Справа № 2а-6166/11/1470
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-6166/11/1470

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Малих О.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В., Шляхтицького О.І.,

секретаря Жукової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Вознесенської об'єднаної державної
податкової інспекції у Миколаївській
області Державної податкової служби
на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2012
року у справі за адміністративним
позовом публічного акціонерного
товариства «Веселинівський завод
сухого знежиреного молока» до
Веселинівської міжрайонної державної
податкової інспекції у Миколаївській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

17.08.2011р. публічне акціонерне товариство
«Веселинівський завод сухого
знежиреного молока» (надалі - ПАТ
"Веселинівський завод СЗМ") звернулося
до суду з позовом до Веселинівської
міжрайонної державної податкової
інспекції у Миколаївській області
(надалі - Веселинівської МДПІ у
Миколаївській області ) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
13.05.2011р. №№ , , .

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15.02.2012р.
позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду скасувати та ухвалити
нову про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 22.03.2011р. по 18.04.2011р. посадовими особами
відповідача було проведено планову
виїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2009р. по 31.12.2010р., за
результатами якої було складено акт
№106/2301/446546 від 26.04.2011р. /т.1 а.с.13-85/

ПАТ «Веселинівський завод сухого
знежиреного молока» за видом
діяльності є підприємством
перероблення молока, виробництва сиру
та молокопродуктів.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог пп.7.8.2. п.7.8 ст.7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» з урахуванням вимог ст.30
Закону України «Про акціонерні
товариства», в частині несплати
авансового внеску з податку на
прибуток з суми дивідендів за 2009 рік в
сумі 80632грн.; п.11.21 ст.11 Закону України
«Про податок на додану вартість», в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в періоді що
перевірявся на загальну суму 832736грн., у
тому числі за грудень 2009 року в сумі 142467
грн., за січень 2010 рік в сумі 64861грн, за
лютий 2010р. в сумі 19567грн., за березень
2010р. в сумі 26621грн., за квітень 2010р. в
сумі 13625грн., за травень 2010р. в сумі
101900грн., за червень 2010р. в сумі 43725грн.,
за липень 2010р. в сумі 61571грн., за серпень
2010р. в сумі 46982грн., за вересень 2010р. в
сумі 77747грн., за жовтень 2010р. в сумі
52081грн., за листопад 2010р. в сумі 30136грн.,
за грудень 2010р. в сумі 151452грн.; ст.11.21
ст.11 Закону України «Про податок на
додану вартість» та п.6 «Порядку обліку
та використання коштів, спрямованих на
виплату дотацій
сільськогосподарськими
товаровиробниками за поставлені ними
переробним підприємствам молока та
м'яса в живій вазі», затвердженого
Постановою КМУ від 02.04.2009року №291
(термін дії 25.02.2010р.) та відповідно п.5
«Порядку нарахування, виплати і
використання дотацій
сільськогосподарським
товаровиробникам за поставлені ними
переробним підприємствам молоко та
м'ясо в живій вазі», затвердженого
Постановою КМУ від 11.02.2010року №152 на
загальну суму податку на додану
вартість 1131750грн., в тому числі грудень
2009 року в сумі 654951грн., січень 2010 року в
сумі 476799грн.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення - рішення від 13.05.2011р.:
№ про визначення суми
податкового зобов'язання за основним
платежем 832736грн. та за штрафними
санкціями 208184грн.; № про
визначення суми податкового
зобов'язання за штрафними санкціями в
сумі 1131750грн.; № про визначення
суми податку на прибуток за основним
платежем в розмірі 80632грн. та за
штрафними санкціями в сумі 20158грн. /т.1
а.с.86-91/

Пунктом 11.21 ст.11 Закону України «Про
податок на додану вартість» визначено,
що сума податку на додану вартість, що
повинна сплачуватися до бюджету
переробними підприємствами всіх форм
власності за реалізовані ними молоко
та молочну продукцію, у повному обсязі
спрямовується виключно на виплату
дотацій сільськогосподарським
товаровиробникам за продані ними
переробним підприємствам молоко.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 02 квітня 2009 року №291 «Про
реалізацію пункту 11.21 статті 11 Закону
України «Про податок на додану
вартість» передбачено, що переробні
підприємства за результатами
діяльності за кожний звітний
(податковий) період ведуть окремий
податковий і бухгалтерський облік
готової продукції, виготовленої з
поставлених сільськогосподарськими
товаровиробниками молока та м'яса в
живій вазі.

