Справа № 2а-381/10
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 р.
Справа № 12230/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів - Гінди
О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Самбірського міськрайонного суду
Львівської області від 05 жовтня 2010 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві у Самбірському
районі, Управління виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків у Львівській області
про визнання дій суб'єкта владних
повноважень неправомірними та
спонукання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

03.03.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві у Самбірському
районі, Управління виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків у Львівській області
про визнання дій суб'єкта владних
повноважень неправомірними та
зобов'язання відповідача провести
перерахунок позивачу щомісячних
страхових сум починаючи з березня 2001
року з урахуванням зростання у
попередньому календарному році
середньої заробітної плати.

Постановою Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 05 жовтня 2010 року в
задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивачу кожного
року проводились страхові виплати із
врахуванням затверджених коефіцієнтів
щомісячних страхових виплат та
приймаючи до уваги розмір призначеної
позивачу пенсії по інвалідності на
підставі ст. 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності». Жодних порушень при
проведенні таких виплат не
встановлено.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
якою позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що оскаржувана постанова є
незаконною та необґрунтованою,
оскільки суд першої інстанції порушив
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а висновки суду не
відповідають обставинам справи.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-УІ), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач з 1966 року по 1971 рік прцював
слюсарем Самбірської НГРЕ глибокого
буріння, де 18.05.1867 року отримав
виробничу травму та згідно висновку
МСЕК втратив 65% професійної
працездатності, йому було призначено
другу групу інвалідності.

Згідно наявного в матеріалах справи
рішення Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 11.07.2000 року
випливає, що з рахунку Самбірської НГРЕ
щомісячно в користь позивача стягувати
101, 40 грн.(а.с.16).

Так як особову справу позивача було
передано відповідачу, який здійснював
страхові виплати та надавав соціальні
послуги внаслідок нещасного випадку на
виробництві, із встановленим розміром
цих виплат, останній щорічно на протязі
2002-2010 року позивачу проводив
перерахунки суми щомісячної страхової
виплати.

Територіальною Державною інспекцією
праці у Львівській області проведено
перевірку на підставі якої складено
акт № 13-06-062/1222 від 27.07.2010 року, в якому
жодних порушень при проведенні
щомісячних страхових виплат позивачу
не встановлено (а.с.60-62).

У відповідності до ст. 29 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" перерахування сум
щомісячних страхових виплат і витрат
на медичну та соціальну допомогу
провадиться у разі: 1) зміни ступеня
втрати професійної працездатності; 2)
зміни складу сім'ї померлого; 3)
підвищення розміру мінімальної
заробітної плати у порядку,
визначеному законодавством.
Перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться також у
разі зростання у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади
з питань статистики. Таке
перерахування провадиться з 1 березня
наступного року. При цьому визначена
раніше сума щомісячної страхової
виплати зменшенню не підлягає.

В той же час, як вбачається з норм
Положення "Про порядок призначення,
перерахування та проведення страхових
виплат", затвердженого постановою
правління Фонду № 24 від 22.06.2007 року, ним
не передбачено порядку здійснення
перерахунку щомісячних страхових
виплат у разі підвищення розміру
мінімальної заробітної плати. Відтак,
колегія суддів вважає, що в даному
випадку відсутні правові підстави
стверджувати про протиправні дії
відповідача, що полягали у відмові
провести перерахунок з цієї підстави,
оскільки Законом № 1105 чітко вказано
про можливість здійснення такого
перерахунку у порядку, визначеному
законодавством.

Колегія суддів також вважає за
необхідне зазначити, що підвищення
розміру мінімальної заробітної плати
не впливає на розмір щомісячних
страхових виплат, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" сума
щомісячної страхової виплати
встановлюється відповідно до ступня
втрати професійної працездатності та
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.
Сума щомісячної страхової виплати не
повинна перевищувати
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

З даної правової норми вбачається, що
розмір мінімальної заробітної плати не
впливає на розмір щомісячних страхових
виплат.

Крім того, згідно частини 2 ст. 29 даного
Закону перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться також у
разі зростання в попередньому
календарному році середньої
заробітної плати в галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з
питань статистики. Таке перерахування
провадиться з 1 березня наступного
року. При цьому визначена раніше сума
щомісячної страхової виплати
зменшенню не підлягає.

Аналізуючи вищенаведене колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що позивачу
внаслідок отриманої ним травми на
виробництві, що призвела до 65% втрати
працездатності, відповідачем
виплачувались страхові виплати згідно
вимог Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 05 жовтня 2010 року у справі №
2а-381/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В.Ніколін