Справа № 826/4034/13-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/4034/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Донець В.А.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Печерському районі м. Києва
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного Фонду
України в м. Києві та до Управління
Пенсійного фонду України в Печерському
районі м. Києва про повернення
безпідставно сплаченого збору на
загальнобов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 10042,20 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до
Головного управління Пенсійного Фонду
України в м. Києві та до Управління
Пенсійного фонду України в Печерському
районі м. Києва про повернення
безпідставно сплаченого збору на
загальнобов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 10042,20 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 вересня 2013 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з управління Пенсійного фонду
України в Печерському районі міста
Києва на користь позивача надмірно
сплачений збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування в розмірі 10042,20
грн. (десять тисяч сорок дві грн. 20 коп.)
шляхом безспірного списання
зазначеної суми з відповідного рахунку
Державною казначейською службою
України (відповідним підрозділом
Державної казначейської служби
України).

У задоволенні решти адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач -
управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просив його
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити
повністю.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, постанова
суду - без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
позивач за договором купівлі-продажу
від 15.07.2011 року придбала квартиру за
адресою: АДРЕСА_1. Також матеріалами
підтверджується факт набуття права
власності позивачем на вказане
нерухоме майно. При укладенні договору
купівлі-продажу ОСОБА_2 на рахунки УДК у
Печерському районі міста Києва
сплачено 10042,20 грн. збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

06.09.2011 року позивач звернулася до
Головного управління Пенсійного фонду
України в місті Києві з заявою, в якій
просила повернути безпідставно
сплачені під час придбання квартири
кошти в розмірі 10042,20 грн.

Листом Управління Пенсійного фонду
України в Печерському районі міста
Києва від 20.09.2011 №1803/П-6 позивачу
повідомлено про неможливість розгляду
питання щодо повернення коштів у
зв'язку з відсутністю довідки, яка
підтверджує придбання ОСОБА_2 житла
вперше.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач зверталась з адміністративним
та цивільним позовами до судів про
встановлення факту придбання житла
вперше. Ухвалами Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20 березня 2013 року в адміністративній
справі №2а-3644/12/2670, Шевченківського
районного суду міста Києва від 20 грудня
2012 року в цивільній справі №2о/2610/596/2012
відмовлено у відкритті провадження.

Разом з тим, позивач, вважаючи, що збір
на загальнобов'язкове державне
пенсійне страхування в розмірі 10042,20
грн. було нею сплачено безпідставно,
звернулася до суду з даним позовом про
повернення їй вказаної суми коштів.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду від 05 червня 2013 року позов
залишено без розгляду у зв'язку із
пропуском позивачем строку звернення
до суду.

Разом з тим, ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 серпня 2013 року зазначену ухвалу
скасовано, а справу направлено для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Так, за результатом розгляду справи по
суті заявлених позовних вимог, суд
першої інстанції дійшов висновку про
їх часткове задоволення, при цьому
виходив з того, що оскільки в ході
розгляду справи було встановлено
придбання позивачем квартири на
підставі договору від 15.07.2011 вперше,
сплату нею 10042,20 грн. збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування за придбання вказаної
квартири, відмову Управління
Пенсійного фонду України в Печерському
районі міста Києва в поверненні
надміру сплаченого збору,
адміністративний позов підлягає
задоволенню в частині стягнення з
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі міста Києва на
користь позивача 10042,20 грн. надміру
сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування шляхом
списання зазначених коштів з
відповідного рахунку, на який було
зараховано збір, а в разі зміни рахунку
- з відповідного рахунку, на якому
обліковується відповідний збір. В
решті позову суд відмовив. В цій
частині постанову суду сторонами
оскаржено не було.

Відповідач - Управління Пенсійного
фонду України в Печерському районі м.
Києва, не погодився з висновком суду
першої інстанції в частині задоволених
позовних вимог, в апеляційній скарзі
просив скасувати оскаржувану
постанову суду та ухвалити нову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що у разі звільнення особи
від сплати збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування при придбанні нерухомого
майна Управління повинно мати на те
підстави, тобто відповідні документи,
що підтверджують вказану пільгу. При
цьому такі документи надаються
безпосередньо нотаріусу при укладенні
договору купівлі-продажу. Так як на
момент укладення договору позивачем не
було надано жодних документів на
підтвердження наявності пільги щодо
сплати збору на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, дії
управління є правомірними.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції, доводам апеляційної
скарги, виходячи з наявних у справі
матеріалів, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" (в редакції, чинній на час
придбання позивачем квартири та сплати
збору) платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
підприємства, установи та організації
незалежно від форм власності та
фізичні особи, які придбавають
нерухоме майно, за винятком державних
підприємств, установ і організацій, що
придбавають нерухоме майно за рахунок
бюджетних коштів, установ та
організацій іноземних держав, що
користуються імунітетами і привілеями
згідно із законами та міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, а також громадян, які
придбавають житло і перебувають у
черзі на одержання житла або
придбавають житло вперше.

Пунктом 8 ст. 2 вказаного Закону
встановлено, що об'єктом оподаткування
для платників збору, визначених
пунктом 9 ст. 1 цього Закону є вартість
нерухомого майна, зазначена в договорі
купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій
згідно із Законом України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» визначені Порядком
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.11.1998 року № 1740 (далі за текстом -
Порядок № 1740).

Відповідно до пункту 15-1 Порядку № 1740
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомого майна сплачується
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності та фізичними особами, які
придбавають нерухоме майно, у розмірі 1
відсотка від вартості нерухомого
майна, зазначеної в договорі
купівлі-продажу такого майна, за
винятком державних підприємств,
установ і організацій, що придбавають
нерухоме майно за рахунок бюджетних
коштів, установ та організацій
іноземних держав, що користуються
імунітетами і привілеями згідно із
законами та міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, а також
громадян, які придбавають житло і
перебувають у черзі на одержання житла
або придбавають житло вперше.

Пунктом 15-3 цього Порядку передбачено,
що нотаріальне посвідчення або
реєстрація на біржі договорів
купівлі-продажу нерухомого майна
здійснюється за наявності
документального підтвердження сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомого майна.

Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

З матеріалів вбачається, що позивач
придбала квартиру на підставі
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 15.07.2011 №3331,
внесеного до Державного реєстру
правочинів 15.07.2011 №4541478 та 15.07.2011
сплатила 10042,20 грн. збору з операції з
придбання нерухомого майна.

На підтвердження факту придбання житла
за договором 15.07.2011 року вперше, в
матеріалах справи наявний витяг з
Державного реєстру правочинів (у
зв'язку зі здійсненням нотаріусом
повноважень податкового агента) від
24.10.2011 №10546432, з якого вбачається, що в
державному реєстрі правочинів, за
період з 26.06.1981 року по 16.07.2011 року за
ОСОБА_2 наявний лише один запис щодо
реєстрації правочинів - вищевказаного
договору купівлі-продажу квартири від
15.07.2011 року. Будь-які інші записи про
реєстрацію правочинів в зазначеному
витязі за вказаний період щодо
позивача відсутні.

Також судом встановлено, що згідно з
паспортом позивача серії НОМЕР_1, нею
житлові чеки на придбання житла не
використовувались, житло в державному
житловому фонді не приватизовувалось.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає вірною позицію суду першої
інстанції, щодо доведеності факту
придбання позивачем квартири на
підставі договору від 15.07.2011 вперше, з
чого слідує, що в силу положень п.9 ч. 1
ст. 1 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" позивач звільнена від
сплати збору за придбання нерухомого
майна (квартири).

Оскільки ОСОБА_2 сплатила до бюджету
збір на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування в розмірі 10042,20
грн. при укладанні вперше договору
купівлі-продажу житла, а відсутність
персоніфікованого обліку переходу
прав власності, не може слугувати
підставою для відмови позивачеві в
поверненні збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, від сплати якого позивач
звільнений Законом України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування», колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що вимоги позивача щодо
повернення надміру сплаченого нею
збору в даному випадку є
обґрунтованими. Відтак, висновок суду
першої інстанції про задоволення
позову в цій частині колегія суддів
вважає вірним.

Згідно п. 5 глави 1 "Порядку повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів", затвердженого наказом
Державного казначейства України від 10
грудня 2002 року №226, повернення
помилково або надміру зарахованих до
бюджету податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджетів
здійснюється за поданням органів, що
контролюють справляння надходжень
бюджету. Подання надається до органу
Державного казначейства України за
формою, передбаченою відповідними
спільними нормативно-правовими актами
Державного казначейства України та
органів, що контролюють справляння
надходжень бюджету, з питань
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету коштів, або в
довільній формі на офіційному бланку
установи, за підписом керівника
установи або його заступників
відповідно до їх компетенції з
обов'язковим зазначенням такої
інформації: обґрунтування
необхідності повернення коштів з
бюджету, найменування (П.І.Б.) платника,
ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ або
реєстраційного номера облікової
картки платника податків з ДРФО, або
серії та номера паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
офіційно повідомили про це відповідний
орган державної податкової служби і
мають відмітку у паспорті), суми
платежу, що підлягає поверненню, дати
та номера розрахункового документа,
який підтверджує перерахування коштів
до відповідного бюджету.

В силу положень пп. 1 п. 16 «Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 серпня 2011 року №845, органи
Казначейства за судовими рішеннями про
стягнення надходжень бюджету
здійснюють безспірне списання коштів
державного та місцевих бюджетів для
повернення надмірно та/або помилково
сплачених податків і зборів, та з
урахуванням пункту 19 вказаного
порядку, відповідно до якого безспірне
списання коштів державного та місцевих
бюджетів і їх перерахування на рахунок,
зазначений у виконавчому документі про
стягнення надходжень бюджету та/або
заяві про виконання рішення про
стягнення надходжень бюджету,
здійснюються органами Казначейства з
відповідного рахунка, на який такі
кошти зараховані, шляхом оформлення
розрахункових документів.

Враховуючи наведене, колегія підтримує
позицію суду, що оскільки збір
позивачем було сплачено на рахунки УДК
у Печерському районі, відповідно збір
підлягає поверненню саме Управлінням
Пенсійного фонду України в Печерському
районі міста Києва шляхом стягнення
суми збору 10042,20 грн. на користь
позивача.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Печерському
районі м. Києва на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного Фонду
України в м. Києві та до Управління
Пенсійного фонду України в Печерському
районі м. Києва про повернення
безпідставно сплаченого збору на
загальнобов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 10042,20 грн. -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 24 вересня 2013 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.