Справа № 813/6186/13-а
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 р.
Справа № 876/15446/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

з участю секретаря судового засідання:
Луки Х.М.,

представників позивача
Негрі Г.Ю., Брунець В.Г.,

представників відповідача
Палій М.В., Несторак Х.І.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків в м. Львові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 07
листопада 2013 року у справі №813/6186/13-а за
позовом Львівського міського
комунального підприємства
«Львівтеплоенерго» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків в м. Львові Міжрегіонального
головного управління Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2013 року Львівське міське комунальне
підприємство «Львівтеплоенерго»
звернулося до суду з позовом, яким
після збільшення позовних вимог
просило визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення № /4645 від
28.03.2013 року, № /6969 від 13.05.2013 року та
№ /6918 від 08.05.2013 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 07 листопада
2013 року позов задоволено повністю.

Відповідач постанову суду першої
інстанції оскаржив, подав апеляційну
скаргу, зазначивши, що оскаржувана
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
не відповідає фактичним обставинам
справи, просить її скасувати, та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказує, що ЛМКП
«Львівтеплоенерго» на порушення п. 199.1,
п. 199.4, п. 199.5 ст. 199, п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4, п.
206. ст. 200 Податкового кодексу України,
пп. 4.6.5 п. 4.6 ст. 4 Наказу Міністерства
фінансів України від 25.11.2011 року №1492
«Про затвердження форм та Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість» завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування у бік
зменшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість наступних
звітних періодів за січень 2013 року на 7
599 090 грн.. Тому податковим органом
донараховано штрафні фінансові
санкції у розмірі 1 899 772, 5 грн.. Таким
чином, судом першої інстанції не взято
до уваги висновків викладених в акті
перевірки, та прийнято неправомірне
рішення без врахування всіх обставин
справи.

В судовому засіданні представники
позивача надали пояснення та
заперечили проти доводів апеляційної
скарги, а представники відповідача
підтримали їх.

Суд, дослідивши матеріали цієї справи,
перевіривши доводи апелянта у їх
сукупності, приходить до переконання,
що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу чи постанову без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до
направлень від 01.02.2013 року № 17/33-00, №
18/33-00, № 19/33-00 та згідно наказу № 26 від
01.02.2013 року СДПІ по роботі з ВПП у м.
Львові ДПС було проведено позапланову
виїзну перевірку ЛМКП
«Львівтеплоенерго» внаслідок чого
07.03.2013 року складено Акт № 145/33-00/05506460
«Про результати позапланової виїзної
перевірки ЛМКП «Львівтеплоенерго» з
питань правильності та повноти
декларування сум податку на додану
вартість за жовтень, грудень 2012 року»
(далі - Акт перевірки 1).

На підставі Акта перевірки 1 винесено
податкове повідомлення рішення від
28.03.2013 року № /4645, яким встановлено
порушення п. 199.1, 199.4, п. 199.5 ст. 199 ПК
України та зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 7599090 грн.

Згідно направлень від 26.03.2013 року
№79/33-00, №80/33-00, №81/33-00 та згідно наказу №
74 від 25.03.2013 року СДПІ по роботі з ВПП у
м. Львові ДПС було проведено
позапланову виїзну перевірку ЛМКП
«Львівтеплоенерго» внаслідок чого
22.04.2013 року складено Акт № 259/33-00/05506460
«Про результати позапланової виїзної
перевірки ЛМКП «Львівтеплоенерго» з
питань достовірності суми нарахування
сум бюджетного відшкодування за січень
2013 року» (далі - Акт перевірки 2).

На підставі Акта перевірки 2 винесено
податкове повідомлення рішення від
13.05.2013 року № /6969, яким встановлено
порушення п. 199.1, 199.4, п. 199.5 ст. 199, п. 200.1, п.
200.3, п. 200.4 ст. 200 ПК України п. 4.6.5 ст. 4
Наказу Міністерства фінансів України
від 25.11.2011 року № 1492 «Про затвердження
форм та порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість» та зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 7599090 грн., та
застосовано штрафні санкції у розмірі 1
899 772,5 грн.

