Справа № 2а-782/12/0370
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року Справа № 9104/79659/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Волинську окружного адміністративного
суду від 05 квітня 2012 року у справі за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

23 березня 2012 року ФОП ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції, в
якому, з врахуванням заяви про
уточнення позовних вимог, просив
визнати протиправною відмову Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції (ОДПІ) у видачі ОСОБА_1
свідоцтва платника єдиного податку
НОМЕР_1 від 22.03.2012 року та зобов'язати
Луцьку ОДПІ видати йому свідоцтво
платника єдиного податку.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач, відмовляючи у видачі
свідоцтва платника єдиного податку,
невірно трактує зміст юридичних норм
Класифікатора видів економічної
діяльності (КВЕД ДК 009:2005) щодо правил та
порядку визначення основного виду
діяльності, що призвело до
неправильного застосування положення
підпункту 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5
статті 291 Податкового кодексу України.

Постановою Волинську окружного
адміністративного суду від 05 квітня 2012
року адміністративний позов
задоволено, ухвалено визнати
протиправною відмову НОМЕР_1 від 22.03.2012
року Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції у видачі фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 свідоцтва про
сплату єдиного податку. Також ухвалено
зобов'язати Луцьку об'єднану державну
податкову інспекцію ФОП ОСОБА_1
свідоцтво про сплату єдиного податку з
1 січня 2012 року.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, Луцька ОДПІ подала
апеляційну скаргу, оскільки вважає, що
рішення прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на те, що відповідно
до абз.4 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 Податкового
кодексу (ПК) України суб'єкти
господарювання, які здійснюють
видобуток, виробництво, реалізацію
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння, у тому числі органогенного
утворення, не можуть бути платниками
єдиного податку. Виходячи із змісту
понять «дорогоцінні метали» та
«дорогоцінне каміння», які визначені
Законом України «Про державне
регулювання видобутку, виробництва і
використання дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння та контроль за
операціями з ними», та обмежень,
встановлених ПК України, щодо
неможливості переходу на спрощену
систему оподаткування осіб, які
займаються продажем дорогоцінних
металів та дорогоцінного каміння, та
виду господарської діяльності, якою
займається позивач - роздрібна
торгівля годинниками та ювелірними
виробами, цей вид діяльності підпадає
під дію ст.291 ПК України. Вказана стаття
не містить розмежувань по виду
діяльності, у ній немає посилання на
Національний класифікатор України,
затверджений наказом
Держспоживстандарту України № 375 від
26.12.2005р.; останній також не є
нормативно-правовим актом.

З огляду на викладене, відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, у судове засідання не прибули,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, апеляційний суд у
відповідності до вимог п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України вважає можливим здійснювати
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
належить до задоволення з таких
підстав.

Суд першої інстанції встановив, що
18.01.2012р. позивач звернувся до
відповідача із заявою про обрання
спрощеної системи оподаткування.

22.03.2012р. Луцька ОДПІ прийняла рішення
про відмову у видачі свідоцтва
платника єдиного податку. Підставою
для такого рішення наведені приписи
пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК України, згідно
яких обраний позивачем вид діяльності
(роздрібна торгівля годинниками та
ювелірними виробами - КВЕД 52.48.2) не
підлягає переведенню на спрощену
систему оподаткування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
обмеження на застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності поширюється тільки на
суб'єктів господарювання, які
здійснюють операції з сировиною, а не з
готовою споживчою продукцією.

Міністерство фінансів України,
Міністерство юстиції України та
Державний комітет України з питань
регуляторної політики та
підприємництва послідовно
розмежовують як окремі види
господарської діяльності виробництво
дорогоцінних металів, дорогоцінного
каміння та виробництво виробів з
дорогоцінних металів, дорогоцінного
каміння та торгівлі ними.

Суд відхилив покликання ДПІ на
Інструкцію «Про здійснення державного
експертно-пробірного контролю за
якістю ювелірних та побутових виробів
з дорогоцінних металів» що затверджена
Наказом Міністерства фінансів України
від 20.10.1999р. №244 (далі-Інструкція №244),
оскільки така не дає тлумачення про
види господарської діяльності щодо
яких застосовується спрощена система
оподаткування, та прийшов до висновку
про хибність твердження податкового
органу про те, що позивач здійснює
діяльність по реалізації дорогоцінних
металів і дорогоцінного каміння, в тому
числі ювелірних виробів.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, не
відповідають фактичним обставинам
справи, нормам матеріального права та є
помилковими.

Приписами підпункту 4 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291
ПК України передбачено, що не можуть
бути платниками єдиного податку
суб'єкти господарювання (юридичні
особи та фізичні особи-підприємці), які
здійснюють видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення.

Згідно із п. 5.3 ст. 5 Кодексу терміни, що
застосовуються у цьому Кодексі і не
визначаються ним, використовуються у
значенні, встановленому іншими
законами.

Правові основи і принципи державного
регулювання видобутку, виробництва,
використання, зберігання дорогоцінних
металів і дорогоцінного каміння та
контролю за операціями з ними
закріплені в Законі України «Про
державне регулювання видобутку,
виробництва і використання
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння та контроль за операціями з
ними».

Пунктом 1 ст.1 наведеного Закону
визначено, що дорогоцінні метали - це
золото, срібло, платана і метали
платинової групи (паладій, іридій,
родій, осмій, рутеній) у будь-якому
вигляді та стані (сировина, сплави,
напівфабрикати, промислові продукти,
хімічні сполуки, вироби, відходи, брухт
тощо).

Поняття виробу з дорогоцінного металу
наведе в Інструкції про здійснення
державного експертно-пробірного
контролю за якістю дорогоцінних
металів, вставок дорогоцінного
каміння, виробів з них та матеріалів, що
містять дорогоцінні метали та вставки
дорогоцінного каміння, затвердженій
наказом Міністерства фінансів України
№ 244 від 20 жовтня 1999 року.

Згідно з п. 1.5 вказаної Інструкції
виробом з дорогоцінного металу є
будь-який ювелірний (побутовий) виріб,
виготовлений із сплавів дорогоцінних
металів - золота, срібла, платини,
паладію, який використовується як
прикраси або предмети побуту.

Відтак, на переконання апеляційного
суду, спеціальний Закон у галузі
контролю за операціями з цінними
металами відносить ювелірні вироби до
дорогоцінних металів, а торгівлю
ювелірними виробами - до торгівлі
дорогоцінними металами.

Оцінюючи в сукупності вищенаведене,
апеляційний суд дійшов висновку, що
позивач на час звернення до
податкового органу із заявою від
23.03.2012р. про застосування спрощеної
системи оподаткування не відповідав
вимогам, встановленим главою 1 розділу
XIV ПК України, через що рішення
відповідача про відмову у видачі
суб'єкту господарювання свідоцтва
платника єдиного податку є
правомірним.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу п.4 ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Оскільки суд першої інстанції при
винесенні рішення допустився помилки
в частині застосування норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
апеляційний суд визнає правильним
апеляцій скаргу задовольнити, рішення
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.195, 197, п. 3 ч. 1 ст.198, п.4
ч.1 ст. 202 , ст. ст. 205, 207, 254 КАС України,
суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
задовольнити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 05 квітня 2012
року у справі № 2а/0370/782/12 - скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
О.М. Довгополов

Л.Я. Гудим