За результатами окремого обліку
готової продукції, виготовленої з
поставлених сільськогосподарськими
товаровиробниками молока та м'яса в
живій вазі, переробні підприємства
відповідно до вимог Закону України
«Про податок на додану вартість»
визначають суми податкових зобов'язань
та податкового кредиту, які виникають у
зв'язку з переробкою та поставкою такої
продукції, і складають окрему
податкову декларацію, яка разом з
декларацією щодо іншої діяльності
подається до органу державної
податкової служби за місцем реєстрації
переробного підприємства як платника
податку на додану вартість у порядку і
в строки, встановлені зазначеним
Законом, з урахуванням вимог
нормативно-правових актів ДПА.

Судом встановлено, що позивачем як
переробним підприємством за
результатами діяльності за кожний
звітний (податковий) період ведеться
окремий податковий і бухгалтерський
облік операцій з поставки готової
продукції. За результатами зазначеного
обліку підприємство визначало
відповідно до вимог Закону України
«Про податок на додану вартість» суми
податкових зобов'язань та податкового
кредиту, які виникають у зв'язку з
переробкою та поставкою готової
продукції, та складало: податкову
декларацію з податку на додану
вартість (переробного підприємства),
яка разом з податковою декларацією з
податку на додану вартість (бюджетна)
щодо іншої діяльності подавалася до
податкової.

Відповідно до ст.1, 11 Закону України
«Про молоко і молочні продукти»,
молочні продукти - це продукти,
одержані з молока або молочної
сировини, які можуть містити харчові
добавки, необхідні для виробництва, за
умови, що ці добавки ні частково, ні
повністю не змінюють складових молока
(молочний жир, молочний білок, лактозу).

Суб'єкти господарювання усіх форм
власності (крім особистих селянських
господарств, фізичних осіб), які
здійснюють виробництво молока,
молочної сировини і молочних
продуктів, підлягають атестації на
відповідність обов'язковим вимогам
нормативно - правових актів. Об'єктом
атестації виробництва молока,
молочної сировини та молочних
продуктів є нормативна документація на
продукцію, а також технологічне
обладнання, засоби вимірювальної
техніки та контролю, випробувальне
обладнання.

Технічними умовами спреди та суміші
жирові визначають продукт як суміш,
що виробляється з пастеризованих
вершків, одержаних шляхом сепарування
молока та рослинного жиру, або суміш
вершкового масла з рослинним жиром, у
якості основної сировини для
вироблення цієї продукції
використовується молоко коров'яче,
вершки, молоко сухе та інші
продукти.

Отже, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку, оскільки
спред як продукт виробництва
відповідає положенням
спеціального законодавства, що регулює
переробку та виробництво молока та
молочної продукції, то до спірних
відносин підлягає застосуванню норма
закону про оподаткування податком на
додану вартість щодо спеціального
режиму оподаткування переробного
підприємства.

Крім того, висновком санітарного
паспорту на асортимент молочних
продуктів, дозволених до виробництва
ВАТ «Веселинівський завод СЗМ» на 2010
рік позивачу надається право
виробництва та реалізації двох видів
масел, шести видів спредів та двох
видів молока.

Сертифікатом відповідності на 2010 рік,
атестатом №1048116 підтверджується
виробництво позивачем продуктів
власного виробництва - спредів, молока,
молочної сировини. /а.с.92-102/

Таким чином, позивачем правомірно
сформовані податкові зобов'язання з
реалізації спредів у 2010 році на
загальну суму 792647грн., оскільки вони є
сировиною власного виробництва, тому
норма закону про оподаткування
податком на додану вартість щодо
спеціального режиму оподаткування
переробного підприємства правильно
застосовано позивачем до даних
відносин.

Крім того, за ствердженням податкової,
в перевіряємому періоді, відповідно до
п.11.21 ст.11 Закону України «Про податок
на додану вартість» позивач
здійснював переробну діяльність та
користувався пільгою з податку на
додану вартість. При цьому, за грудень
2009 року та січень 2010 року, податкові
зобов'язання в сумі 1131750грн. позивачем
не були перераховані до
держказначейства на не бюджетний
рахунок у встановлені законодавством
терміни.

Разом з тим, до суду позивачем надана
вся необхідна первинна документація на
підтвердження використання коштів
саме за призначенням (перерахування на
бюджетний рахунок) в повному обсязі, а
також видачі сільськогосподарським
товаровиробникам грошових коштів.
/а.с.134-139/

При цьому, згідно з п.11.21 ст.11 Закону
України «Про податок на додану
вартість» сума податку на додану
вартість, що повинна сплачуватися до
бюджету переробними підприємствами
всіх форм власності за реалізовані
ними молоко та молочну продукцію, м'ясо
та м'ясопродукти, у повному обсязі
спрямовується виключно на виплату
дотацій сільськогосподарським
товаровиробникам за продані ними
переробним підприємствам молоко і
м'ясо в живій вазі.

Згідно з п.5 Порядку обліку та
використання коштів, спрямованих на
виплату дотацій сільськогосподарським
товаровиробникам за поставлені ними
переробним підприємствам молоко та
м'ясо в живій вазі, затвердженого
постановами Кабінету Міністрів
України від 02.04.2009р. №291, від 11.02.2010р. №152,
перерахування коштів
сільськогосподарським
товаровиробникам за поставлені ними
молоко та м'ясо в живій вазі
здійснюється за платіжними
дорученнями з поточного рахунка
переробного підприємства за цінами
відповідно до укладених договорів, а
сум дотацій - з його не бюджетного
рахунка, відкритого в територіальному
органі Державного казначейства, на
окремі рахунки сільськогосподарських
товаровиробників (крім тих, що ведуть
особисте селянське господарство), які
вони повинні відкрити в обслуговуючих
банках протягом одного звітного
періоду.

Не перераховані на не бюджетні рахунки
суми податку на додану вартість та
виплати сум коштів, здійснені з не
бюджетних рахунків за призначенням з
порушенням цього Порядку, вважаються
такими, що використовуються не за
цільовим призначенням і підлягають
стягненню до державного бюджету.

За правилами п.7 Порядку переробні
підприємства проводять щомісяця
розрахунок сум дотацій
сільськогосподарським
товаровиробникам за поставку молока та
м'яса в живій вазі згідно з додатком 2 за
фактичними даними про обсяги
закупленого молока та м'яса в живій
вазі і надходження на не бюджетний
рахунок сум податку на додану вартість.
На підставі цього розрахунку
переробними підприємствами
проводиться остаточне перерахування
за платіжними дорученнями сум дотацій
сільськогосподарським
товаровиробникам за поставлені молоко
та м'ясо в живій вазі за звітний період,
крім особистих селянських господарств.

Не перераховані переробними
підприємствами на окремі рахунки
сільськогосподарських
товаровиробників суми дотацій у
строки, встановлені законодавством для
сплати податку на додану вартість до
бюджету, вважаються такими, що
використовуються не за цільовим
призначенням і підлягають стягненню до
державного бюджету.

На підставі викладеного, судом першої
інстанції вірно встановлено, що
посилання відповідача на п.7 Порядку
обліку та використання коштів,
спрямованих на виплату дотацій
сільськогосподарським
товаровиробникам за поставлені ними
переробним підприємствам молоко та
м'ясо в живій вазі не може бути
підставою для фактично повторного
стягнення зазначеної суми
заборгованості з позивача, з тих
причин, що вказаним пунктом Порядку
встановлена підстава для стягнення до
державного бюджету суми дотацій, що не
перерахована у строки, встановлені
законодавством для сплати ПДВ до
бюджету, а саме: стягуються суми
податку на додану вартість не
перераховані у встановлені строки,
проте не передбачено повторного
стягнення заборгованості у повному
обсязі у разі порушення строків її
перерахування.

Стосовно перевірки повноти визначення
авансових внесків з податку на
прибуток нарахованих на суму
дивідендів та прирівняних до них
платежів, за період з 01.10.2009р. по 31.12.2010р.
та встановлення податковою їх
заниження на суму 80632грн., судом першої
інстанції обґрунтовано визначене
наступне.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
дивіденд - платіж, який здійснюється
юридичною особою - емітентом
корпоративних прав чи інвестиційних
сертифікатів на користь власника таких
корпоративних прав (інвестиційних
сертифікатів) у зв'язку з розподілом
частини прибутку такого емітента,
розрахованого за правилами
бухгалтерського обліку.

До дивідендів прирівнюється також
платіж, який здійснюється державним
некорпоратизованим, казенним чи
комунальним підприємством на користь
відповідно держави або органу
місцевого самоврядування у зв'язку з
розподілом частини прибутку такого
підприємства, платіж, який
виплачується власнику сертифіката
фонду операцій з нерухомістю в
результаті розподілу доходу фонду
операцій з нерухомістю. При цьому
наявність чи відсутність прибутку,
розрахованого згідно з правилами
податкового обліку, не може впливати на
прийняття чи неприйняття рішення щодо
нарахування дивідендів.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
ціні папери та фондовий ринок» акція -
іменний цінний папір, який посвідчує
майнові права його власника
(акціонера), що стосуються акціонерного
товариства, включаючи право на
отримання частини прибутку
акціонерного товариства у вигляді
дивідендів та право на отримання
частини майна акціонерного товариства
у разі його ліквідації, право на
управління акціонерним товариством, а
також немайнові права, передбачені
Цивільним кодексом України та законом,
що регулює питання створення,
діяльності та припинення акціонерних
товариств і законодавством про
інститути спільного інвестування.

Частиною 5 ст. 87 Господарського кодексу
України визначено, що прибуток
господарського товариства утворюється
з надходжень від його господарської
діяльності після покриття
матеріальних та прирівняних до них
витрат і витрат на оплату праці. З
економічного прибутку товариства
сплачуються передбачені законом
податки та інші обов'язкові платежі, а
також відсотки по кредитах банків і по
облігаціях. Прибуток, одержаний після
зазначених розрахунків, залишається у
розпорядженні товариства, яке визначає
напрями його використання відповідно
до установчих документів товариства.

Підпунктом 7.8.2. п.7.8 ст.7 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» визначено, що емітент
корпоративних прав, який приймає
рішення про виплату дивідендів своїм
акціонерам (власникам), нараховує та
вносить до бюджету авансовий внесок з
податку на прибуток у розмірі ставки,
встановленої пунктом 10.1 статті 10 цього
Закону, нарахованої на суму дивідендів,
призначених для виплати, без зменшення
суми такої виплати на суму такого
податку. Зазначений авансовий внесок
вноситься до бюджету до/або одночасно
із виплатою дивідендів.

У разі виплати дивідендів у формі,
відмінній від грошової (крім випадків,
передбачених підпунктом 7.8.5 цього
пункту), базою для нарахування
авансового внеску згідно з абзацом
першим цього підпункту є вартість
такої виплати, розрахованої за
звичайними цінами.

Обов'язок із нарахування та сплати
авансового внеску з цього податку за
визначеною пунктом 10.1 статті 10 цього
Закону ставкою покладається на
будь-якого емітента корпоративних
прав, що є резидентом, незалежно від
того, чи такий емітент або отримувач
дивідендів є платником податку на
прибуток або має пільги зі сплати
податку на прибуток, надані цим Законом
або іншими законодавчими актами, чи у
вигляді застосування ставки податку
іншої, ніж встановлена пунктом 10.1
статті 10 цього Закону (крім платників
цього податку, які підпадають під дію
пункту 7.2, підпункту 7.8.5 пункту 7.8 статті
7 чи підпункту 10.2.3 пункту 10.2 статті 10
цього Закону).

Пунктом 11 розділу VІІ Прикінцевих
положень Закону України від 27.04.2010р.
№2154- VІ «Про державний бюджет на 2010 рік»
, внесено зміни до ст. 30 Закону України
«Про акціонерні товариства»,
відповідно до яких виплата дивідендів
здійснюється господарським
товариством з чистого прибутку у
звітному році та/або нерозподіленого
прибутку в розмірі не менше 30
відсотків.

Розмір виплати дивідендів може бути
збільшений за рішенням загальних
зборів акціонерного товариства.

ПАТ «Веселинівський завод СЗМ» є
юридичною особою, зареєстровано та
обліковується в Єдиному державному
реєстрі підприємств та організацій
України, зареєстровано податковою як
платник податку на прибуток за ставкою
25 відсотків.

23.04.2010 року рішенням зборів акціонерів
ВАТ «Веселинівський завод СЗМ»
відповідно до ст.ст.10,41 Закону України
«Про господарські товариства»
прийнято рішення розподілити прибуток
товариства за 2009 рік на розвиток
підприємства. /а.с.181-182

Відповідно до ч.ч.1,2 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про акціонерні товариства» цей Закон
набирає чинності через шість місяців з
дня його опублікування, крім другого
речення частини другої статті 20, яке
набирає чинності через два роки після
опублікування цього Закону. Норми ст. 1 -
49 Закону України «Про господарські
товариства» втрачають чинність через
два роки з дня набрання чинності
Законом України «Про акціонерні
товариства». Статути та інші внутрішні
документи акціонерних товариств,
створених до набрання чинності Законом
України «Про акціонерні товариства»,
підлягають приведенню у відповідність
з нормами цього Закону не пізніше, ніж
протягом двох років з дня набрання
чинності цим Законом.

Таким чином, дія статей 1 - 49 Закону
України «Про господарські товариства»
протягом двох років відповідно до
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про акціонерні
товариства» надає цим нормам статусу
складової положень Закону України «Про
акціонерні товариства».

Отже, до акціонерних товариств,
створених до набрання чинності Законом
України «Про акціонерні товариства»,
застосовуються положення статей 1 - 49
Закону України «Про господарські
товариства» до втрати ними чинності
або до моменту приведення статутів
акціонерних товариств у відповідність
до Закону України «Про акціонерні
товариства».

На підтвердження цього, Державною
комісією з цінних паперів та фондового
ринку відповідно до пункту 23 статті 7
Закону України «Про державне
регулювання ринку цінних паперів в
Україні» роз'яснено, що акціонерні
товариства до приведення у
відповідність з нормами Закону України
«Про акціонерні товариства» статуту та
інших внутрішніх положень
акціонерного товариства мають
керуватись у своїй діяльності з 30.04.2009
року по 30.04.2011 року Законом України «Про
господарські товариства» та
відповідними підзаконними
нормативно-правовими актами. Цими ж
актами законодавства регулюються
взаємовідносини товариства з
акціонерами, інвесторами, органами
державної влади та іншими особами.

Акціонерні товариства, які, починаючи з
30.04.2009 року, привели свою діяльність у
відповідність до Закону України «Про
акціонерні товариства», мають
керуватись у своїй діяльності Законом
України «Про акціонерні товариства» та
відповідними підзаконними
нормативно-правовими актами. Цими ж
актами законодавства регулюються
взаємовідносини товариства з
акціонерами, інвесторами, органами
державної влади та іншими особами.

Таким чином, судом першої інстанції
виходячи із змісту п.1.9 ст.1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», положень Закону України
«Про господарські товариства» вірно
визначено, що дивіденди (платіж, що
здійснюється при розподілу прибутку)
можуть бути нараховані та сплачені в
розмірі, виключно за рішенням
загальних зборів акціонерів.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про неправомірність
прийняття оскаржуваних рішень.

На підставі викладеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
вірно застосував норми матеріального
закону та вирішив справу по суті
правильно, тому постанова суду першої
інстанції в порядку ст.200 КАС України
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - залишенню без
задоволення.

Керуючись, ст.ст.198, 200, 205, 206 КАС України,
суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Вознесенської
об'єднаної державної податкової
інспекції у Миколаївській області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15 лютого
2012 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
негайно після її проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: