Справа № 2-а-565/2012 (2-а/712/65/13)
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-565/2012 (2-а/712/65/13)
Головуючий у 1-й інстанції: Токова С.Є.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Черкасах Черкаської
області на постанову Соснівського
районного суду м. Черкаси від 15 лютого
2013 р. у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області про скасування
рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області про
скасування рішення № 149770/35 від 01.10.2012
року про утримання переплати пенсії.
Під час судового засідання в ході
розгляду справи судом першої інстанції
позивач уточнила позовні вимоги,
просила суд визнати незаконним та
скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України в місті
Черкаси Черкаської області від 01.10.2012
року №149770/35 (протокол №689/5) про
утримання сум пенсій, надміру
виплачених, прийнятого відносно
позивача, визнати незаконними дії
управління Пенсійного фонду України в
місті Черкаси Черкаської області щодо
утримання грошових коштів з пенсії
ОСОБА_2 та зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в місті
Черкаси Черкаської області повернути
позивачу грошові кошти в сумі 674 грн. 62
коп., що були відраховані з її пенсії, за
рішенням від 01.10.2012 року №149770/35

Постановою Соснівського районного
суду м. Черкаси від 15 лютого 2013 р. позов
задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано
рішення управління Пенсійного фонду
України в м. Черкаси Черкаської області
від 01.10.2012 року № 149770/35 про утримання
сум пенсій, надміру виплачених
відносно позивача. Визнано незаконними
дії відповідача щодо утримання
грошових коштів з пенсії ОСОБА_2 та
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в місті Черкаси
Черкаської області повернути позивачу
грошові кошти в сумі 674 грн. 62 коп., що
були відраховані з її пенсії, за
рішенням від 01.10.2012 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, постанова суду -
скасуванню з таких підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог.

Колегія суддів не може погодитися з
вказаним висновком суду, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач перебуває на обліку у
відповідача та з 10.08.1993 року отримує
пенсію за віком.

01 жовтня 2012 року Управління
пенсійного фонду України в місті
Черкаси Черкаської області прийняло
рішення №149770/35 (протокол №689/5) про
утримання з позивача переплати пенсії
в сумі 792 грн. 06 коп., яка утворилась за
період з 01.02.1996 року по 29.02.2000 року, у
зв'язку з працевлаштуванням, зняттям
«сімейної надбавки», по 20 відсотків
призначеної пенсії щомісячно до
повного погашення суми.

19 жовтня 2012 року позивач звернулася до
відповідача із заявою, в якій
зазначила, що не погоджується з даним
рішенням, і просила вказати причини
утворення переплати пенсії та коли і за
яких обставин її було виявлено.

Згідно відповіді управління
Пенсійного фонду в м. Черкаси від 21
листопада 2012 року, ОСОБА_2 28 серпня 2012
року звернулась до управління
Пенсійного фонду в м. Черкаси із заявою
про перерахунок пенсії та надала
довідку від 20.08.2012 року №21, видану
«Черкаським обласним госпіталем для
інвалідів війни» про те, що з 20.06.1999 року
по даний час працює в госпіталі
молодшою медичною сестрою. Крім цього
було додатково перевірено її трудову
книжку, згідно якої, в період отримання
надбавки на дитину з 01.02.1996 року по
28.02.2000 року працювала в
санаторії-профілакторії «Будівельник»
та «Черкаському обласному госпіталі
для інвалідів війни», відповідно
надбавку отримувала незаконно, в
результаті чого у неї утворилась
переплата пенсії, оскільки дана
надбавка призначається та
виплачується лише непрацюючим
пенсіонерам.

Вважаючи протиправним рішення УПФ щодо
утримання грошових коштів з пенсії
позивача, а також дії відповідача щодо
його прийняття, позивач звернулася до
суду з вказаним позовом про скасування
зазначеного рішення та повернення
утриманих сум.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про задоволення позовних вимог, при
цьому, виходив з того, що рішення
управління Пенсійного фонду в м.
Черкаси про утримання переплати пенсії
в сумі 792 грн. 06 коп., яка утворилась за
період з 01.02.1996 року по 29.02.2000 року, тобто
по спину 12 років прийнято з порушенням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямовано це рішення.

Апелянт, не погоджуючись з таким
рішенням суду, в апеляційній скарзі
зазначив, що позивач в період отримання
надбавки на дитину з 01.02.1996 року по
28.02.2000 року працювала в
санаторії-профілакторії «Будівельник»
та «Черкаському обласному госпіталі
для інвалідів війни», відповідно
надбавку отримувала незаконно, в
результаті чого у неї утворилась
переплата пенсії, оскільки дана
надбавка призначається та
виплачується лише непрацюючим
пенсіонерам.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції, доводам апеляційної
скарги, виходячи з наявних в матеріалах
справи доказів колегія суддів зазначає
наступне.

З матеріалів справи вбачається та не
заперечується сторонами, що на
підставі заяви позивача, свідоцтва про
народження дитини, довідки про склад
сім'ї, копії трудової книжки,
враховуючи положення статті 21 Закону
України „Про пенсійне забезпечення", а
також ту обставину, що позивач є
непрацюючим пенсіонером (в трудовій
книжці містився запис про звільнення
позивача з роботи 05.09.1995), їй з 01.02.1996
було призначено надбавку на утримання
непрацездатного члена сім'ї в розмірі
соціальної пенсії, передбаченої для
відповідної категорії непрацездатних
осіб.

Вказана надбавка виплачувалася
позивачу до досягнення дочкою 18 років,
тобто по лютий 2000 року.

Разом з тим, 22.08.2012 позивач звернулися
до управління Пенсійної фонду із
заявою про перерахунок пенсії по стажу
роботи. До вказаної заяви було додано
довідку, видану «Черкаським обласним
госпіталем для інвалідів війни»,
згідно якої позивач з 22.06.1999 (наказ № 22
від 24.06.1999) по даний час (час звернення)
працює в госпіталі молодшою медичною
сестрою.

У зв'язку із зазначеним, відповідачем
було додатково перевірено трудову
книжку позивача, копія якої наявна в
матеріалах справи та з якої вбачається,
що 05.09.1995 року позивача було звільнено з
Черкаського шовкового комбінату у
зв'язку із скороченням штату (запис 25). В
той же час, запис № 26 свідчить, що з
18.11.1994 (наказ від 18.11.1994 № 50) позивача
було зараховано до санаторію -
профілакторію „Будівельник" в якому
вона працювала медичною сестрою по
21.06.1999 (запис № 27).

Тобто запис в трудову книжку про роботу
в санаторії - профілакторії
„Будівельник" було зроблено після
оформлення надбавки на
непрацездатного члена сім'ї.

Таким чином, підставою для прийняття
відповідачем оскаржуваного рішення
про утримання з пенсії суми переплати в
розмірі 792,06 грн. по 20 відсотків
призначеної пенсії щомісяця до повного
погашення суми, стало неповідомлення
позивачем пенсійний орган про
обставини, що спричиняють зміну
розміру пенсійної виплати або
припинення її виплати, у зв'язку з чим
відповідач дійшов висновку про те, що
вказану надбавку на дитину, яка
виплачувалася з 01.02.1996 року по 28.02.2000
року, позивачем отримано незаконно, так
як дана надбавка призначається та
виплачується лише непрацюючим
пенсіонерам.

Згідно ст. 16 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та Постанови правління
Пенсійного фонду України № 22-1 від
25.11.2005 року, яка зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за
№1566/11846, пенсіонери зобов'язані
повідомляти органи Пенсійного фонду
про обставини, що спричиняють зміну
розміру пенсійної виплати або
припинення її виплати: про вступ на
роботу, звільнення з роботи, зміни в
складі сім'ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Згідно п. 3 Порядку відшкодування
коштів, надміру виплачених за
призначеними пенсіями, та списання сум
переплат пенсій та грошової допомоги,
що є безнадійними до стягнення,
затвердженого постановою Правління
Пенсійного фонду України від 21.03.2003
року № 6-4 повернення коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
проводиться відповідно до статті 103
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» у випадках виявлення
подання громадянами недостовірних
відомостей про заробітну плату чи
інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного
подання відомостей про зміни у складі
сім'ї тощо.

Приписами ч. 1 ст. 103 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» закріплено, що
суми пенсії, над міру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку (в результаті подання
документів з явно неправильними
відомостями, неподання відомостей про
зміни у складі членів сім'ї тощо),
стягуються на підставі рішень органу,
що призначає пенсії.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Колегія суддів звертає увагу, що
Управління ПФ, як суб'єкт владних
повноважень, в силу наведеного
положення Основного Закону позбавлене
права самовільно здійснювати
перерахунок пенсії та здійснювати
утримання надміру виплачених її сум.

В той же час, в силу приписів наведеної
ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» така можливість
передбачена, проте лише у разі, коли
надмірні виплати стались внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних. Крім того, такі ж випадки, в тому
числі внаслідок невиконання
пенсіонером обов'язку щодо
повідомлення про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати, передбачені і
статтею 103 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Таким чином, враховуючи ту обставину,
що запис в трудову книжку про роботу в
санаторії - профілакторії
„Будівельник" було зроблено після
оформлення надбавки на
непрацездатного члена сім'ї, відтак,
оскільки в період отримання надбавки
на дитину з 01.02.1996 по 28.02.2000 позивач
працювала в санаторії - профілакторії
..Будівельник" та „Черкаському
обласному госпіталі для інвалідів
війни", при цьому пенсійний орган не
було повідомлено про обставини, що
спричиняють припинення пенсійної
виплати, в даному випадку -
працевлаштування позивача, оскільки
дана надбавка призначається та
виплачується лише непрацюючим
пенсіонерам, то вказану надбавку
отримано незаконно, в результаті у
позивача утворилася переплата пенсії у
розмірі 792,06 грн., що, на думку колегії
суддів, свідчить про наявність
законних підстав для прийняття
відповідачем оскаржуваного рішення
про утримання з пенсії позивача
вказаної суми переплати.

Доводи позивача відносно того, що
відповідач мав змогу довідатися про
наявність у позивача трудової
діяльності за період виплати надбавки
ще з 14.12.2003 року, під час звернення
позивача із заявою про перерахунок
пенсії по стажу роботи з відповідною
копією трудової книжки, колегія суддів
оцінює критично, оскільки даним не
спростовується факт відсутності
своєчасного повідомлення позивачем
відповідача про наявність обставин, що
спричиняють припинення пенсійної
виплати зазначеної надбавки, яка до
того ж здійснювалася з 01.02.1996 року по
28.02.2000 року.

Висновок суду першої інстанції про те,
що здійснюючи відрахування грошових
коштів з пенсії ОСОБА_2 без її згоди,
відповідачем порушено примусовий
порядок виконання рішення, визначений
Законом України «Про виконавче
провадження», та виходить за межі
наданих йому повноважень, колегія
суддів вважає помилковим, оскільки в
силу наведених положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та «Про пенсійне
забезпечення», суми пенсій, виплачені
надміру в тому числі внаслідок
невиконання пенсіонером обов'язку щодо
повідомлення про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати, можуть бути
стягнені на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Враховуючи викладене, оцінивши докази,
які є у справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийняв рішення з порушенням
норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції з порушенням норм
матеріального права, то колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області на постанову
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 15 лютого 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області про
скасування рішення - задовольнити.

Постанову Соснівського районного суду
м. Черкаси від 15 лютого 2013 року -
скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Головуючий суддя

Губська О.А.

Судді:

Парінов А.Б.

Беспалов О.О.