Справа № 462/6808/13-а
Суддя: Постигач О. Б.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/6808/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
м.Львів

Залізничний районний суд м.
Львова у складі :

головуючого - судді
Постигач О.Б.

при секретарі судового засідання
Колобич О.О.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Леськів Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Залізничної рай
адміністрації Львівської міської ради
про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

05.09.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про визнання протиправною та
скасування постанови адміністративної
комісії при Залізничній районній
адміністрації Львівської міської ради
№ 142 від 22 серпня 2013 року про накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу у сумі 340 грн. на ОСОБА_1 за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 152
КУпАП.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
тим, що 22 серпня 2013 року
адміністративною комісією при
Залізничній районній адміністрації
ЛМР прийнято постанову № 142 про
накладення адміністративного
стягнення на нього за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.152 КУпАП, яке полягало
у самочинному встановленні ним
сітчастої огорожі та цегляного сараю
на землях комунальної власності
АДРЕСА_1 на прибудинковій території.
Однак вважає, що дана постанова є
незаконною і підлягає скасуванню з тих
підстав, що сітчаста огорожа на
прибудинковій території будинку
АДРЕСА_1, невід'ємною частиною якої є
металева брама, встановлена у 1975 р. та
постановою № 46 від 08.02.2001 р. його вже
було притягнуто до адміністративної
відповідальності та накладено штраф,
який він сплатив. Тому, вказує, що
застосування штрафу за встановлення
цієї ж огорожі постановою № 142 від
22.08.2013 р. є неправомірне з огляду на
строки притягнення до
адмінвідповідальності, передбачені ст.
38 КУпАП. Що стосується встановлення
цегляного сараю, то такий встановлений
батьком позивача у 1965 р.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав повністю, посилаючись
на обставини, викладені в позовній
заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечила.
Додатково пояснила, що адміністративна
комісія при Залізничній районній
адміністрації ЛМР повністю
дотрималась встановленого законом
порядку та процедури при винесенні
постанови про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності.
Крім того, вказала, що 11.03.2014 р.
Залізничним районним судом м. Львова
винесено рішення, яке ОСОБА_1 не
оскаржував та, яке набрало законної
сили, яким ОСОБА_1 зобов'язано
демонтувати самочинно влаштований
металевий гараж розміром 3,40х6,00 м. та

цегляний сарай розміром 3,20х6,20 м.,
самочинно встановлені на землях
комунальної власності у подвір'ї
будинку АДРЕСА_1. Просила відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, з'ясувавши
дійсні обставини справи, дослідивши
наявні докази, суд дійшов висновку, що
позов не підлягає задоволенню з таких
мотивів.

Судом встановлено, що 23.07.2013 року в.о.
головним інженером ЛКП «Богданівка»
Чорним В.В. складено протокол про
адміністративне правопорушення
стосовно ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що він
самовільно встановив сітчасту огорожу
та цегляний сарай розміром 6,2 м х 3,2 м по
АДРЕСА_1.

На підставі вказаного протоколу, 22
серпня 2013 року адміністративною
комісією при Залізничній районній
адміністрації ЛМР прийнято постанову
№ 142 про накладення адміністративного
стягнення на ОСОБА_1 за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.152 КУпАП.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Згідно ст. 218 КУпАП адміністративні
комісії при виконавчих органах міських
рад розглядають справи про
адміністративні правопорушення,
передбачені ст. 152 КУпАП.

Отже, в даному випадку адміністративна
комісія при Залізничній районній
адміністрації Львівської міської ради
в межах своєї компетенції прийняла
постанову про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення,
передбаченого ст.152 КУпАП.

Позивач не спростував самого факту
самочинного встановлення сітчастої
огорожі та цегляного сараю розм. 6,2 х 3,2
м на землях комунальної власності м.
Львова за адресою: АДРЕСА_1 на
прибудинковій території, чим порушено
п. 20.1.24 та п. 20.1.31. «Правил благоустрою м.
Львова», що було зафіксовано у
протоколі про адміністративне
правопорушення та постанові № 142. Крім
того, позивач не надав суду жодного
доказу того, що сітчаста огорожа
встановлена у 1975 р., а цегляний сарай
встановлений його батьком у 1965 р.,
правовстановлюючі та дозвільні
документи щодо вказаних обєктів у
позивача відсутні. Ним також не
представлено суду жодних доказів на
підтвердження своїх тверджень, які б
заперечували правомірність винесеної
постанови в справі про адміністративне
правопорушення.

Відтак, в судовому засіданні не
встановлено неправомірності дій
відповідача по винесенні постанови у
справі про адміністративне
правопорушення.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що 11.03.2014 р. Залізничним
районним судом м. Львова винесено
рішення, яке ОСОБА_1 не оскаржував та,

яке набрало законної сили, яким ОСОБА_1
зобов'язано демонтувати самочинно
влаштований металевий гараж розміром
3,40х6,00 м. та цегляний сарай розміром
3,20х6,20 м., самочинно встановлені на
землях комунальної власності у
подвір'ї будинку АДРЕСА_1.

З встановлених обставин суд дійшов
висновку, що позивач не навів належних
та достатніх доказів своєї
невинуватості у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 152
КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 11, 69, 71, 86, 158, 160, 162, 163,
167 КАС України, ст. ст. 287, 289, 293 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова остаточна та
оскарженню не підлягає.

Суддя
Постигач О.Б.