Справа № 872/16127/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2014 рокусправа № 804/6327/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Шелепової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
червня 2013 року у справі № 804/6327/13-а за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Нікополь про
зобов'язання вичинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду
України в м. Нікополі та Нікопольському
районі Дніпропетровської області (далі
- позивач) звернулось до суду із
позовом, в якому просило зобов'язати
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Нікополь (далі
- відповідач) прийняти до заліку
витрати, що підлягають відшкодуванню
за грудень 2012 року на загальну суму 118
764,47 грн., у тому числі:

- сума боргу, яка підтверджується
на підставі списків осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які отримали каліцтво на
підприємствах, розташованих на
території країн СНД та не прийнято до
заліку за грудень 2012 року: основний
розмір пенсії на суму 161,06 грн. +
щомісячна цільова допомога на прожиття
на суму 41,80 грн. + державна адресна
допомога на суму 1 565,14 грн., згідно
постанови КМУ 26.03.2008 року №265 = всього на
суму 1 768,00 грн.;

- сума боргу, яка підтверджується
на підставі списків осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які отримали каліцтво на
підприємствах, розташованих на
території України за грудень 2012 року:
державна адресна допомога на суму 116
719,15 грн., згідно постанови КМУ від
26.03.2008 року №265 + витрати на доставку
державної адресної допомоги на суму
277,32 грн. = всього на суму 116 996,47 грн..

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
червня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, позивач звернувся із
апеляційною скаргою у якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
червня 2013 року, та прийняти нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити.

Заперечень на апеляційну скаргу
до суду не надійшло.

В судове засідання апеляційної
інстанції представники сторін не
з'явились, про час та місце слухання
справи повідомлялися належним чином, а
тому, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Проаналізувавши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
рішення суду першої інстанції - без
змін, виходячи з наступного.

Як підтверджено матеріалами
справи, позивачем та відповідачем
підписано акт щомісячної звірки
витрат, однак не прийнято до заліку
суму адресної допомоги до пенсії та
суму витрат на її виплату і доставку за
період за грудень 2012 року.

До вказаного акту відповідачем
надана таблиця розбіжностей, у якій
визначені не враховані суми витрат на
виплату і доставку державної адресної
допомоги, щомісячної цільової грошової
допомоги на прожиття та основного
розміру пенсії.

Згідно наданого акту щомісячної
звірки, таблиці, розрахунку та списків
осіб, відповідачем не прийняті до
відшкодування витрати на виплату
державної адресної допомоги за грудень
2012 року на суму 118 284,29 грн., щомісячної
цільової грошової допомоги на прожиття
на суму 41,80 грн., основного розміру
пенсії на суму 161,06 грн., витрати на
доставку на суму 277,55 грн., всього у
розмірі 118 764,47 грн..

Відповідно до статті 1 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі-Основи
законодавства) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ
законодавства залежно від страхового
випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування, страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у ч.1 цієї
статті видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
регулюються окремими законами,
прийнятими, відповідно до цих Основ
законодавства.

Відповідно до статті 25 Основ
законодавства за пенсійним
страхуванням надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених п.4
цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до п.4 статті 25 Основ
законодавства за страхуванням від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення:
профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ
встановлено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Відповідно до статті 21 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання" у разі
настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
відшкодовувати соціальні послуги та
доплати, перелік яких передбачений
даною статтею.

Кабінет Міністрів України
постановою № 265 установив, що у разі
коли щомісячний розмір пенсійних
виплат (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги, сум індексації та
інших доплат до пенсій, встановлених
законодавством, крім пенсій за
особливі заслуги перед Україною та
щомісячної доплати до пенсії у зв'язку
з втратою годувальника членам сімей
шахтарів, смерть яких настала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання) не досягає у осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100%, на двох
- 120% на трьох та більше - 150% прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога до пенсії у
сумі, що не вистачає до зазначених
розмірів.

Отже, адресна допомога являється
окремим видом соціальної допомоги і не
входить до складу розміру пенсії по
інвалідності та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно пункту 4 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 № 5-4/4,
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності в наслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалась пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; суми
витрат Фонду з виплати і доставки
вищезазначених пенсій. Даний перелік є
вичерпним і не містить обов'язку щодо
відшкодувань відповідачем державної
адресної допомоги.

Пунктом 4 Постанови №265
встановлено, що виплата щомісячної
державної адресної допомоги
здійснюється за рахунок коштів, з яких
виплачується пенсія або державна
цільова допомога.

Одним із основних принципів
страхування від нещасних випадків є
цільове використання коштів.
Відповідно до статті 46 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання" кошти на
здійснення страхування від нещасного
випадку не включаються до складу
Державного бюджету України та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Тобто, наведені вище норми
чинного законодавства дають
можливість зробити висновок про
відсутність правових підстав та
визначеного чинним законодавством
механізму відшкодування відповідними
відділеннями Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України понесених
Управленнями Пенсійного фонду України
витрат на виплату державної адресної
допомоги та витрат на її виплату та
доставку.

Щодо прийняття до заліку витрат
на виплату пенсій та цільової грошової
допомоги на прожиття громадянам ОСОБА_1
та ОСОБА_2, настання нещасного випадку у
яких сталось на території країн СНД за
період грудень 2012 року, колегія суддів
зазначає наступне.

Частиною 4 статті 26 Основ
законодавства України передбачено,
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулась застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ законодавства, є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Пунктом 2 статті 7 Прикінцевих
положень Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" який набрав чинності з
01.04.2001 року, встановлено, що Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 01.04.2001 року, з того часу коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частина 2 статті 24 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
закріплює аналогічне правило.

Сфера дії цього Закону
поширюється на таку категорію
інвалідів, щодо відшкодування витрат
на виплату пенсій, по яким виник спір.

Відповідно до частини 2 статті 2
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
особи право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке
забезпечення, яке встановлено в
Україні не залежить від того, у якій із
колишніх республік СРСР стався
нещасний випадок на виробництві з
застрахованою особою або виникло
професійне захворювання, пов'язане з
виконанням нею трудових обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні , пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом 2 пункту 3 розділу XI
встановлено, що вся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей , яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я, виплачується
цими підприємствами, установами і
організаціями, а в разі їх ліквідації
без правонаступника - Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві матеріальну шкоду,
заподіяну ушкодженням здоров'я, не
залежить від того, чи сплачували Фонду
страхові платежі підприємства, що
ліквідувались та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як вбачається із абзацу 7 пункту 3
розділу XI Прикінцевих положень Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків є правонаступником
державного, галузевих та регіональних
фондів охорони праці, передбачених
статтею 21 Закону України "Про охорону
праці", які ліквідуються.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць Співдружності Незалежних
Держав у сфері пенсійного забезпечення
від 13 березня 1992 року, пенсійне
забезпечення громадян держав -
учасниць даної Угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено,
що всі витрати, пов'язані зі
здійсненням пенсійного забезпечення
за даною угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами УПФ -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування.

Порядок відшкодування визначає
механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України, витрат пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно з Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у п.2 ст.8 цього Закону), у тому числі
добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Аналізуючи дану норму колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що обраний позивачем
спосіб захисту порушеного права є
таким, що не відповідає змісту прав
Управління пенсійного фонду України в
м. Нікополі та Нікопольськомурайоні
Дніпропетровської області. Згаданий
Порядок не регулює спірні відносини,
які виникли у цьому випадку, оскільки
встановлене правило щодо підписання
актів звірки розрахунків підлягає
застосуванню лише за відсутності
спору. У разі наявності спору та
незгоди на підписання актів звірки з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
вимоги про стягнення таких сум мають
вирішуватись в судах адміністративної
юрисдикції, шляхом пред'явлення позову
про стягнення цих сум, а не шляхом
пред'явлення вимог про підписання
актів звірок, чи про прийняття їх до
заліку.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні заявлених позивачем
позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що судом
першої інстанції об'єктивно та повно
з'ясовано усі обставини справи, які
доведені належними доказами і яким
надана вірна оцінка, порушень чи
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права,
які б потягли за собою скасування чи
зміну оскаржуваної судової постанови,
судом апеляційної інстанції не
встановлено,постанову суду першої
інстанції у даній адміністративній
справі слід залишити без змін,
апеляційну скаргу позивача - без
задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205,
206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
червня 2013 року у справі № 804/6327/13-а -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак