Справа № 2а-9310/12/1370
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
Справа №
968/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Довгої О.І., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Нефедової А.О.,

представника позивача
Водолазького Д.Д.,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Львівського міського центру
зайнятості на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
29.11.2012 року у справі за позовом
Львівського міського центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Львівський міський центр зайнятості
звернувся до суду з адміністративним
позовом, в якому просить постановити
рішення про стягнення з ОСОБА_2 коштів в
сумі 235,62 грн.

Львівський окружний адміністративний
суд постановою від 29.11.2012 року в
задоволенні позову відмовив.

Позивач оскаржив дане судове рішення в
апеляційному порядку.

Посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, апелянт вказує на те, що суд
першої інстанції безпідставно не
врахував факту працевлаштування
відповідача, про який відповідач
позивача не повідомив, хоча ця
обставина була підставою для
припинення виплат допомоги по
безробіттю.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який наполягав
на задоволенні апеляційної скарги,
відповідача, який проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Львівський міський центр зайнятості є
робочим органом виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття та діє
відповідно до законів України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», «Про зайнятість
населення», «Про державну службу» тощо.

11.04.2011 року відповідач звернувся до
Львівського міського центру
зайнятості Львівського обласного
центру зайнятості із заявою про
надання статусу безробітного із
виплатою допомоги по безробіттю.

Львівським міським центром зайнятості
було надано статус безробітного ОСОБА_2
18.04.2011 року.

На підставі договору № 280/12 від 30.05.2012
року про організацію та проведення
оплачуваних громадських робіт,
укладеного між позивачем та відділом
освіти Личаківського району УО ДГП ЛМР,
Львівським міським центром зайнятості
було скеровано ОСОБА_2 на громадські
роботи у відділ освіти Личаківського
району УО ДГП ЛМР з 01.06.2012 року по 30.06.2012
року.

Відповідно до п. 1.2 договору № 280/12 від
30.05.2012 року предметом договору є
створення сторонами договору
необхідних умов для тимчасової
занятості осіб, які не мають роботи,
виявили бажання працювати у вільний
від основної роботи час, учнівської та
студентської молоді, яка виявила
бажання працювати у вільний від
основної роботи або від навчання час,
пенсіонерів та інвалідів.

01.06.2012 року відділом освіти
Личаківського району УО ДГП ЛМР
укладено трудовий договір із ОСОБА_2
про участь в оплачуваних громадських
роботах. Відповідно до п. 1 трудового
договору відділ освіти Личаківського
району УО ДГП ЛМР приймає ОСОБА_2 на
оплачувані громадські роботи (підсобні
роботи, роботи з благоустрою) у відділ -
ДНЗ № 12, що знаходиться на вул. Довбуша,
20). Згідно п. 3 трудового договору ОСОБА_2
одержує заробітну плату за фактично
виконану роботу згідно акту виконаних
робіт.

Позивачем отримані дані з Державної
податкової адміністрації України та
звіт ТзОВ «Компанія «Сейф-Варта» форми
№ 5-ПН від 27.06.2012 року, з яких вбачається,
що 23.06.2012 року ОСОБА_2 уклав
цивільно-правову угоду з ТзОВ
«Компанія «Сейф-Врта».

Позивач стверджує, що з дня
працевлаштування незайнята особа
втрачає статус безробітного, а також
право на отримання послуг, зокрема щодо
фінансування оплачуваних громадських
робіт. Сума коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття витрачених на оплачувані
громадські роботи у відділі освіти
Личаківського району УО ДГП ЛМР з 01.06.2012
року по 30.06.2012 року складає 235,62 грн.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку правильно встановленим
обставинам справи і вірно застосував
відповідні положення матеріального
законодавства.

Так, відносини у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття врегульовані Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» від 02.03.2000 року №
1533-ІІІ (надалі - Закон України № 1533-ІІІ).

Як вбачається з ст. 2 Закону України
«Про зайнятість населення»
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють
та зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно до ст. 7 Закону України №
1533-ІІІ одним із видів соціальних
послуг, які надаються безробітним, є
пошук підходящої роботи та сприяння у
працевлаштуванні, у тому числі шляхом
надання роботодавцю дотації на
створення додаткових робочих місць для
працевлаштування безробітних;
фінансування організації оплачуваних
громадських робіт для безробітних у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Порядок організації та проведення
оплачуваних громадських робіт
визначається відповідним Положенням,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 10.09.2008 року № 839
(далі - Положення).

Пунктом 10 Положення передбачено, що з
особами, зайнятими на оплачуваних
громадських роботах, роботодавці
відповідно до законодавства про працю
укладають у письмовій формі строкові
трудові договори.

Фінансування оплачуваних громадських
робіт може проводитися за рахунок
коштів місцевих бюджетів, Фонду (в
частині організації таких робіт для
безробітних), роботодавців, для яких
зазначені роботи виконуються, та інших
джерел відповідно до законодавства (п.
14 Положення).

Згідно з п. 15 Положення, кошти на
організацію оплачуваних громадських
робіт із зазначених у пункті 14 джерел
фінансування можуть бути використані
для:

виплати основної та додаткової
заробітної плати, визначеної
відповідно до частин першої та другої
статті 2 Закону України «Про оплату
праці», сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, оплати перших
п'яти днів тимчасової непрацездатності
осіб, зайнятих на оплачуваних
громадських роботах;

оплати послуг з перевезення або
проїзду до місця проведення робіт та у
зворотному напрямку осіб, зайнятих на
оплачуваних громадських роботах (у
разі потреби);

придбання інвентарю (у разі потреби);

оплати проживання у гуртожитку (у разі
потреби).

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» порядок використання
коштів Фонду для організації
оплачуваних громадських робіт для
безробітних (напрями використання,
види робіт, здійснення контролю) може
визначатися його правлінням виходячи з
фінансових можливостей Фонду.

Оплата праці осіб, зайнятих на
громадських роботах, здійснюється за
фактично виконану роботу за
розцінками, тарифними ставками та
посадовими окладами відповідно до
законодавства і не може бути меншою за
розмір мінімальної заробітної плати,
встановленої законом (п. 16 Положення).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України №
1533-ІІІ застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України №
1533-ІІІ сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Суд першої інстанції обґрунтовано
врахував те, що між відділом освіти
Личаківського району УО ДГП ЛМР та
ОСОБА_2 укладено трудовий договір про
участь в оплачуваних громадських
роботах від 01.06.2012 року. За фактично
виконану роботу, обумовлену трудовим
договором, ОСОБА_2 було отримано
заробітну плату в сумі 995,04 грн., яка не
може розцінюватись ним як соціальна
послуга, надана Львівським міським
центром зайнятості.

В даному випадку, соціальною послугою
наданою позивачем є направлення ОСОБА_2
як особі, якій надано статус
безробітного, на оплачувані громадські
роботи.

Позивач не може вимагати повернення
коштів, які ОСОБА_2 заробив, оскільки
виконав обумовлені трудовим договором
роботи.

Суд першої інстанції правильно
відкинув посилання Львівського
міського центру зайнятості на ч. 3 ст. 36
Закону України № 1533-ІІІ, оскільки
відповідачем не допущено умисного
невиконання своїх обов'язків або ж
зловживання ними. Виконання роботи у
ТзОВ «Компанія «Сейф-Варта»
виконувалось відповідачем у вільний
від роботи у відділі освіти
Личаківського району УО ДГП ЛМР час.

Також суд першої інстанції врахував, що
позивачем документально не
обґрунтовано, у чому саме полягали
витрати центру зайнятості на
фінансування громадських робіт ОСОБА_2
в сумі 235,62 грн. за період з 23.06.2012 року по
27.06.2012 року.

Отже постанова суду першої інстанції
відповідає обставинам справи, наявним
в ній доказам, правильно застосованим
нормам матеріального та
процесуального права. Тому підстав для
її скасування колегія суддів не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівського
міського центру зайнятості залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 29.11.2012 року
у справі № 2а-9310/12/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.С. Затолочний

Судді:
О.І. Довга

З.М. Матковська

Повний текст виготовлено 04.04.2014