У порядку ст. 76, п. 200.10 ст. 200 ПК України
СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові ДПС було
проведено камеральну перевірку
податкової звітності ЛМКП
«Львівтеплоенерго» з податку на додану
вартість за лютий 2013 року внаслідок
чого 19.04.2013 року складено Акт №9/33-00/05506460
«Про результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану
вартість» (далі - Акт перевірки 3).

На підставі Акта перевірки 3 винесено
податкове повідомлення рішення від
08.05.2013 року № /6918, яким встановлено
порушення ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України
та збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 7538874, 24 грн., у тому
числі за основним платежем 5025916,16 грн.
та штрафними санкціями 2512958,08 грн.

Зазначені податкові повідомлення
рішення були оскаржені ЛМКП
«Львівтеплоенерго» в
адміністративному порядку згідно ст. 56
ПК України, скарги платника податку
залишені без задоволення, а податкові
повідомлення рішення залишені без
змін.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
протиправності оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень з
наступних підстав.

Щодо податкового повідомлення рішення
№ /4645 від 28.03.2013 року слід
зазначити наступне.

ЛМКП «Львівтеплоенерго» подано
податкову декларацію з податку на
додану вартість за 12 місяців 2012 року та
додаток 6 до декларації, де зазначено
суму оподаткованих операцій у частині
суми компенсації на покриття різниці
між фактичними витратами та
регульованими цінами у вигляді
виробничої дотації з бюджету (ст. 197.1.28
ПК України) у розмірі 140875882 грн., також
подано додаток № 7 до податкової
декларації розрахунок частки
використання сплаченого нарахованого
податку за придбаними товарами між
оподаткованими та неоподаткованими
операціями та зазначено частку
використання активів в оподаткованих
операціях 89,28 %. За результатами
перевірки податковий орган прийшов до
висновку про завищення даної частки, та
відповідно зроблено перерахунок, і
визначив таку частку у розмірі 78%.

На виконання законів України від 12.04.2012
року № 4647-VI «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та від 08.06.2012 року №
4961-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік» та постанови Кабінету
Міністрів України від 11.06.2012 року № 517
«Про затвердження Порядку та умов
надання у 2012 році субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування» ЛМКП
«Львівтеплоенерго» укладено 5
договорів (№ 114/517-ГУ від 16.08.2012 року; №
1153/517з від 17.12.2012 року; № 592/517з від 06.12.2012
року; № 593/517з від 06.12.2012 року; № 591/517з-ГУ
від 06.12.2012 року) про організацію
взаєморозрахунків з погашення
заборгованості за природний газ за 2011,
2012 роки на загальну суму 142 875 882,14 грн.,
згідно яких позивачем отримано вказані
кошти для погашення заборгованості з
різниці в тарифах на теплову енергію
впродовж жовтня 2012 року та грудня 2012
року.

Також позивачем відповідно до договору
поставки брухту та відходів кольорових
металів від 01.02.2011 року № 01/02/11 ОКЧМ та
договору поставки металобрухту та
відходів чорних металів від 22.01.2009 року
№ 22/01/09-01/09-010 проведено операції,
пов'язані з постачанням відходів та
брухту кольорових металів у 2012 році на
суму 276 758 грн., що підтверджується
наявними в матеріалах справи
видатковими накладними, які звільнені
від оподаткування податку на додану
вартість згідно п. 23 підрозділу 2
розділу XX ПК України.

Відповідно до п. 199.4 ст. 199 ПК України
платник податку за підсумками
календарного року здійснює
перерахунок частки використання
товарів/послуг та необоротних активів
в оподатковуваних операціях виходячи з
фактичних обсягів проведених протягом
року оподатковуваних та
неоподатковуваних операцій.

Згідно п. 199.5 ст. 199 ПК України частка
використання товарів/послуг,
необоротних активів в оподатковуваних
операціях, визначена з урахуванням
норм пункту 199.4 ст. 199 ПК України,
застосовується для проведення
коригування сум податку, які
відносяться до податкового кредиту за
операціями, зазначеними у пункті 199.1 ст.
199 ПК України. Результати перерахунку
сум податкового кредиту
відображаються у податковій
декларації за останній податковий
період року.

Так, відповідно до п. 199.2 ст. 199 ПК
України частка використання
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях
визначається у відсотках як відношення
обсягів з постачання оподатковуваних
операцій (без урахування сум податку)
за попередній календарний рік до
сукупних обсягів постачання
оподатковуваних та неоподатковуваних
операцій (без урахування сум податку)
за цей же попередній календарний рік.

Згідно п. 199.6 ст. 196 ПК України (з
урахуванням змін внесених Законом
України від 24.05.2012 року № 4834-VI «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України щодо удосконалення деяких
податкових норм", що вступив в дію з
01.07.2012 року) пропорційне віднесення сум
податку до податкового кредиту не
здійснюється та податковий кредит не
зменшується у разі проведення
операцій, передбачених пп. 197.1.28 п. 197.1
ст. 197 ПК України - постачання
товарів/послуг у частині суми
компенсації на покриття різниці між
фактичними витратами та регульованими
цінами (тарифами) у вигляді виробничої
дотації з бюджету.

З урахуванням п. 199.6 ст. 196 ПК України
позивачем правомірно здійснено
перерахунок частки використання
сплаченого (нарахованого) податку за
придбаними (ввезеними)
товарами/послугами між оподаткованими
та неоподаткованими операціями
протягом січня - грудня 2012 року, що
фактично здійснювалася ЛМКП
«Львівтеплоенерго» протягом 2012 року
відповідно до частки перерахунку за 2011
рік, яка становила за 2011 рік 89,28 %, та
відкориговано податковий кредит при
проведенні операцій згідно пп. 197.1.28
п.197.1 ст.197 ПК України за період з 1 липня
2012 року по 31 грудня 2012 року, тобто з
моменту набрання чинності змін до
Податкового кодексу України, які
передбачають відсутність обов'язку у
платника податку зменшувати
податковий кредит.

Слід зазначити, що позивачем
правомірно застосовано частку у
розмірі 89,28% (даних попереднього
календарного 2011 року), оскільки
відповідно до п. 199.2. ст. 199 ПК України
така частка застосовується впродовж
всього 2012 року.

З огляду на вищевказане висновок
відповідача про необхідність
коригування частки використання
сплаченого (нарахованого) податку за
придбаними (ввезеними)
товарами/послугами між оподаткованими
та неоподаткованими операціями
протягом січня - червня 2012 року ЛМКП
«Львівтеплоенерго» уже за новим
перерахованим коефіцієнтом 2012 року, що
за результатом перерахунку
податкового органу становить 78% - є
неправомірним.

Щодо тверджень відповідача про
неправомірність включення до
податкового кредиту грудня та жовтня
2012 року податку на додану вартість по
податкових накладних з датою виписки
до 01.07.2012 року та згідно яких завищено
податковий кредит у зв'язку з
відсутністю належного перерахунку з
використанням частки розрахованої
податковим органом у розмірі 78%, суд
зазначає наступне.

Відповідно до п. 187.10 ст. 187 ПК України
платники податку, які постачають
теплову енергію, газ природний (крім
скрапленого), у тому числі надають
послуги з його транспортування та
постачання, надають послуги з
водопостачання, водовідведення чи
послуги, вартість яких включається до
складу квартирної плати чи плати за
утримання житла, фізичним особам,
бюджетним установам, не зареєстрованим
як платники податку, а також
житлово-експлуатаційним конторам,
квартирно-експлуатаційним частинам,
об'єднанням співвласників
багатоквартирних будинків, іншим
платникам податку, які здійснюють збір
коштів від зазначених покупців з метою
подальшого їх перерахування продавцям
таких товарів (надавачам послуг) у
рахунок компенсації їх вартості,
визначають дату виникнення податкових
зобов'язань та податкового кредиту за
касовим методом.

