Положення , первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити; назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16
вищевказаного Положення забороняється
приймати до виконання первинні
документи на операції, що суперечать
законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (п. 138.2. ст. 138 ПК України).

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст.198 ПК України).

За п. 198.3. ПК України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Аналіз зазначених вище правових норм
свідчить про те, що позивачем віднесено
до валових витрат послуги не пов'язані
з господарською діяльністю, що в свою
чергу, вказує на відсутність у позивача
права на податковий кредит, відповідно
до вимог п. 198.3. ПК України.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну, у якій зазначаються в окремих
рядках порядковий номер податкової
накладної; дата виписування
податкової накладної; повна або
скорочена назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - продавця
товарів/послуг; податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; ціна постачання
без урахування податку; ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно-правового
договору (п.201.1. ст. 201 ПК України).

Виходячи з положень п. 201.10. ст. 201 ПК
України, податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового
кредиту.

Для підтвердження включення до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість сплачених позивачем у
складі ціни за придбану продукцію та
виконані роботи, необхідні первинні
документи, оформлені відповідно до
вимог Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні».

З інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року № 742/11/13-11 слідує, що судам
належить звертати особливу увагу на
дослідження обставин реальності
здійснення господарських операцій
платника податку, на підставі яких
таким платником були сформовані дані
податкового обліку. При цьому приймати
на підтвердження даних податкового
обліку можна лише достовірні первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати, рух активів у процесі
здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції: договори, акти
виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.

Надані позивачем-апелянтом документи
жодним чином не підтверджують факт
здійснення господарських операцій,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість. Крім того,
матеріали справи не містять доказів
використання предметів (послуг)
наданих контрагентами безпосередньо у
господарській діяльності позивача, що,
має безумовно відбутися, оскільки є
метою здійснення господарський
операцій між суб'єктами
господарювання.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

За ч. 2 ст. 71 КАС України про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У відповідності до зазначених приписів
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, надав апеляційній
інстанції достатньо доказів
правомірності прийняття спірних
рішень, що не було спростовано
апелянтом.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність залишення постанови суду
першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 196, 198, 202, 205 та 207 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «ФА
Інтертрейдінг Україна» - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 30.01.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 10.04.2014
року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Епель О.В.

Ісаєнко Ю.А.