Справа № 704/1002/12
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/43949/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Воловецького районного суду
Закарпатської області від 19 жовтня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25 липня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Синевирської сільської ради
Міжгірського району Закарпатської
області, третя особа ОСОБА_6 про
визнання незаконним та скасування
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2010 року ОСОБА_5 пред'явив позов
до Синевирської сільської ради
Міжгірського району Закарпатської
області, третя особа ОСОБА_6 про
визнання незаконним та скасування
рішення відповідача від 30 січня 1998
року.

Постановою Воловецького районного
суду Закарпатської області від 19
жовтня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року, позовні вимоги задоволено
повністю.

Визнано незаконним та скасовано
рішення 18 сесії 22 скликання
Синевирської сільської ради народних
депутатів № 3 від 30 січня 1998 року про
передачу у приватну власність ОСОБА_7
земельної ділянки площею 0,30 га для
обслуговування житлового будинку в с.
Синевир Міжгірського району
Закарпатської області.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
скаржник оскаржила їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить рішення
судів скасувати та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_4
посилається на пропуск позивачем
строку звернення до суду. Зазначає, що
судами першої та апеляційної інстанцій
не досліджено підстав поновлення цього
строку, які визнані судами поважними.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Як вбачається із матеріалів справи
позивач 17 травня 2010 року пред'явив
позов (із врахуванням поданої заяви про
уточнення позовних вимог) про визнання
незаконним та скасування рішення 18
сесії 22 скликання Синевирської
сільської ради народних депутатів № 3
від 30 січня 1998 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції зазначив, що
Синевирська сільська рада
Міжгірського району в порушення
закону, не вирішуючи питання про
припинення землекористування і
відібрання земельної ділянки від
законного землекористувача ОСОБА_5,
прийняла рішення про передачу цієї
ділянки ОСОБА_7, а тому грубо порушила
права землекористувача ОСОБА_5

Суд першої інстанції також зазначив, що
строк звернення до суду підлягає
поновленню, оскільки був пропущений з
поважних причин.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_7 в апеляційній
скарзі просила його скасувати з
підстав пропуску позивачем строку
звернення до адміністративного суду.

Львівський апеляційний
адміністративний суд, ухваливши вірне
по суті рішення про відмову в
задоволенні апеляційної скарги, в
мотивувальній частині помилково
послався на вимоги статтей 99, 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
в редакції на час пред'явлення позову і
зазначив, що в матеріалах справи
відсутні докази того, що представник
відповідача наполягав на відмові в
задоволенні позову з підстав пропуску
строку звернення до суду та
помилковість посилання третьої особи
про залишення позовної заяви без
розгляду на підставі норм Кодексу
адміністративного судочинства України
в редакції від 07 липня 2010 року з огляду
на наступне.

Частиною 2 статті 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Згідно частин 1, 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, на час розгляду справи)
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України (в редакції, на час розгляду
справи) адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Отже на час вирішення справи норма
закону, яка передбачала підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову пропущення
строку звернення до адміністративного
суду за умови, якщо на цьому наполягає
одна із сторін, була змінена.

Частиною 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Позивач 17 травня 2010 року пред'явив
позов (із врахуванням поданої заяви про
уточнення позовних вимог) про визнання
незаконним та скасування рішення 18
сесії 22 скликання Синевирської
сільської ради народних депутатів № 3
від 30 січня 1998 року.

В процесі розгляду справи позивач
неодноразово обґрунтовував причини
пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що суд першої інстанції дав обставинам
справи належну юридичну оцінку,
правильно застосував норми
матеріального і процесуального права
щодо поновлення строку звернення до
суду, а тому підстави для скасування
прийнятого судом першої інстанції
рішення з підстав, зазначених у
касаційній скарзі, немає.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Згідно з частиною 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
під час ухвалення судових рішень чи
вчинення процесуальних дій.

Оскільки суд першої інстанції не
допустив порушень норм матеріального
та процесуального права при ухваленні
судового рішення чи вчиненні
процесуальних дій, суд апеляційної
інстанції ухвалив по суті вірне
рішення, підстав для задоволення
касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Воловецького
районного суду Закарпатської області
від 19 жовтня 2012 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: