Справа № 813/504/14
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2014 року 17 год. 31 хв. м.
Львів № 813/504/14
Львівський окружний адміністративний
суд, суддя Кедик М.В.,
секретар судового засідання Харів М.Ю.,
представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - Ткачука Т.А.
розглянувши в судовому засіданні
адміністративну справу
за позовомфізичної особи-підприємця
ОСОБА_3доДрогобицької об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області провизнання
протиправним і скасування рішення про
застосування штрафних санкцій,-
Позивач - фізична особа - підприємець
ОСОБА_3 (далі - ФО-П ОСОБА_3) звернувся до
Дрогобицької об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області ( далі - Дрогобицька ОДПІ) про
визнання протиправним і скасування
рішення від 11.12.2013 року №
000001/13-09-21-00/НОМЕР_1 про застосування
фінансових санкцій.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує
тим, що спірне рішення відповідача є
протиправним, оскільки станом на 08.07.2013
року він не був зареєстрований, як
фізична особа-підприємець, тому не міг
мати найманої робочої сили, в тому
числі з категорії осіб, які не досягли
18-річного віку та не міг здійснювати
господарську діяльність з роздрібної
чи оптової торгівлі, в тому числі й
алкогольними та слабоалкогольними
напоями. Зазначає, що як фізична
особа-підприємець він був
зареєстрований лише 01.10.2013 року. Крім
того, свідоцтво платника єдиного
податку серії НОМЕР_2 на право
здійсненні господарської діяльності
за КВЕДом 56.10 «Діяльність ресторанів,
надання послуг мобільного харчування»
позивачу було видано Трускавецьким
відділення Дрогобицької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Львівській області 08.10.2013
року. Також, позивач зазначив, що йому
не відомо, які особи, що не досягли
18-річного віку та з яких підстав могли
здійснювати діяльність щодо
реалізації слабоалкогольних напоїв
станом на 08.07.2013 року особам, які не
досягли 18-річного віку.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задовольнити повністю
з підстав вказаних у позовній заяві.

Позиція відповідача викладена в
запереченні на позовну заяву, в якому
відповідач просить відмовити у
задоволенні позовних вимог. Зазначає,
що на адресу відповідача надійшло
подання КМСД ГУ МВС України у
Львівській області від 14.08.2013 року, до
якого було долучено матеріали про
адміністративне правопорушення
передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП, вчинене
громадянкою ОСОБА_4, яка працює
продавцем у магазині за адресою
АДРЕСА_1, де здійснює роздрібну
торгівлю алкогольними виробами
позивач. Згідно надісланих матеріалів
встановлено, що в кіоску за адресою
АДРЕСА_1, було зафіксовано факт
реалізації пива особі, яка не досягла 18
років, особою, яка не досягла 18 років.
Вважає, що позивачем порушено вимоги п.
2 ст. 15-3 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів». Враховуючи це, відповідно до
п. 5 Порядку застосування фінансових
санкцій, передбачених статтею 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» та ст. 15-3
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» відповідачем правомірно
прийнято рішення про застосування до
позивача фінансових санкцій.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав, викладених у запереченні на
позовну заяву, просив у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступні фактичні
обставини справи та відповідні їм
правовідносини.

ОСОБА_3 зареєстрований як фізична
особа-підприємець 01.10.2013 року, що
підтверджується Випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців Серії АВ 3
012358 від 03.10.2013 року.

Відповідно до Свідоцтва платника
єдиного податку серії НОМЕР_2 право
здійснення господарської діяльності
за КВЕД 56.10 «Діяльність ресторанів,
надання послуг мобільного харчування»
позивачу було видано Трускавецьким
відділенням Дрогобицької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Львівській області 08.10.2013
року.

Старшим оперуповноваженим ВКМСД
Дрогобицького МВ ГУ МВС України у
Львівській області 08.07.2013 року складено
протокол ЛВ № 213158 про адміністративне
правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП,
згідно якого 08.07.2013 року близько 16 год. в
АДРЕСА_1 в приміщенні кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1», бармен-офіціант
(стажист) гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є
неповнолітньою, порушила правила
торгівлі алкогольними напоями та
продала пляшку пива марки
«Жигулівське» об'ємом 0,5 літра
неповнолітній особі гр. ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканцю АДРЕСА_2.

Вказані обставини також
підтверджуються поясненнями від 08.07.2013
року наданими неповнолітньою гр.
ОСОБА_4 та неповнолітнім гр. ОСОБА_5, а
також рапортом від 17.07.2013 року
начальника сектору КМСД Дрогобицького
МВ ГУ МВС України у Львівській області.

Постановою адміністративної комісії
при виконкомі Стебницької міської ради
від 21.08.2013 року громадянку ОСОБА_4 за
порушення вимог ч. 2 ст. 156 КУпАП в
частині реалізації алкогольних напоїв,
яка не досягла 18 років, відповідно до
ст. 22 КУпАП звільнено від
адміністративної відповідальності,
обмежившись усним зауваженням.

Т.в.о. начальника сектору КМСД ГУ МВС
України у Львівській області 14.08.2013
року скеровано подання вих. № 17/547 про
застосування фінансових санкцій до
Ф-ОП ОСОБА_3 згідно матеріалів
перевірки від 08.07.2013 року.

Дрогобицькою ОДПІ 11.12.2013 року на
підставі матеріалів сектору КМСД ГУ
МВС України у Львівській області
прийнято рішення № 000001/13-09-21-00/НОМЕР_1
про застосування фінансових санкцій
відповідно до ст. 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» у вигляді штрафу в
розмірі 13600,00 грн, у тому числі за продаж
пива особою, яка не досягла 18 років - 6800
гривень та за продаж пива особі, яка не
досягла 18 років - 6800 гривень.

Відповідно до даного рішення
встановлено порушення вимог п. 1, п. 2 ч. 1
ст. 15-3 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», а саме здійснено реалізацію
пива особою, яка не досягла 18-річного
віку та здійснено реалізацію пива
особі, яка не досягла 18-річного віку.

Не погодившись із прийнятим рішенням
позивач оскаржив його до суду.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходив з
наступного.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Законом України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» № 481/95-BP від 19.12.1995
року із змінами і доповненнями,
Порядком застосування фінансових
санкцій, передбачених статтею 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 790 від 02.06.2003 року
із змінами і доповненнями, Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Згідно Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР
(далі - Закон № 481/95-ВР), цей Закон
визначає основні засади державної
політики щодо регулювання виробництва,
експорту, імпорту, оптової і роздрібної
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України.

Статтею 15-3 Закону № 481/95-ВР,
забороняється продаж пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів особами, які не
досягли 18 років та особам, які не
досягли 18 років.

Продавець алкогольних напоїв або
тютюнових виробів має право вимагати у
покупця, який купує алкогольні напої
або тютюнові вироби, документ, що
засвідчує його вік, якщо у продавця
виникли сумніви щодо досягнення
покупцем 18-річного віку.

Відповідно до ст. 17 Закону № 481/95-ВР, за
порушення норм цього Закону щодо
виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами до
суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів. Рішення про стягнення
штрафів приймаються органом, який
видав ліцензію, та іншими органами
виконавчої влади у межах їх
компетенції, визначеної законами
України.

Згідно абз. 9 ч. 2 ст. 17 цього ж Закону, до
суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі порушення вимог
ст. 15-3 цього ж Закону - 6800 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 2 червня 2003 року № 790 затверджено
Порядок застосування фінансових
санкцій, передбачених ст. 17 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів".

Згідно п. 4 Порядку застосування
фінансових санкцій, передбачених
статтею 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», до суб'єктів підприємницької
діяльності, винних у вчиненні порушень,
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у розмірах,
передбачених Законом.

Пунктом 5 вищезгаданого Порядку
передбачено, що підставою для
прийняття рішення про застосування
фінансових санкцій є, зокрема,
матеріали правоохоронних, податкових
та інших органів виконавчої влади щодо
недотримання суб'єктами
господарювання вимог законодавчих та
інших нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Відповідно до п. 8 цього ж Порядку,
питання про застосування фінансових
санкцій може розглядатися за участю
представника суб'єкта підприємницької
діяльності на його вимогу або на вимогу
органу, що прийняв рішення про
застосування санкцій.

Згідно частини 2 ст. 55 Господарського
кодексу України суб'єктами
господарювання є:

1) господарські організації - юридичні
особи, створені відповідно до
Цивільного кодексу України, державні,
комунальні та інші підприємства,
створені відповідно до цього Кодексу, а
також інші юридичні особи, які
здійснюють господарську діяльність та
зареєстровані в установленому законом
порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи
без громадянства, які здійснюють
господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці.

З аналізу наведених норм вбачається, що
фінансові санкції за порушення норм
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» застосовуються до суб'єктів
господарювання, якими у тому числі є
громадяни України, які здійснюють
господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці.

Як встановлено судом, ОСОБА_3
зареєстрований як фізична
особа-підприємець лише 01.10.2013 року.
Отже, станом на дату виявлення
порушення та складення протоколу про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_4 - 08.07.2013 року - позивач
не був зареєстрований, як фізична
особа-підприємець, що виключає його
відповідальність, передбачену ст. 17
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів».

Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС
України є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Положеннями ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до вимог ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Дрогобицькою ОДПІ не доведено
належними та допустимими доказами
правомірність застосування до
позивача фінансових санкцій за
порушення вимог п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», а тому,
прийняті на основі таких доказів
рішення про застосування фінансових
санкцій на переконання суду, не
відповідають критеріям, визначеним ч. 3
ст. 2 КАС України, оскільки прийняті
необґрунтовано, без урахування усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Беручи до уваги наведене та те, що
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, відповідно до вимог
статті 71 КАС України не довів
правомірність свого рішення, суд
вважає вимоги позивача обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 158-163, 167 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення Дрогобицької об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області від 11.12.2013 року №
000001/13-09-21-00/НОМЕР_1 про застосування
фінансових санкцій.

3. Стягнути з Державного бюджету
України в користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_1,
АДРЕСА_3) 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70
копійок судового збору.

Постанова суду першої інстанції
може бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього ж Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова в повному обсязі виготовлена
01 квітня 2014 року.

Суддя
Кедик М.В.