Справа № 2а/2370/2347/12
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року
м. Київ К/800/19981/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Черкасах
Черкаської області Державної
податкової служби

на постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 15.08.2012

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2013

у справі № 2а/2370/2347/2012

за позовом Приватного підприємства
"Тавіс"

до Державної податкової інспекції у м.
Черкасах Черкаської області Державної
податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 15.08.2012, яка
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.03.2013, позов задоволено: скасовано
податкові повідомлення-рішення від
26.06.2012 № та №.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі наказу ДПІ
у місті Черкасах від 15.06.2012 № 385 та
направлення, податковим органом
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по господарських
відносинах з ПП «Черкаситоргсфера» за
період з 01.03 2012 по 31.03.2012, за
результатами якої складено акт від
19.06.2012 №92/22-11/30599362, в якому встановлені
порушення вимог: ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV,
пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 № 2755-VI, що привели до
заниження податку на прибуток за І
квартал 2012 року в сумі 71761,00 грн.; п. 198.3
ст. 198, п. 198.6 Податкового кодексу
України № 2755-IV від 02.10.2010, в результаті
чого занижено податок на додану
вартість, що підлягає сплаті до бюджету
за березень 2012 року в сумі 135091,00 грн.

На підставі акта перевірки,
відповідачем 26.06.2012 прийняті податкові
повідомлення-рішення: № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 168864,00 грн.; № ,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 89701,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Пунктом 138.2 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно із пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів /послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
товарів з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника ПДВ
на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст.
198 ПК України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту,
згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Факт здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом - ПП «Черкаситоргсфера»,
на виконання умов договору поставки
дров від 04.01.2011, підтверджується
наявними в матеріалах справи, належним
чином оформленими, первинними
документами бухгалтерського обліку,
зокрема: податковими накладними,
видатковими накладними, банківськими
виписками.

Також, матеріали справи свідчать про
використання придбаних у контрагента
дров у власній господарській
діяльності, оскільки, ПП «Тавіс» є
зареєстрованим виробником деревного
вугілля.

В матеріалах справи відсутні докази
встановлення податковим органом
обставин на підтвердження того, що
укладаючи спірний договір, учасники
договірних відносин діяли з метою, яка
є завідомо суперечною інтересам
держави та суспільства. Податковим
органом не доведено наявності
протиправного умислу та мети при
укладенні угоди позивачем з ПП
«Черкаситоргсфера», що мали місце під
час здійснення позивачем
підприємницької діяльності.

Слід зазначити, що якщо контрагент
(постачальник по ланцюгу) не виконав
свого зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку (покупця товарів, робіт, послуг)
права на відшкодування ПДВ у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування і має документальне
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновками судів, що відсутність
товарно-транспортної накладної не може
бути єдиною беззаперечною підставою
для висновку про відсутність
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій з придбання
товарно-матеріальних цінностей,
оскільки, відповідною транспортною
документацією обов'язково має бути
підтверджено здійснення послуг з
перевезення вантажів, а не факт
придбання товару.

Таким чином, у відповідача були
відсутні підстави для визначення
позивачу податкових зобов'язань з
податку на прибуток та податку на
додану вартість, а відтак -
протиправність прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, викладеного не
спростовують, а тому колегією суддів
відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів, не
встановлено.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Черкасах Черкаської
області Державної податкової служби -
відхилити.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 15.08.2012 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль