Справа № 2а-3425/10/0370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
Справа № 6920/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Рибачука А. І.;

за участю секретаря судового засідання
- Сердюк О. Ю.;

представника позивача -
Івчика М.О.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної інспекції з контролю за
цінами у Волинській області на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 17 січня 2011
року в справі за позовом Луцького
підприємства електротранспорту до
Державної інспекції з контролю за
цінами у Волинській області, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
виконавчий комітет Луцької міської
ради про скасування рішення про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін, -

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2010 року Волинським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву Луцького підприємства
електротранспорту до Державної
інспекції з контролю за цінами у
Волинській області, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача виконавчий
комітет Луцької міської ради про
скасування рішення №65-К від 24.11.2010 року
про застосування економічних санкцій
за порушення державної дисципліни цін.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що рішенням
відповідача від 24.11.2010 року № 65-К
постановлено вилучити в Луцького
підприємства електротранспорту в
дохід державного бюджету 138400 грн. 75 коп.
необґрунтовано одержаної виручки за
перевезення пасажирів міським
електротранспортом і автобусами, що
працюють в режимі таксі та 276801 грн. 50
коп. штрафу за порушення державної
політики цін, а всього 415202 грн. 25 коп.
Дане рішення Державна інспекція цін
обґрунтовує тим, що у період з 15.10.2010
року по 31.10.2010 року при застосуванні
плати за проїзд в тролейбусах та
автобусах, що працюють в режимі
маршрутних таксі застосовувались
вільні ціни (тарифи) на продукцію за
умови запровадження для них режиму
державного регулювання, тобто
неправомірно застосовувались тарифи
встановлені рішенням виконавчого
комітету від 29.10.2009 року № 748-1 та від
02.11.2009 року № 749-1, які були скасовані
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.10.2010 року,
що призвело до порушення підприємством
рішення виконкому Луцької міської ради
від 10.04.2008р. № 218-1 «Про погодження та
встановлення граничного тарифу на
проїзд в громадському транспорті в
режимі маршрутного таксі» та рішення
виконкому Луцької міської ради від
24.07.2008 р. №489-1 «Про вартість проїзду в
міському електричному транспорті та
автобусах, що працюють в загальному
режимі».

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 17 січня 2011
року позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Державної інспекції з контролю за
цінами у Волинській області № 65-К від 24
листопада 2010 року про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін до Луцького
підприємства електротранспорту.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
в діях позивача відсутній склад
порушення, так як воно сталося не з його
вини, що у свою чергу виключає
застосування до нього економічних
санкцій, а тому рішення № 65-К від 24.11.2010
року є протиправним, прийнятим із
порушенням норм Закону України «Про
ціни і ціноутворення», Кодексу
адміністративного судочинства та
підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - Державною
інспекцією з контролю за цінами у
Волинській області, подано апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що рішення суду першої
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
судом першої інстанції не надано
оцінки всім доказам у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 67 Конституції України кожного
зобов'язано сплачувати податки і збори
в порядку і розмірах, встановлених
законом.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Докази, одержані
з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Представник позивача, у судовому
засіданні, проти вимог апеляційної
скарги заперечив та просить таку
залишити без задоволення.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності.

Судом апеляційної інстанції заслухано
суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, досліджено
матеріали справи та проаналізовано
доводи апеляційної скарги, внаслідок
чого суд апеляційної інстанції вважає,
що апеляційну скаргу слід
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції скасувати з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Державної інспекції з
контролю за цінами у Волинській
області від 24.11.2010 року № 65-К
постановлено вилучити в Луцького
підприємства електротранспорту в
дохід державного бюджету 138400 грн. 75 коп.
необґрунтовано одержаної виручки за
перевезення пасажирів міським
електротранспортом і автобусами, що
працюють в режимі таксі та 276801 грн. 50
коп. штрафу за порушення державної
політики цін, а всього 415202 грн. 25 коп.

Нові тарифи Луцьким підприємством
електротранспорту були застосовані на
підставі рішення виконкому Луцької
міської ради від 02.11.2009 року №794-1 «Про
погодження та встановлення граничного
тарифу на проїзд в автобусах, що
працюють на міських автобусних
маршрутах в режимі маршрутного таксі»,
згідно якого граничний тариф на
перевезення одного пасажира на
міському автобусному маршруті в режимі
маршрутного таксі: м. Луцьку з 04.11.2009
року встановлено в розмірі 2,00 грн.; від
29.10.2009 року №748-1 «Про вартість проїзду в
міському електричному транспорті»,
згідно якого граничний тариф на
перевезення одного пасажира міському
електротранспорті в м. Луцьку з 01.11.2009
року встановлено в розмірі 1,00 грн. та
вартість разового квитка для учнів з
01.11.2009 року встановлено в розмірі 0,50
грн.

Статтею 124 Конституції України
встановлено що, судові рішення
ухвалюються судами України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно ст. 255 КАС України, постанова або
ухвала суду, яка набрала законної сили,
є обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Необхідно зазначити також те, що
зазначені вище рішення виконкому
Луцької міської ради від 02.11.2009 року
№794-1 та №748-1 від 29.10.2009 року, постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.10.2010 року
були скасовані.

З огляду на наведене вище випливає, що з
15.10.2010 року чинними є Рішення виконкому
Луцької міської ради: від 10.04.2008 року
№218-1 «Про погодження та встановлення
граничного тарифу на проїзд в
громадському транспорті в режимі
маршрутного таксі», згідно якого тариф
на перевезення пасажирів у маршрутних
таксі м. Луцька, що здійснює
перевезення, встановлено в розмірі 1,50
грн. за одну поїздку; від 24.07.2008 року
№489-1 «Про вартість проїзду в міському
електричної транспорті та автобусах що
працюють в звичайному режимі», згідно
якого тариф перевезення пасажирів у
міському електротранспорті, що
здійснює перевезення встановлено для
населення в розмірі 0,75 грн. за одну
поїздку.

Так, перевіркою встановлено, що в
період з 15.10.2010 року по 31.10.2010 року
Луцьким підприємством
електротранспорту при застосуванні
плати за проїзд тролейбусах та
автобусах, які працюють на міських
маршрутах в режимі маршрутного таксі
застосовувались вільні ціни (тарифи) на
продукцію (послу:роботи) за умови
запровадження для них режиму
державного регулювання, а саме
неправомірно застосовувались тарифи,
затверджені рішеннями виконкому
Луцької міської ради від 29.10.2009 № 748-1,
від 02.11.2009 №794-1 в розмірах відповідно:
на разовий проїзд одного пасажира в
міському електротранспорті 1,00 грн.; на
перевезення одного пасажира на
міському автобусному маршруті в режимі
маршрутного таксі 2,00 грн.

Згідно частини 1 статті 14 Закону
України «Про ціни і ціноутворення», вся
необґрунтовано одержана
підприємством, організацією сума
виручки в результаті порушення
державної дисципліни цін та діючого
порядку визначення вартості
будівництва, що здійснюється із
залученням коштів Державного бюджету
України, бюджету Автономної Республіки
Крим, місцевих бюджетів, а також коштів
державних підприємств, установ та
організацій підлягає вилученню в доход
відповідного бюджету залежно від
підпорядкованості підприємства,
організації. Крім того, в позабюджетні
фонди місцевих Рад стягується штраф у
двократному розмірі необґрунтовано
одержаної суми виручки. Вказані суми
списуються з рахунків підприємств і
організацій в банківських установах за
рішенням суду.

Актом перевірки № 000881 від 17 листопада
2010 року констатовано порушення
державної дисципліни цін, а саме те, що
Луцьким підприємством
електротранспорту всупереч постанові
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.10.2010 року
за період із 15.10.2010 року по 31.10.2010 року
застосовувались тарифи на проїзд
згідно рішень виконавчого комітету
Луцької міської ради, які були
скасовані 14.10.2010 року, в результаті чого
підприємство необґрунтовано отримало
виручку в сумі 138400,75 грн.

Разом із тим колегія суддів також
зазначає те, що згідно ст. 22 Закону
України «Про порядок висвітлення
діяльності органів державної влади та
органів місцевого самоврядування в
Україні засобами масової інформації»
рішення органів місцевого
самоврядування публікуються
друкованих засобах формації
відповідних органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності» встановлено порядок
офіційного оприлюднення нормативних
актів. Зокрема, регуляторні акти,
прийняті органами та посадовими
особами місцевого самоврядування,
офіційно оприлюднюються в друкованих
засобах масової інформації
відповідних рад, а у разі їх
відсутності -у місцевих друкованих
засобах масової інформації, визначених
цими органами та посадовими особами, не
пізніше як у десятиденний строк після
їх прийняття та підписання.

Пунктом 11 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що акти органів місцевого
самоврядування доводяться до відома
населення.

Із матеріалів справи вбачається, що
Рішення виконкому Луцької міської ради
від 02.11.2010 року №746-1 «Про встановлення
граничного тарифу на проїзд в
автобусах, що працюють на міських
автобусних маршрутах в режимі
маршрутного таксі» оприлюднене 04.11.2010
року в газеті «Луцький Замок».

Разом з тим, постанова Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14.10.2010 року набрала законної сили, а
отже з 15.10.2010 року застосуванню
підлягали тарифи, затверджені
Рішеннями виконкому Луцької міської
ради від 10.04.2008 року №218-1 «Про
погодження та встановлення граничного
тарифу на проїзд в громадському
транспорті в режимі маршрутного
таксі», згідно якого тариф на
перевезення пасажирів у маршрутних
таксі м. Луцька, що здійснює
перевезення, встановлено в розмірі 1,50
грн. за одну поїздку; від 24.07.2008 року
№489-1 «Про вартість проїзду в міському
електричної транспорті та автобусах що
працюють в звичайному режимі», згідно
якого тариф перевезення пасажирів у
міському електротранспорті, що
здійснює перевезення встановлено для
населення в розмірі 0,75 грн. за одну
поїздку.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
постанова суду першої інстанції
ґрунтується на неповно, необ'єктивно і
всебічно не з'ясованих обставинах,
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198,
ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної інспекції
з контролю за цінами у Волинській
області задовольнити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 17 січня 2011
року в справі № 2а-3425/10/0370 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
адміністративному позові Луцького
підприємства електротранспорту до
Державної інспекції з контролю за
цінами у Волинській області про
скасування рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у випадку
коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160
КАС України, складення постанови в
повному обсязі відкладено - з дня
складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С. П. Нос

Судді:
В. В.
Клюба

А. І. Рибачук

Постанову складено в повному обсязі 24
березня 2014 року.