Згідно пп. 14.1.266 п. 14.1 ст. 14 ПК України
касовий метод для цілей оподаткування
згідно розділом V цього Кодексу - метод
податкового обліку, за яким дата
виникнення податкових зобов'язань
визначається як дата зарахування
(отримання) коштів на банківський
рахунок (у касу) платника податку або
дата отримання інших видів компенсацій
вартості поставлених (або тих, що
підлягають поставці) ним товарів
(послуг), а дата виникнення права на
податковий кредит визначається як дата
списання коштів з банківського рахунку
(видачі з каси) платника податку або
дата надання інших видів компенсацій
вартості поставлених (або тих, що
підлягають поставці) йому товарів
(послуг).

Відповідно до абзаців третього та
четвертого п. 198.6 ст. 198 ПК України, у
разі якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної. Платники
податку, що застосовували касовий
метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку.

Судом встановлено, що позивачем у
жовтні та грудні 2012 року включено
податкові накладні від НАК «Нафтогаз
України» з датою виписки до 01.07.2012 року
на загальну суму податку на додану
вартість 22 459 045,56 грн..

Оскільки позивач застосовує касовий
метод, а оплата по вказаних податкових
накладних за газ відбулась у жовтні,
грудні 2012 року, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
платіжними дорученнями, то ЛМКП
«Львівтеплоенерго» дотримано
60-денного строку на включення даних сум
до податкового кредиту.

Враховуючи наведене, висновок
відповідача про момент виникнення у
ЛМКП «Львівтеплоенерго» податкового
кредиту в день відвантаження газу, а
саме - період виписки податкової
накладної - є неправомірним.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ /6969 від 13.05.2013 року суд зазначає
наступне.

Відповідно до вищевказаних договорів
від 16.08.2012 року № 114/517-ГУ, від 17.12.2012 року
№ 1153/517з, від 06.12.2012 року № 592/517з, від
06.12.2012 року №593/517з, від 06.12.2012 року №
591/517з-ГУ «Про організацію
взаєморозрахунків з погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування» ЛМКП
«Львівтеплоенерго» у грудні 2012 року
отримало субвенції в розмірі 140 875 882
грн., яка спрямовується на погашення
кредиторської заборгованості за
спожитий природній газ підприємств, що
транспортують та постачають теплову
енергію населенню, яка утворилася
станом на 1 грудня 2012 року.

ЛМКП «Львівтеплоенерго» подано
податкову декларацію з податку на
додану вартість за січень 2013 року, в
якій задекларовано залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (ряд. 24 Декларації)
в розмірі 14 120 234 грн..

У зв'язку з виправленням самостійно
виявлених помилок ЛМКП
«Львівтеплоенерго» подано уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань від
25.02.2013 року. Відповідно до поданого
розрахунку підприємством зменшено
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (ряд. 24
Декларації) на 14 120 234 грн. та збільшено
суму, що підлягає бюджетному
відшкодуванню у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних звітних періодів
(ряд. 23.2 Декларації) на 14 120 234 грн..

Твердження відповідача про невірне
відображення суми 7 599 090 грн. у
декларації за грудень 2012 року, що на
думку податкового органу, має
наслідком завишення бюджетного
відшкодування (р. 23.2) за січень 2013 року і
повинно становити 6 521 144 грн. (14 120 234 грн.
- 7 599 090 грн.) - судом не враховуються з
наступних підстав.

Вказані висновки зафіксовані у Акті
перевірки 2 та ґрунтуються на висновках
Акта перевірки 1, де встановлено
порушення п. 199.1, п. 199.4, п. 199.5 ст. 199
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту з податку на додану вартість
(ряд. 19 Декларації) за грудень 2012 року у
розмірі 7 599 090 грн.

На підставі Акта перевірки 1
відповідачем винесено податкове
повідомлення рішення № /4645 від
28.03.2013 року, яке оскаржене позивачем в
адміністративному порядку та є
предметом спору у даній судовій справі.

Згідно абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України, при
зверненні платника податків до суду з
позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Відповідно до п. 4.4 розділу IV Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платникам податків,
затвердженого наказом ДПА від 22.12.2010
року № 985, визначено, що у разі
звернення платника податків до суду з
позовом щодо визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення за
умови надходження до органу державної
податкової служби ухвали суду про
порушення провадження у справі за
позовом платника податків не пізніше
настання граничного строку сплати,
зазначеного в податковому
повідомленні-рішенні, структурний
підрозділ, який склав таке податкове
повідомлення-рішення, у день отримання
ухвали вносить відповідні дані до
реєстру податкових повідомлень-рішень.

При цьому сума грошового зобов'язання в
той самий день виводиться з реєстру
податкових повідомлень-рішень та
обліковується в окремому реєстрі до
набрання рішенням суду законної сили.
Отже, у разі оскарження платником
податків податкового
повідомлення-рішення за формою «В4» на
суму зменшення залишку від'ємного
значення податку на додану вартість, то
така сума не підлягає сторнуванню з
рядку 23.2 на суму 7 599 090 грн., як така, що є
неузгодженою.

З огляду на те, що триває процедура
судового оскарження податкового
повідомлення-рішення № /4645 від
28.03.2013 року висновки відповідача
зазначені у Акті перевірки 2 про
невірне відображення суми 7 599 090 грн. у
декларації за грудень 2012 року та
прийняття на його основі податкового
повідомлення-рішення №/6969 від
13.05.2013 року - є передчасним.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ /6918 від 08.05.2013 року суд зазначає
наступне.

За результатами камеральної перевірки
податковим органом встановлено, що
ЛМКП «Львівтеплоенерго» включено до
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних лютого 2013 року
податкову накладну отриману від НАК
«Нафтогаз України» № 13933 від 31.12.2012 року
на суму податку на додану вартість
5025916,16 грн. Перевіркою встановлено, що
НАК «Нафтогаз України» не
зареєстровано дану накладну в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Позивачем, враховуючи відсутність
факту реєстрації такої накладної у
єдиному реєстрі податкових накладних
подано додаток №8 до декларації за
лютий 2013 року. «Заява про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних)»
від 20.03.2013 року за реєстраційним
номером . Крім того, ЛМКП
«Львівтеплоенерго» листом від 19.03.2013
року № 08-1092 надіслано копії платіжних
доручень по взаєморозрахунках із НАК
«Нафтогаз України» в кількості 31 штуки,
з датою виписки від 28.12.2012 року по 13.02.2013
року.

Суд зазначає, що з 01.01.2011 року порядок
обчислення і сплати податку на додану
вартість платниками податку
визначений ПК України.

Відповідно до пп. а п. 198.1 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 ст. 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно пункту 201.4 ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця; податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс) (пункти 201.6, 201.7 ст. 201 ПК України).

Згідно пункту 201.8 ст. 201 ПК України,
право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому ст. 183 цього
Кодексу.

Виходячи із системного аналізу
вищезазначених норм права, суд дійшов
висновку, що для отримання права на
податковий кредит із сум податку на
додану вартість, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник податку на додану вартість
повинен отримати податкові накладні,
видані на реально отриманий товар
(роботи, послуги), призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Податковим органом не виявлено
будь-яких порушень у формуванні
позивачем податкового кредиту або
податкових зобов'язань з ПДВ, не
наведено жодних доводів та не подано
будь-яких доказів, які б могли свідчити
про наявність обставин, що виключають
обґрунтованість заявленої позивачем
податкової вигоди, як - безтоварний
та/або фіктивний характер здійснених
операцій. У даному випадку, висновки
акту перевірки контролюючий орган
обґрунтовує, зокрема, тим, що
відповідно до п. 202.1 ст. 202 ПК України,
звітним (податковим) періодом є один
календарний місяць.

Суд вважає необґрунтованими доводи
податкового органу, виходячи з
наступного.

Відповідно до пункту 201.10 ст. 200 ПК
України, податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність а
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

З огляду на викладене, підставою для
формування податкового кредиту ПДВ
покупця товару є податкова накладна,
виписана продавцем. У разі ж, зокрема,
порушення порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі податкових накладних покупець
таких товарів має право додати до
податкової декларації за звітний
податковий період заяву зі скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту.

При цьому, заява зі скаргою на
постачальника подається лише з
податковою декларацією за той звітний
період, у якому платник включив суму
податку на додану вартість.

Суд зазначає, що загальні правила щодо
дати виникнення права платника податку
на віднесення сум податку до
податкового кредиту містяться у пункті
198.2 ст. 198 ПК України, згідно якого такою
датою вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

За змістом вказаної норми, із датами
списання коштів або отримання
товарів/послуг пов'язується право
платника податку на податковий кредит,
проте це право не обмежується звітним
податковим періодом, в якому виписані
податкові накладні та платник податку
приймає самостійне рішення про
реалізацію свого права на отримання
податкового кредиту після настання
дати виникнення такого права на
податковий кредит.

Такий висновок можна зробити на
підставі аналізу положень абзаців 1-3
пункту 198.6 ст. 198 ПК України, згідно яких
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу).

Крім того, абзацом 3 п. 198.6 ст. 198 ПК
України передбачено, що у разі якщо
платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Виходячи із системного аналізу
положень розділу V «Податок на додану
вартість» Податкового кодексу України,
суд дійшов висновку, що податкова
накладна, заповнена без порушень
порядку її заповнення та зареєстрована
в Єдиному реєстрі податкових накладних
у встановлені строки, дає право на
включення зазначених у ній сум податку
на додану вартість до складу
податкового кредиту покупця у тому
податковому періоді, в якому відбулася
перша з подій, визначених пунктом 198.2
статті 198 Кодексу, у разі отримання її у
такому звітному періоді.

У разі отримання податкової накладної
із запізненням в інших податкових
періодах право на включення сум ПДВ,
зазначених у ній, до податкового
кредиту виникає у покупця в тому
податковому періоді, в якому податкова
накладна була отримана покупцем, з
урахуванням того, що зазначене право
зберігається за ним протягом 365 днів з
дати виписки такої податкової
накладної.

Також суд зазначає, що оскільки НАК
«Нафтогаз України» в порушення вимог
ПК України не зареєструвало видану
ЛМКП «Львівтеплоенерго» податкову
накладну від 31.12.2012 року у Єдиному
реєстрі податкових накладних,
позивачем правомірно, відповідно до
вимог діючого законодавства разом з
декларацією з ПДВ за лютий 2013 року було
подано Заяву про відмову постачальника
надати податкову накладну (порушення
ним порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному державному
реєстрі податкових накладних) (Додаток
№8).

Суд вважає за необхідне вказати, що
добросовісний платник податків, який в
силу покладеного на нього законом
обов'язку щодо сплати податків, зборів
вступає у зв'язку з цим у відповідні
правовідносини з державою, не може
нести відповідальність за невиконання
чи неналежне виконання такого
обов'язку іншими платниками податків.

Слід врахувати і те, що якщо контрагент
не виконував свої зобов'язання перед
державою та податковим органом, то це
тягне відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення добросовісного платника
податку права на віднесення сплачених
ним у ціні виконаних робіт сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту, якщо останній виконував усі
передбачені законом умови щодо цього
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Крім того, нормами Податкового кодексу
України не встановлена
відповідальність платника податку за
не відображення господарської
операції в податковому і
бухгалтерському обліку його
контрагентів.

Додатково суд вважає за необхідне
зазначити, що позивачем відповідно до
п. 187.10 ст. 187 ПК України застосовується
касовий метод, який передбачає дату
виникнення права на податковий кредит
з датою списання коштів з банківського
рахунку платника податку. А відтак в
силу існування даної норми позивач не
міг включити дану податкову накладну в
податковий кредит грудня 2012 року,
оскільки списання коштів відбулось
впродовж січня - лютого 2013 року.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку про правомірність включення
ЛМКП «Львівтеплоенерго» до складу
податкового кредиту лютого 2013 року
суми податку на додану вартість - 5 025
916,16 грн., із врахуванням поданої заяви
із скаргою на постачальника.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позовні вимоги
ЛМКП «Львівтеплоенерго» про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
№/4645 від 28.03.2013 року, № /6969
від 13.05.2013 року та № /6918 від 08.05.2013
року підтвердженні належними та
допустимими доказами та підлягають
задоволенню повністю.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, колегія суддів приходить до
переконання, що суд першої інстанції
дійшов до вірних висновків, приймаючи
рішення по суті спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків в м. Львові Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 07 листопада
2013 року у справі №813/6186/13-а - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич