Справа № 826/20434/13-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Вєкуа Н.Г.
Суддя-доповідач: Саприкіна
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Епель О.В., Ісаєнко Ю.А.,

при секретарі:
Погорілій К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, без фіксації
судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС
України, апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30.01.2014 року по
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Мегаполіс
Україна Лоджістікс» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в м. Києві
про визнання протиправним та
скасування рішення, стягнення надміру
сплачених коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Мегаполіс Україна Лоджістікс»
звернулися до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у місті
Києві про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товару від 10.12.2013р. №
100270001/2013/300514/2 та стягнення з Державного
бюджету України надміру сплачених
обов'язкових платежів.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 30.01.2014 року позов задоволено
частково: визнано незаконним та
скасовано рішення про коригування
митної вартості товару від 10.12.2013р. №
100270001/2013/300514/2 Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів. В
решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, Київська міжрегіональна
митниця Міндоходів подали апеляційну
скаргу, в якій просять скасувати
незаконну, на їх думку, постанову суду
першої інстанції та постановити нову
про відмову у задоволенні позову. При
цьому апелянт посилається на
незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність оскаржуваного рішення,
неповне з'ясування всіх обставин, що
мають значення для вирішення справи, а
також порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що є підставою для скасування
оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про наявність правових
підстав частково задовольнити позов.
Апеляційна інстанція повністю
підтримує таку правову позицію з
огляду на слідуюче.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ «Мегаполіс Україна Лоджістікс»
(покупець) та компанією ЕмДжіЕф Тііз
(ПІВІТІ) ЛТД (продавець) було укладено
зовнішньоекономічний договір № MJF-MUL
17.10.12 від 17.10.2012 року на поставку товару
(чай торгівельної марки Dilmah), ціна,
кількість, асортимент і технічні умови
яких зазначені в специфікаціях, що
складають невід'ємну частину цього
договору.

Строки і умови поставки товару
передбачено в розділі 3 договору, де
зазначено, що продавець повинен
протягом 35 календарних днів з моменту
прийняття замовлення здійснити
передачу товарів перевізнику (п. 3.8.).
Поставка товарів здійснюється
протягом 30 (тридцяти) календарних днів
після передачі товарів перевізнику ( п.
3.9.).

В специфікаціях №1 від 17.10.2012 р. та №2
від 31.10.2013 р. продавець та покупець
зафіксували ціни та асортимент товару,
який є предметом
зовнішньоекономічного договору № MJF-MUL
17.10.12 від 17.10.2012 p. Також ціни вказані
продавцем - компанією MJF TEAS (Pvt) Ltd (в той
же час виробником) в прайс-листах
компанії.

В інвойсі № 3006605 від 31.10.2013 р.
передбачено кількість товару, умови
оплати та реквізити відповідно до умов
Додаткової угоди від 09.09.2013 року до
контракту № MJF-MUL 17.10.12 від 17.10.2012р.

Позивачем для визначення митної
вартості товару за ціною договору
подано до митного органу пакет
документів, які зазначені в графі 44 ВМД
№100270001/2013/186999 від 10.12.2013р..

Під час проведення контролю за
визначенням митної вартості товару,
відповідачем встановлено, що
документи, які надані позивачем
містять розбіжності а саме:

- відповідно до пункту 3.1
зовнішньекономічної угоди від 17.10.2012р.,
«Продавець зобов'язується поставити
Покупцеві товари, що поставляються за
цим Договором, у строки, зазначені у
специфікаціях». В той же час у
специфікаціях від 31.10.2013 №2 та від 17.10.12
№1 строки поставки не зазначені.;

- інформація щодо банківських
реквізитів, які зазначено в контракті,
а саме: «Standart Charteted Bank - Newyork Their Swift Code:
SCBLUS33 Beneficiary's Bank Standart Charteted Bank, Sri Lanka
Beneficiary's Bank Address: 37, York Street, Colombo 01, Sri Lanka Bene.
Swift Code: SCBLLKLX Beneficiary's А/с Name: MJF Teas (Pvt) Ltd
Beneficiary's А/с: 01 02 4005465 01» не співпадає з
інформацією, яка вказана в інвойсі від
31.10.2013 №3006603.;

- кількість товару зазначена в інвойсі
від 31.10.2013 року № 3006605 відсутня в
специфікації №1 та №2.

Враховуючи викладене, відповідно до ч. 3
ст. 53 МК України, митним органом
проведено процедуру консультації та
зобов'язано надати додаткові
документи.

Позивачем було надано:

- копії оборотно-сальдових
відомостей по рахунку 281 за 18.03.2013 p., за
26.03.2013 p.; за 25.06.2013 p.;

- копії карток рахунку 281 за
18.03.2013р.; 26.03.2013р.; за 25.06.2013р.;

- специфікацію до контракту
№1 від 17.10.2012р.;

- специфікацію до контракту
№2 від 31.10.2013 p.;

- прайс-листи виробника від
17.10.2012 p. Та від 06.12.2013 p.;

- звіт з незалежної оцінки майна Т
09/01 Товари продовольчої групи - Чай
марки DILMAH, що завозяться на митну
територію України, покупець ТОВ
«МЕГАПОЛІС УКРАЇНА ЛОДЖІСТІКС» від
02.09.2013р. ПП «Стронг-Л»,

- лист-роз'яснення для митного
органу від 02.12.2013 р. вих. №232 про
відсутність ліцензійних чи авторських
договорів покупця, що стосуються
оцінюваних товарів та є умовою продажу
оцінюваних товарів.

Всі документи, які були надані
позивачем, зазначені в графі 44 ВМД
№100270001/2013/186999 від 10.12.2013р., зазначені в
картці відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№100270001/2013/02222, зазначені в Рішенні про
коригування митної вартості товарів
№100270001/2013/300514/2 від 10.12.2013р.

Проте надані позивачем додаткові
документи, на думку митного органу,
також не підтвердили право на
визначення митної вартості товару за
ціною договору (перший метод).

Дані обставини слугували підставою для
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів для складення картки
відмови у прийнятті митної декларації
№100270001/2013/02222 та прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів
від від 10.12.2013р. № 100270001/2013/300514/2., згідно
з яким вартість задекларованого товару
митний орган визначив за резервним
методом.

Відповідно до ст. ст. 49-50 Митного
кодексу України, митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною 2 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, визначається відповідно до
глави 9 «Методи визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування» Митного кодексу України.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1-2 ст. 53 Митного
кодексу України, у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Виходячи з положень ч.3 ст.53 Митного
кодексу України, у разі якщо документи,
які підтверджують митну вартість
товару, містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

За приписами ст. 54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст. 55 цього Кодексу.

Статтею 57 Митного кодексу України
передбачені такі методи визначення
митної вартості товарів:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ст. 58 Митного кодексу
України, метод визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо щодо продажу оцінюваних
товарів або їх ціни відсутні будь-які
умови або застереження, які
унеможливлюють визначення вартості
цих товарів. Метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні. У разі
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відповідач не
підтвердив належними доказами та
аргументованими доводами наявність у
поданих позивачем документах
розбіжностей, ознак підробки або
відсутність всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

В свою чергу, позивачем подано
достатній пакет документів на
підтвердження кількісних і вартісних
показників імпортованого товару,
повноти і достовірності митної
вартості товару за першим методом (за
ціною договору).

Посилання апелянта на те, що строки
поставки товару не передбачені в
специфікаціях від 31.10.2013 №2 та від 17.10.12
№1 колегією суддів не приймається до
уваги, оскільки строки і умови поставки
товару передбачено в розділі 3
зовнішньоекономічного договору № MJF-MUL
17.10.12 від 17.10.2012 р.

Апеляційна інстанція також відзначає,
що оскільки в даному випадку рішення
суду першої інстанції не було
оскаржено у порядку апеляційного
провадження в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення з Державного бюджету України
надміру сплачених обов'язкових
платежів, суд апеляційної інстанції в
цій частині судове рішення не
переглядає та залишає без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга є
необґрунтованою, її доводи не знайшли
свого підтвердження під час судового
розгляду, не спростовують висновків
суду першої інстанції, а тому у її
задоволенні необхідно відмовити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198,
200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
залишити без задоволення

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30.01.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Епель О.В.

Ісаєнко Ю.А.