Справа № 2а-4362/10/0770
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
Справа
№ 9811/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 22 грудня 2010
року у справі за позовом Мукачівського
міського центру зайнятості - робочого
органу виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття до ОСОБА_1 про
стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Мукачівський міський центр зайнятості
- робочий орган виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття 22.11.2010
року звернувся в суд з
адміністративним позовом до ОСОБА_1, в
якому просив стягнути 4361 гривень 52
копійок виплачених як допомога по
безробіттю за період з 15.11.2007 року по
20.02.2009 року.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 22 грудня 2010
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь Мукачівського
міського центру зайнятості 4361 (чотири
тисячі триста шістдесят одну) гривні 52
(п'ятдесят дві) копійки виплачених як
допомога по безробіттю в період
перебування на обліку в Мукачівському
міському центрі зайнятості.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його
в апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить рішення суду першої
інстанції скасувати і прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити. Вимоги за апеляційною
скаргою обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції були недостатньо
досліджені докази та обставини справи,
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального права. Зазначає, що ст.1
Закону України «Про зайнятість
населення» встановлено, що зайнятість -
це діяльність громадян, пов'язана із
задоволенням особистих та суспільних
потреб і така, що, як правило, приносить
їм дохід у грошовій та іншій формі,
вказує, що судом не досліджено доводи
про те, що в період з 15.11.2007 року по 08.11.2008
року фактично не була зайнятою особою
та не отримувала дохід в грошовій або
іншій формі.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 під
час реєстрації в Мукачівському МЦЗ, як
безробітна в період перебування в
статусі безробітної з 15.11.2007 року по
20.02.2009 року була зайнятою особою
(приватним підприємцем), що є
порушенням вимог п.5 п.п.5.5 абзацу 1
Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітним
підприємницької діяльності від 20.11.2000
року №307.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, вважаючи, що він відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи з огляду
на наступне.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що з 15 листопада 2007 року по
20 лютого 2009 року відповідач ОСОБА_1
перебувала на обліку в Мукачівському
міському центрі зайнятості. Згідно
заяви відповідача від 15.11.2007 року було
зазначено, що відповідачка не
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, пенсію не
отримує. З цього ж дня відповідачці
призначено допомогу по безробіттю як
застрахованій особі з урахуванням
страхового стажу понад 10 років.

На підставі листа Державного центру
зайнятості №ДЦ-18-5145/0/6-10 від 06.06.2010 року
та обміну інформації з Державними
реєстратором, згідно довідки з єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців станом на
11.08.2010 року та Витягу з єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців станом на
29.09.2010 року та пояснення ОСОБА_1
встановлено, що ОСОБА_1 під час
реєстрації в Мукачівському МЦЗ, як
безробітна в період перебування в
статусі безробітної з 15.11.2007 року по
20.02.2009 року була зайнятою особою
(приватним підприємцем).

Статтею 1 Закону України "Про
зайнятість населення" встановлено, що
зайнятість - це діяльність громадян,
пов'язана із задоволенням особистих та
суспільних потреб і така, що, як
правило, приносить їм доход у грошовій
або іншій формі.

Згідно ст.25 Закону України "Про
зайнятість населення" держава створює
умови незайнятим громадянам у
поновленні їх трудової діяльності та
забезпечує їм такі види компенсацій,
зокрема, виплата в установленому
порядку допомоги по безробіттю.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про
зайнятість населення" передбачено, що
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно до п.2 п.3 ст.36 Закону "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно п.6 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 20
березня 2006 p. №357 у разі встановлення
центрами зайнятості належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

У зв'язку з виявленням факту подання
недостовірних даних, що мало місце під
час одержання допомоги по безробіттю,
відповідно до п.5 п.п.5.5 абзацу 1 Порядку
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітним
підприємницької діяльності від 20.11.2000
року №307 виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
працевлаштування безробітного,
зайняття підприємницькою чи іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами.

Згідно з п.7 Порядку повернення коштів
особою здійснюється протягом 10 робочих
днів після її ознайомлення під
особистий підпис з прийнятим рішенням
про повернення коштів.

Отже, як видно з вказаних вище норм, для
отримання допомоги по безробіттю
законодавець не пов»язує отримання
особою доходу, а лише її зайнятість, а
тому посилання апелянта на неотримання
доходу не заслуговують на увагу.

Станом на момент розгляду справи в суді
першої інстанції відповідачкою не
повернуто суму незаконно отриманої
допомоги по безробіттю, відтак
задоволення позовних вимог
обгрунтовано.

У відповідності до ст.69 ч.1, 2 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1
п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 22 грудня 2010
року у справі №2а-4362/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

Р.В. Кухтей