Справа № 254/1521/14-а
Суддя: Ребров С. О.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№254/1521/14-а
№ 2-а/254/98/2014
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2014року
Суддя Будьоннівського районного суду
м.Донецька Ребров С.О., розглянувши у
порядку письмового провадження в залі
суду м.Донецька адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Будьоннівської
районної у м.Донецьку ради, про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату недоплаченої державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з
адміністративним позовом 05.03.2014 року
про перерахунок допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 року до
досягнення нею трирічного віку, а саме
Ухвалою суду від 06.03.2014 року позовні
вимоги в частині визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити нарахування допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з
ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 05.09.2013 року
залишено без розгляду, у зв'язку із
пропуском строку звернення до суду.
В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначила, що вона, є матір'ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.н., в зв'язку з чим,
перебуває на обліку в УПСЗН і отримує
грошову допомогу як застрахована особа
у розмірі 130 грн. Зазначена допомога
призначена їй до досягнення дитиною
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми». Розмір допомоги визначений
відповідно до Порядку призначення і
виплати допомоги при народженні дитини
і допомоги по догляду за дитиною до
досягнення ним трирічного віку у
розмірі 130 грн. Однак, вона не згодна з
таким розміром, оскільки ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку надається у
розмірі, встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, а відповідно до ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та поховання»
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008рік» та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
було внесено зміні до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
поховання» та виключено статті 40-44.
Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008рік» та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу ІІ ЗУ
№107-VI щодо виключення статтей 40-44
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
Отже, з 22.05.2005 року відновлена дія ст. 43
загальнообовязкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та поховання»,
згідно якої розмір допомоги не може
бути меншим за розмір прожиткового
мінімуму, встановленого законом.
Таким чином, з ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона
має право на отримання допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років на поточний рік. Просила
визнати дії відповідача щодо
нарахування та виплати державної
допомоги по догляду за дитиною
неправомірними та зобов'язати
здійснити нарахування і виплату
допомоги у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років на
поточний рік з ІНФОРМАЦІЯ_1 року до
досягнення дитиною трирічного віку.
Крім того, просила стягнути з
державного бюджету на її користь
судові витрати у розмірі 73.08 грн.
Позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги
підтримує в повному обсязі просить
розглянути справу в її відсутності,
про що надала відповідну заяву.
Представник відповідача - Управління
праці та соціального захисту
населення Будьоннінвської районної у
м.Донецьку ради в судове засідання не
з'явився, просив розглянути справу в
його відсутності, позов не визнав в
повному обсязі. В наданих до суду
запереченнях посилається на те, що
позивач перебуває на обліку в УПТСЗН з
ІНФОРМАЦІЯ_1 року і отримує допомогу по
догляду за дитиною до досягненню нею
трирічного віку як застрахована особа
в системі соціального страхування, за
перерахунком в установленому порядку
на звітну дату не зверталася,
заборгованості по виплаті та підстав
для перерахунку немає. Також
посилається на відсутність правових
підстав для перерахунку призначеної
позивачці соціальної допомоги,
оскільки державна допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку нарахована та
виплачена позивачці згідно вимог
чинного законодавства.
Вивчивши матеріали справи, суд
Позивачка ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.н., в зв'язку з
чим,перебуває на обліку в УПСЗН
Будьоннівської районної у м.Донецьку
ради з 18.03.2013року і отримує грошову
допомогу як застрахована особа у
розмірі 130 грн., щомісяця, виплату якої
здійснює управління.
Позивачем ОСОБА_1 ставиться питання
про визнання дій відповідача щодо
нарахування та виплати державної
допомоги по догляду за дитиною
неправомірними та зобов'язати
здійснити нарахування і виплату
допомоги у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років з
ІНФОРМАЦІЯ_1 року по ІНФОРМАЦІЯ_1
Ухвалою Будьоннівського районного
суду м.Донецька від 06.03.2014 року було
відмовлено в поновлені строків на
подання адміністративного позову за
період з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 05.09.2013 рік,
тому в цій частині позов був залишений
без розгляду. Ухвала набула законної
Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сімей з дітьми
шляхом надання державної грошової
допомоги з урахуванням складу сім'ї, її
доходів та віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення
встановлений Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».
Тобто, Закон України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» є спеціальним
законом, що регулює правовідносини,
пов'язані з призначення та виплатою
державної допомоги на неповнолітніх
Статтею 5 цього Закону визначено, що всі
види державної допомоги сім'ям з
дітьми, крім допомоги у зв'язку з
вагітністю та пологами жінкам,
зазначеним у частині другій статті 4
цього Закону, призначають і виплачують
органи соціального захисту населення
за місцем проживання батьків
(усиновителів, опікуна, піклувальника).
Таким чином, відповідач у справі - орган
владних повноважень, на якого чинним
законодавством покладений обов'язок
щодо нарахування та виплати допомоги
сім'ям з дітьми до досягнення нею
Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
встановлено, що громадяни України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.
Статтею 3 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.
Умови призначення допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачені статтею 14
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми", при цьому зазначений
закон не передбачає обмежень чи
особливих умов або розподілу осіб, що
мають право на отримання такої
Статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.
Статтею 1 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
При цьому, з аналізу цієї норми не
вбачається, що Кабінету Міністрів
України делеговані функції щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
Правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням» (Закон № 2240).
Статтею 1 Закону № 2240 визначено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, передбачає матеріальне
забезпечення громадян у зв'язку з
втратою заробітної плати (доходу)
внаслідок тимчасової втрати
працездатності (включаючи догляд за
хворою дитиною, дитиною-інвалідом,
хворим членом сім'ї), вагітності та
пологів, догляду за малолітньою
дитиною, часткову компенсацію витрат,
пов'язаних із народженням дитини,
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Згідно ст. 2 Закону № 2240 страховий
випадок - подія, з настанням якої
виникає право застрахованої особи або
членів її сім'ї на отримання
матеріального забезпечення або
соціальних послуг за цим Законом.
Відповідно до ст.ст. 4, 5, 29, 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» право на матеріальне
забезпечення та соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, мають застраховані
громадяни України, іноземці, особи без
громадянства та члени їх сімей, які
проживають в Україні, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.
Це право виникає з настанням
страхового випадку в період роботи
(включаючи і час випробування та день
звільнення), якщо інше не передбачено
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням є державні гарантії
реалізації застрахованими особами
Право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
було внесено зміни до Закону № 2240-III та
виключено статті 40-44.
Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.
Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.
Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Оскільки ані Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»,
ані Законом України «Про Державний
бюджет України на 2014рік», не
встановлювалось на 2013р. та на 2014р.
іншій, ніж у Законі № 2240-III розмір
допомоги, а положення Постанови КМУ №
1751 «Про порядок призначення та виплати
державної допомоги сім`ям з дітьми» від
27.12.2001р. було затверджене саме на
виконання Закону № 2811-ХІІ «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» (п.1),
то застосовувати зазначену постанову
Кабінету Міністрів України до особи,
яка застрахована в системі
загальнообов'язкового страхування не
можливо, оскільки на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним судом України в постанові
від 25 грудня 2012 року.

За приписами частини другої статті 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
суд дійшов висновку, що спір виник щодо
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
(яким є Закон № 2240-III), відповідно до
статті 43 якого допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги про зобов'язання
відповідача нарахувати та сплатити за
рахунок Державного бюджету допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму з урахуванням фактично
виплачених сум підлягають частковому
задоволенню.

В Кодексу адміністративного
судочинства України захисту підлягає
порушене право позивача, внаслідок
чого зобов'язання відповідача
провести нарахування та виплату
допомоги по догляд за дитиною позивачу
без обмеження строком є безпідставним,
оскільки встановлює обов'язки на
майбутнє без врахування змін чинного
законодавства, яке може мати місце та
без наявності спірних правовідносин.

Таким чином кінцевою датою нарахування
допомоги є день постановлення судом
постанови.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11,17,20,69-72,86,158-163,167,254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Будьоннівської
районної у м.Донецьку ради, про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату недоплаченої державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку -
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Будьоннівської районної у м.Донецьку
ради щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати
та виплатити державну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 06.09.2013 року
по 31.03.2014 року у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Будьоннівської районної у м.Донецьку
ради здійснити ОСОБА_1 перерахунок та
сплату державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 06.09.2013 року
по 31.03.2014 року у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, з
урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати у
розмірі 73,08 гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Адміністративного
Апеляційного суду Донецької області
через Будьоннівський районний суд
м.Донецька протягом десяти днів з дня
її проголошення. Якщо постанову було
постановлено у письмовому провадженні
або за відсутності особи, яка брала
учать але не була присутня при її
проголошенні, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя: