Справа № 2а-4154/10/2370
Суддя: Т.М. Чубар
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
справа № 2а-4154/10/2370

м. Черкаси

11 год. 40 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого-судді Чубар Т.М.,

секретар - Шепель А.М.,

за участю представника позивача
управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області Охват
В.П. - за довіреністю № 87/09 від 05.01.2014р.,

представника відповідача відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси
Нечаєнко Т.А. - за довіреністю № 274/01-17
від 24.01.2014р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси про
визнання дій неправомірними та
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулося
управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області, в якому
просить визнати неправомірними дії
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси в
частині відмови від прийняття до
відшкодування сум виплаченої пенсії, а
також стягнути з відповідача
заборгованість в сумі 205 713 грн. 70 коп.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, обґрунтовуючи їх тим, що
відповідач в порушення Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, не приймає до заліку та
не відшкодовує позивачеві витрати на
виплату пенсії пенсіонерам, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, зокрема ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 в загальному розмірі 205 713 грн. 70
коп.

Так, представник позивача зазначає, що
відповідно до статті 24 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.
Окрім того, згідно з постановою
Кабінету Міністрів України «Деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян» № 265 від 26.03.2008р., яка
передбачає виплату щомісячної
державної адресної допомоги як різниці
між щомісячним розміром пенсійних
виплат, державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) та прожитковим мінімумом,
встановленим законом для осіб, які
втратили працездатність, виплата даної
щомісячної державної адресної
допомоги здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога. Оскільки
пенсія по інвалідності та у зв'язку з
втратою годувальника відшкодовується
за рахунок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, то й адресна
допомога має відшкодовуватись цим
Фондом відповідно до Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Представник відповідача заперечує
проти адміністративного позову
частково, визнаючи заборгованість в
частині виплати пенсії по інвалідності
громадянам ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, мотивуючи заперечення тим, що
відповідно до статті 7 Закону України
«Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» страхові виплати
здійснюються з того часу, коли
відповідні підприємства передали
Фонду документи, які підтверджують
право цих працівників на такі страхові
виплати, або таке право встановлене в
судовому порядку. Потерпілі, документи
яких не передані до Фонду, продовжують
одержувати страхові виплати від
роботодавця. Документи щодо
призначення соціальних виплат,
передбачені статтями 35, 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», до
Фонду не надавались, тому рішення про
призначення соціальних виплат
громадянам, які одержали каліцтво на
підприємствах, розташованих на
території країн СНД, не приймались.
Окрім того, представник відповідача
зазначає, що питання відшкодування
понесених позивачем витрат на виплату
адресної допомоги з метою захисту його
порушеного права має вирішуватись
виключно на централізованому рівні у
зв'язку з чим позов повинен подаватися
на рівні центральних органів сторін.

Заслухавши пояснення та доводи
представників сторін, розглянувши
подані документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивачем у
березні, квітні та травні 2010 року були
понесені витрати з виплати та доставки
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання громадянам
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в загальному
розмірі 205 713 грн. 70 коп., що
підтверджується Актами щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за березень-травень 2010
року.

Разом з тим, відповідачем при
проведенні щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, не прийнято до
відшкодування виплачені позивачем
суми пенсії по інвалідності перелічені
вище на загальну суму 205 713 грн. 70 коп., що
підтверджується Таблицями
розбіжностей до інформації про
відшкодування витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за відповідний період.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 16/98-ВР від
14.01.1998р. (далі по тексту - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ в Україні
залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням; медичне страхування;
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття, інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення, як пенсійне страхування,
що включає: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених п. 4
цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.
Відповідно до п. 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 ч. 1 статті 24 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» № 1105-XIV від 23.09.1999р.
(далі по тексту - Закон № 1105-XIV) Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань зобов'язаний
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
передбачений статтею 21 Закону № 1105-XIV.

Відповідно до цієї статті Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний у
встановленому законом порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Згідно з ч. 4 статті 26 Основ якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене ч. 2
статті 24 Закону № 1105-XIV, відповідно до п.
5 якої якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Згідно статті 2 Закону № 1105-XIV особи,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, витрати, понесені органами
Пенсійного фонду України у зв'язку із
виплатою та доставкою пенсій по
інвалідності від трудового каліцтва (у
тому числі й пенсій особам, які стали
інвалідами від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР), підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду як
належного страховика від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання. Такий висновок щодо
застосування норм матеріального права
міститься у постановах Верховного Суду
України від 20 березня 2007 року № 21-1087во06,
від 12 червня 2012 року № 21-165а12 та 21 травня
2013 року № 21-129а13.

Відповідно до ч. 2 статті 161 Кодексу
адміністративного судочинства
України, при виборі правової норми, що
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстав, передбаченої п. 1 ч. 1 статті 237
цього Кодексу.

Статтею 244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

В той же час, щодо відшкодування витрат
у розмірі 2 095 грн. на виплату та
доставку пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання громадянину ОСОБА_3, суд
зазначає наступне.

Судом встановлено, що 25.06.1970р. ОСОБА_3
при переробці ящикової дерев'яної тари
в господарському магазині № 3
Миронівського ГОРПО отримав травму
ока, про що складено акт форми Н-1 про
нещасний випадок від 25.06.1970р.
Відповідно до вказаного акту ОСОБА_3
перебував на посаді тимчасового
робітника по переробці тари у віці 15
років.

Згідно статті 8 Закону № 1105
обов'язковому страхуванню від
нещасного випадку підлягають: особи,
які працюють на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
підставах, передбачених
законодавством про працю; учні та
студенти навчальних закладів, клінічні
ординатори, аспіранти, докторанти,
залучені до будь-яких робіт під час,
перед або після занять; під час занять,
коли вони набувають професійних
навичок; у період проходження
виробничої практики (стажування),
виконання робіт на підприємствах.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 не перебував у
трудових відносинах з господарським
магазином № 3 Миронівського ГОРПО, а
також не проходив виробничу практику у
вказаному магазині, пенсія, призначена
ОСОБА_3 не належить до відшкодування за
рахунок коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

За таких обставин суд дійшов висновку
про достатність підстав для визнання
неправомірними дій відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси щодо
відмови у прийнятті до відшкодування
суми коштів на виплату пенсії по
інвалідності громадянам ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 в розмірі 14 384 грн. 31 коп., а також
стягнення з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси на
користь управління Пенсійного фонду
України у м. Черкаси заборгованості з
виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 в розмірі 14 384 грн. 31 коп.

Щодо відшкодування витрат на виплату
державної адресної допомоги та
підвищення суд зазначає наступне.

Кабінет Міністрів України постановою
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» № 265 від 26.03.2008р.
установив, що у разі, коли щомісячний
розмір пенсійних виплат (з урахуванням
надбавок, підвищень, додаткових пенсій,
цільової грошової допомоги, сум
індексації та інших доплат до пенсій,
встановлених законодавством, крім
пенсій за особливі заслуги перед
Україною та щомісячної доплати до
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
членам сімей шахтарів, смерть яких
настала внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100
відсотків, на двох - 120 відсотків, на
трьох і більше - 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів. У разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат,
державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» № 198 від
11.03.2009р., в свою чергу, також з метою
здійснення заходів щодо соціального
захисту громадян та підтримання їх
купівельної спроможності з 01 квітня 2009
року встановлено підвищення до пенсії,
щомісячного довічного грошового
утримання, державної соціальної
допомоги інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (далі -
підвищення), у розмірі 7,5 гривні,
збільшуючи його з 1 липня - до 14,2 гривні,
а з 1 жовтня - до 28,4 гривні.

При цьому підвищення здійснюється
незалежно від дати призначення
(перерахунку) пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання,
державної соціальної допомоги)
непрацюючим особам, а особам, які
одержують пенсію (державну соціальну
допомогу) на дітей та/або недієздатних
осіб - незалежно від одержуваного
доходу.

Виплата підвищення, передбаченого
пунктом 1 цієї постанови, проводиться
понад розміри, передбачені постановами
Кабінету Міністрів України від 26
березня 2008р. № 265 «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян» і
від 16 липня 2008р. № 654 «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян», в межах розмірів, зазначених
у пункті 10 постанови Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008р. № 530
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян».

В той же час, аналіз наведених норм дає
підстави вважати, що адресна допомога
та підвищення як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» № 265 від 26.03.2008р.
встановлено, що виплата щомісячної
державної адресної допомоги
здійснюється за рахунок коштів, з яких
виплачується пенсія або державна
соціальна допомога.

Вирішуючи питання про те, чи
здійснюються ці виплати за рахунок
коштів Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України,
необхідно враховувати, що страхування
від нещасного випадку є самостійним
видом загальнообов'язкового
державного соціального страхування, за
допомогою якого здійснюється
соціальний захист, охорона життя та
здоров'я громадян у процесі їх трудової
діяльності.

Одним із основних принципів
страхування від нещасного випадку є
цільове використання коштів.
Відповідно до статті 46 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» № 1105-XIV від 23.09.1999р.
кошти на здійснення страхування від
нещасного випадку не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи, що адресна
допомога та підвищення як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги та підвищення. Відповідної
правової позиції дотримується
Верховний Суд України, зокрема в своїй
постанові від 31.10.2011р. у справі № 21-128а11.

Таким чином, суд дійшов висновку про
наявність усіх підстав для відмови в
задоволенні позовних вимог управлінню
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області в частині
відшкодування витрат на виплату
державної адресної допомоги та
підвищення.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси щодо
відмови у прийнятті до відшкодування
сум виплаченої пенсії.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Черкасах
Черкаської області, ідентифікаційний
код 25875030, на користь управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області, ідентифікаційний
код 37930126, заборгованість з виплати
пенсій по інвалідності за період з
01.03.2010р. по 31.05.2010р. в розмірі 14 384
(чотирнадцять тисяч триста вісімдесят
чотири) грн. 31 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Т.М. Чубар

Повний текст постанови виготовлений 24
березня 2014 року.