Справа № 127/3943/14-а
Суддя: Іщук Т. П.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/3943/14-а
Провадження № 2-а/127/231/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань в м.
Вінниці адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Вінницької міської ради про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення та закриття
провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним
позовом до Вінницької міської ради про
скасування постанови адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Вінницької міської ради від 20 лютого 2014
року № 112 в справі про адміністративне
правопорушення та закриття
провадження у справі. Позовні вимоги
мотивував тим, що вказаною постановою
на позивача накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в сумі 85,00
грн. за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 151
КУпАП, а саме: умисне самоправне
зайняття житлового приміщення
квартири АДРЕСА_1. Зазначену постанову
вважає необґрунтованою та незаконною.
Зазначив, що під час його роботи в
обласному муздрамтеатрі,
адміністрацією установи в 1992 році
позивачеві надано квартиру АДРЕСА_1,
яка перебувала в оренді цієї установи
на підставі рішення виконкому
Вінницької міської ради від 26
листопада 1992 року № 626. З того часу
позивач проживає у вказаній квартирі,
сплачує комунальні послуги та несе
витрати на її утримання. 20 квітня 1997
року на його ім'я відповідно до листа
виконкому відкрито особовий рахунок
НОМЕР_1 на вказану квартиру. Таким чином
позивач вважає, що посилився у вказану
квартиру не самовільно, а тому в його
діях відсутній склад правопорушення,
передбаченого ст. 151 КУпАП. Просить
постанову про притягнення його до
адміністративної відповідальності від
20 лютого 2014 року № 112 скасувати, а
провадження в адміністративній справі
закрити.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 березня 2014
року (без винесення окремого
процесуального документу) було
замінено неналежного відповідача на
Адміністративну комісію при
виконавчому комітеті Вінницької
міської ради.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали на
підставах, викладених в позовній заяві,
просили позов задовольнити. При цьому
позивач відмітив, що в квартирі
проживає 22 роки, має особовий рахунок,
відкритий на його ім'я, заборгованість
за комунальні послуги відсутня, а
квартира для проживання надана
установою, в якій він працював на той
час, а тому відсутній факт самоправного
вселення.

Представник відповідача позов не
визнав. Зазначив, що позивач вселився в
квартиру без відповідних документів, а
саме за відсутності ордера. Надані
позивачем копії листів не надають йому
права на вселення в квартиру. Також
зазначив, що ТОВ «ЖЕО» є новоствореною
установою, а договір найму житлового
приміщення з позивачем не укладався.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін по справі,
оцінивши докази в їх сукупності,
прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 08 лютого 2014 року
інспектором відділу благоустрою ТОВ
«ЖЕО» Нідзельською М.П. складено
протокол серії ОС № 000326 про
адміністративне правопорушення,
передбачене ст.151 КУпАП, відносно
ОСОБА_1

Відповідно до постанови
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Вінницької
міської ради від 20 лютого 2014 року № 112,
при розгляді протоколу про
адміністративне правопорушення № 000326
від 08 лютого 2014 року, що надійшов від
ТОВ «ЖЕО», встановлено, що громадянин
ОСОБА_1, усвідомлюючи протиправний
характер своєї дії, умисно самовільно
зайняв житлове приміщення квартиру
АДРЕСА_1, таким чином вчинив
правопорушення передбачене ст. 151 КУпАП
- самоправне зайняття жилого
приміщення. Вказаною постановою на
ОСОБА_1 накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
85,00 грн. (а. с 8).

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Вінницької міської ради від 26
листопада 1992 року № 662, ЖЕК № 2
дозволено здати в оренду нежилі
приміщення в будинку АДРЕСА_2 (а. с. 9-10).

Відповідно до листа Управління
міського господарства від 19 січня 1995
року № 03/33, останнє пропонує ЖЕК № 2
відкрити особовий рахунок на квартиру
на ім'я ОСОБА_1 для тимчасового
проживання.

Позивач користується приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1, що також
підтверджується листом ТОВ «ЖЕО» від 17
лютого 2014 року №536.

Оскаржувана постанова судом
перевірялася на предмет дотримання
суб'єктом владних повноважень
принципів правомірної
адміністративної поведінки, а саме: чи
прийнято рішення на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ст. 151 КУпАП, самоправне
зайняття жилого приміщення у будинках
державного або громадського житлового
фонду чи фонду житлово-будівельних
кооперативів тягне за собою накладення
штрафу від п'яти до десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі
про адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному порядку орган (посадова
особа) встановлює наявність чи
відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для притягнення до
відповідальності позивача став
протокол №112 від 08 лютого 2014 року. При
цьому при складанні вказаного
протоколу не встановлено час вчинення
адміністративного правопорушення, як
то вимагає положення ст. 256 КУпАП, не
встановлено це і відповідачем при
винесені оскаржуваної постанови. Крім
того, суд звертає увагу, що відповідно
до рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 26
листопада 1992 року № 662, надавався
дозвіл ЖЕК №2 на здачу в оренду
приміщення в будинку № 10б по вул. 9
січня (нині вул. Архітектора Артинова)
площею 38 кв. м. як нежитлового,
натомість відповідачем, при винесені
оскаржуваної постанови від 20 лютого 2014
року не встановлено, що вказане
приміщення є житловим, як то зазначено
в ст. 151 КУпАП. При цьому, слід зауважити,
що наявність особового рахунку на
зазначене приміщення не свідчить про
те, що воно має статус житлового. До
того ж, відповідач, приймаючи вказану
постанову, поза увагою залишив
пояснення відповідача викладені в
протоколі від 08 лютого 2014 року, в якому
останній зазначив про підстави свого
вселення в квартиру та проживання в ній
з 1995 року. Натомість, відповідач
обмежився лише відомостями з протоколу
про адміністративне правопорушення,
викладеними інспектором відділу
благоустрою. Отже, відповідачем не
встановлено факт самоправного
зайняття житлового приміщення
позивачем, а відповідно і складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.151 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що оскаржувана постанова прийнята без
урахування всіх обставин, тому вона
підлягає скасуванню як протиправна у
зв'язку з недотриманням зазначених
вище принципів правомірної
адміністративної поведінки.

Щодо позовної вимоги в частині
закриття провадження у справі, то,
оскільки суд не є відповідно до закону
органом, до компетенції якого належать
повноваження по розгляду справ про
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 151 КУпАП, то він,
відповідно, не має повноважень щодо її
закриття, що є підставою для відмови у
задоволенні позову в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 151, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 7, 17, 69, 71, 86, 122,
158-163,171-2 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову в справі про
адміністративне правопорушення №112
від 20 лютого 2014 року про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ст. 151 КУпАП та накладення на
нього адміністративного стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 85,00 грн.

В решті вимог - відмовити.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Повний тест постанови буде
виготовлений у встановлений ч.3 ст.160
КАС України у встановлений ч.3 ст.160 КАС
України.

Суддя: