Справа № 708/155/14-а(2а/708/15/14)
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
708/155/14-а(2а/708/15/14) Головуючий у 1-й
інстанції: Ткаченко С.Є.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді
Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межвича М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
управління Пенсійного фонду України в
Чигиринському районі Черкаської
області на постанову Чигиринського
районного суду Черкаської області від
14 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Чигиринському районі Черкаської
області про визнання неправомірних
дій,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Чигиринському районі
Черкаської області (в подальшому
відповідач) про зобов'язання провести
перерахунок пенсії держаному
службовцю з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
вирішення соціально-побутових питань.

Постановою Чигиринського районного
суду Черкаської області від 14 лютого 2014
року позовні вимоги задоволено в
повному обсязі. Визнано дії управління
Пенсійного фонду України в
Чигиринському районі щодо відмови в
проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 з
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та індексації неправомірними.
Зобов'язано управління Пенсійного
Фонду України в Чигиринському районі
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та індексації, які враховуються при
обчисленні пенсії відповідно до Закону
України «Про державну службу» та з яких
сплачено страхові внески, з 04.08.2013 року
з врахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
представник управління Пенсійного
фонду України в Чигиринському районі
Черкаської області подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з помилковим
застосуванням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач має право на пенсію відповідно
до Закону України „Про державну
службу" з квітня 2010 року.

Йому, як державному службовцю,
призначена пенсія, однак в заробітну
плату для призначення пенсії не
включено отримані ним матеріальну
допомогу на оздоровлення, матеріальну
допомогу на вирішення
соціально-побутових питань за період з
01.04.2008 року по 31.03.2010 року в сумі 10283,44
грн. та індексації в розмірі 835,34грн.

Позивач звернувся до управління
Пенсійного фонду України в
Чигиринському районі із заявою про
здійснення перерахунку раніше
призначеної йому пенсії, додавши при
цьому довідку про заробітну плату, що
подається для перерахунку пенсії
державним службовцям, за останні 24
календарні місяці роботи відповідно до
Закону України «Про державну службу»,
затверджену постановою правління
Пенсійного фонду України від 14.02.2011
року № 5-1.

28.01.2014 року ним було отримано відповідь
від управління Пенсійного фонду
України в Чигиринському районі, де було
відмовлено в здійсненні перерахунку
пенсії з посиланням на ту обставину, що
виплата матеріальних допомог на
оздоровлення, матеріальних допомог для
вирішення соціально-побутових питань
та винагород державним службовцям
носять разовий характер та не є
складовою частиною заробітної плати.

В зв'язку з чим позивач звернувся до
суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги прийшов до висновку, що
відповідач не обґрунтовано не включив
до складу заробітної плати
матеріальної допомоги на оздоровлення
та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи виходячи з наступного.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Так, судом першої інстанції
встановлено, що позивач перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Чигиринському районі з 27.04.2010
року та отримує пенсію у відповідності
до Закону України «Про державну
службу», при цьому розрахунок пенсії
позивача управлінням Пенсійного фонду
України в Чигиринському районі
здійснювався відповідно до довідки,
виданої Чигиринською районною радою,
без включення у розмір заробітної
плати позивача матеріальної допомоги
на оздоровлення, матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань та індексації.

На його звернення до відповідача із
заявою про перерахунок пенсії з
врахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, соціально-побутові
проблеми та індексації, останній
відмовив, посилаючись на те, що дані
види виплат не включаються до складу
заробітної плати, що вбачається з
повідомлення № 404/07 від 28.01.2014 року.

Як вбачається з довідки про складові
заробітної плати, що подається для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»,
від 27.01.2014 року, виданої Чигиринською
районною радою, до складових
заробітної плати позивача, з яких
справлялися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, входили й інші виплати,
які складались з матеріальної допомоги
на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, а також з
індексації доходів.

За змістом статті 37 Закону N 3723-XII (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР
"Про оплату праці" (далі - Закон N 108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону N 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року N 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (далі - Закон N 1788-XII)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон N 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що матеріальна
допомога, на яку нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, однак яка не включається
до складу заробітної плати державного
службовця, враховується при обчисленні
розміру його пенсії,

Аналогічна позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11.

Відповідно до ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З викладеного вбачається, що першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
задоволення позову.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку всім обставинам справи та вірно
застосував законодавство, що регулює
ці правовідносини.

Надані докази були оцінені судом
першої інстанції, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Крім того, було оцінено
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, що відповідає
вимогам ст. 86 КАС України.

При цьому апеляційні скарги не містять
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявниками в
апеляційних скаргах були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційних скаргах
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційні скарги залишаються без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Чигиринському районі Черкаської
області - залишити без задоволення.

Постанову Чигиринського районного
суду Черкаської області від 14 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.