Справа № К/9991/23219/12-С
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року м.
Київ К/9991/23219/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 08 вересня 2011 року
та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Бросківської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області,
третя особа - ОСОБА_3, про скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом у
якому, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог, просив суд
поновити строк звернення до суду та
скасувати рішення Бросківської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області 29.11.1996 №35 та від 15.03.2010
№281.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 08 вересня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року, позов залишено без розгляду.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 з
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
процесуального права, просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм процесуального права, колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням Бросківської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області від 29.11.1996 №35 «Про хід
виконання земельної реформи по
Бросківській сільській раді»
безоплатно передано у приватну
власність мешканцям села земельні
ділянки, зокрема, ОСОБА_2 земельну
ділянку площею 0,12га по АДРЕСА_1.

Рішенням 25-ї сесії 5-ого скликання
Бросківської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
від 15.03.2010 №281 затверджено технічну
документацію на виготовлення
державних актів по безоплатній
приватизації земельних ділянок
громадянам, а саме ОСОБА_2.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
сільської ради, позивач 09.06.2011
звернувся до суду з вказаним позовом,
заявивши при цьому клопотання про
поновлення строку звернення до суду.
Дане клопотання позивач обґрунтовував
тим, що про наявність оскаржуваних
рішень ради йому стало відомо у січні
2011 року.

Залишаючи позов без розгляду, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з недоведеності з боку
позивача поважності причин пропуску
строку звернення до суду.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується з
такими висновками судів попередніх
інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України в редакції, яка діяла до
набрання чинності Законом України від
07.07.2010 №2453-VI, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлювався річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислювався з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Законом України від 07.07.2010 №2453-VI
частину другу статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
викладено в редакції, згідно з якою для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк.

Правовий припис «в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого законом» означає, що
позов має подаватися лише в тих межах
часу, які встановлені законом. Крім
того, можливість захисту прав та
інтересів залежить від дотримання
строків, встановле них на цей випадок
законом.

Дана норма закону означає, що за
загальним правилом перебіг строку на
звернення до адміністративного суду
починається від дня виникнення права
на адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Слід зазначити, що
процесуальним строком є проміжок часу,
встановлений законом або судом, у який
суд та особи, що беруть участь у справі,
та інші учасники процесу вчиняють
певні процесуальні дії, передбачені
Кодексом адміністративного
судочинства України, в результаті
вчинення яких настають певні правові
наслідки.

Судами встановлено, що згідно з актом
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання від 31 березня 2010 року, межі
земельної ділянки, площею 0,1326 га, яка
належить ОСОБА_2, закріплені межовими
знаками, що зберігаються на місцевості.
Межові знаки пред'явлені землевласнику
(ОСОБА_2) і передані йому на зберігання.
Претензій щодо меж та конфігурації
земельної ділянки ОСОБА_2 не має.
Достовірність підписів та відсутність
претензій засвідчена головою
Бросківської сільської ради.

Судами попередніх інстанцій також
вказано на необґрунтованість доводів
ОСОБА_2 про те, що вказаний акт
прийомки-передачі межових знаків
складений без фактичного встановлення
межових знаків та визначення площі
земельної ділянки, а також про те, що
він підписав цей акт лише в січні 2011
року, оскільки зазначене не
підтверджуються належними та
допустимими доказами.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

З урахуванням зазначеного, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів
погоджується із позицією судів
попередніх інстанцій про те, що про
порушення своїх прав позивач дізнався
у березні 2010 року.

Таким чином, висновки судів попередніх
інстанцій щодо пропущення позивачем
строку звернення до суду,
встановленого частиною другою статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, є обґрунтованими.

Поважність причин пропуску строку
звернення до суду позивачем не
доведено.

За вказаних обставин, колегія суддів
погоджується із позицією судів щодо
наявності підстав для застосування
наслідків пропуску строку,
встановлених статтею 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Доводи касаційної скарги висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують.

Порушень норм процесуального права при
ухваленні оскаржуваних судових рішень
судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
ухвалу Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 08 вересня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: