Справа № 2-а-7822/08
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про зміну способу та порядку виконання
судового рішення

м. Вінниця

21 березня 2014 р.
Справа № 2-а-7822/08

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі колегії: головуючого судді
Дмитришеної Руслани Миколаївни, суддів
Богоноса Михайла Богдановича та
Дончика Віталія Володимировича,
розглянувши в порядку письмового
провадження заяву старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України про встановлення
способу та порядку виконання рішення
суду в адміністративній справі
№2-а-7822/08 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 до Міністерства фінансів
України, Державної судової
адміністрації України,
Територіального управління Державної
судової адміністрації України у
Вінницькій області, Державного
казначейства України, Головного
управління Державного казначейства
України у Вінницькій області,
Управління юстиції у Вінницькій
області про визнання дій протиправними
та стягнення заборгованості по
заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду 06.03.2014 р.
надійшли заяви старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби України Кушнір Л. В. (далі -
заявник) про встановлення способу і
порядку виконання рішення суду (далі -
заяви від 06.03.2014 р.) у справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (далі - позивачі)
до Міністерства фінансів України,
Державної судової адміністрації
України, Територіального управління
Державної судової адміністрації
України у Вінницькій області,
Державного казначейства України,
Головного управління Державного
казначейства України у Вінницькій
області, Головного управління юстиції
у Вінницькій області про визнання дій
протиправними та стягнення
заборгованості по заробітній платі, в
якій заявник просив: встановити спосіб
та порядок виконання рішення суду на
підставі якого видано виконавчі листи
Вінницького окружного
адміністративного суду від 30.06.2010
№2-а-7822/08 шляхом стягнення з Державної
судової адміністрації України на
користь вище вказаних позивачів
заробітної плати, в тому числі
компенсації втрати частини заробітної
плати, відповідно до Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №845 від 03.08.2011 року
(із змінами) з урахуванням ст. 3 Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень".

Заявник зазначає, що ухвалами суду від
17.05.2013 р. змінено спосіб та порядок
виконання постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від
05.12.2008 р., на підставі якої видано
виконавчі листи №2-а-7822/08 від 01.07.2010 р.,
шляхом стягнення з Державної судової
адміністрації України на користь
позивачів заробітної плати та
компенсації втрати частини заробітної
плати та пред'явлення керівником
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України до
Державної казначейської служби
України оригіналів виконавчих
документів та інших документів
виконавчого провадження в Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №845 від
03.08.2011 року (в редакції постанови
Кабінету Міністрів України №45 від
30.01.2013 року).

На виконання вказаних вище ухвал
державним виконавцем в грудні 2013 року
направлено до Державної казначейської
служби України оригінали виконавчих
документів та інших документів
виконавчого провадження відповідно до
п. 7 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою КМУ №845 від
03.08.2011 р. (в редакції постанови КМУ №45
від 30.01.2013 р.).

Однак, листом Державної казначейської
служби України вказано про
неможливість виконання виконавчих
листів Вінницького окружного
адміністративного суду у справі
№2-а-7822/08.

В обґрунтування необхідності зміни
способу виконання рішення суду заявник
посилався на зміни редакції ч.ч.1-2 ст.3
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень" та
Порядок виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевого
бюджетів або боржників, затвердженого
постановою КМУ від 03.08.2011 р. №845.

Заявник зазначає, що вказаним вище
Законом і Порядком передбачено, що саме
стягувач подає до органу Казначейства,
в якому обслуговується боржник, заяву
про виконання судового рішення разом
із документами зазначеними у п. 6
Порядку. Також, заявник, посилаючись на
інформаційний лист Вищого
адміністративного суду, зазначає, що
підставою для зміни способу та порядку
виконання судового рішення є зміна у
правовому регулюванні порядку
виконання судових рішень, боржником за
яким є державний орган, яким не
передбачено виконання рішень
зобов'язального характеру. Одночасно,
заявник просив розгляд клопотання
проводити без його участі.

Позивачі та відповідачі в судове
засідання не з'явились, хоча
повідомлені про час та місце розгляду
справи в установленому законом
порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкодило
судовому розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу у зв'язку з неявкою у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази в
матеріалах справи, колегія суддів
дійшла висновку, що заяви від 06.03.2014 р.
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Отже, зміною способу та порядку
виконання судового рішення є прийняття
судом нових заходів з метою реалізації
рішення в разі неможливості його
виконання у порядку і способом, раніше
встановленими. Однак, суд може змінити
порядок і спосіб виконання судового
рішення, не змінюючи при цьому його
змісту.

Колегія суддів з'ясувала, що на
виконанні у відділі примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України перебувають виконавчі
листи Вінницького окружного
адміністративного суду від 30.06.2010 р. та
01.07.2010 р. по справі №2-а-7822/08 щодо
зобов'язання територіального
управління Державної судової
адміністрації України у Вінницькій
області виплатити заробітну плату, в
тому числі компенсацію втрати частини
заробітної плати, позивачам.

Ухвалами суду від 17.05.2013 р. заяви
старшого державного виконавця від
22.04.2013 р. та 25.04.2013 р. задоволено та
змінено спосіб та порядок виконання
постанови Вінницького окружного
адміністративного суду від 05.12.2008 р., на
підставі якої видано виконавчі листи
№2-а-7822/08 від 30.06.2010 р. та 01.07.2010 р.

В обґрунтування необхідності зміни
способу виконання рішення суду заявник
посилається на зміни редакції ч.ч.1-2 ст.3
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень" та
Порядок виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевого
бюджетів або боржників, затвердженого
постановою КМУ від 03.08.2011 р. №845.

Однак, суд не погоджується з позицією
державного виконавця щодо
необхідності встановлення нового
способу та порядку виконання рішення
суду, з огляду на таке.

Так, гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
"Про виконавче провадження" (далі -
рішення суду), та особливості їх
виконання встановлюються Законом
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", який набрав
чинності 1 січня 2013 року.

Дійсно в частині 1 статті 3 Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" визначено, що
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Однак, як зазначено в пункті 3 розділу
ІІ Прикінцевих та перехідних положень
даного Закону, виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є: державний орган; державні
підприємство, установа, організація;
юридична особа, примусова реалізація
майна якої забороняється відповідно до
законодавства.

Таким чином, враховуючи те, що
виконавчі листи по справі №2-а-7822/08
видано Вінницьким окружним
адміністративним судом 30.06.2010 р. та
01.07.2010 р., тобто до набрання чинності
Законом України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень", а тому,
в порядку виконання рішення суду, він
підлягає поданню до органу державної
виконавчої служби.

Крім того, необхідно зазначити, що
оскільки Законом України "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень"
та Порядком виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року (в
редакції постанови Кабінету Міністрів
України №45 від 30.01.2013 року) визначено
порядок виконання судових рішень про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, а отже встановлення
способу виконання такого рішення
додатковому окресленню окремим
судовим рішенням не підлягає.

Колегія суддів критично оцінює
посилання заявника як на підставу для
зміни способу та порядку виконання на
лист Державної казначейської служби
України від 14.01.2014 р. за №5-08/206-1354,
оскільки Закон України від 19.09.2013 р. "Про
внесення змін до деяких законів
України щодо виконання судових рішень"
набрав чинності з 16.10.2013р., а заяви від
22.04.2013р. та 25.04.2013р. державного виконавця
про зміну способу та порядку виконання
рішення у справі №2-а-7822/08 задоволені
ухвалами суду від 17.05.2013 р., тобто до
набрання чинності вказаним законом.

Доводи державного виконавця щодо
поданих заяв про зміну способу та
порядку виконання фактично за своєю
суттю є формою висловлення незгоди з
позицією Державної казначейської
служби України щодо повернення
виконавчих листів, що суперечить
принципам інституту встановлення
способу виконання судового рішення.

Частиною 2 статті 14 КАС України
встановлено, що постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Відповідно до ч.5 ст.124 та ч.3 ст.129
Конституції України судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України, а обов'язковість
рішень суду визнається однією з
основних засад судочинства.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія приходить до висновку, що
клопотання державного виконавця є
необгрунтованим, а відтак не підлягає
задоволенню.

Разом з тим слід зазначити, що
державним виконавцем 10.02.2014р. уже
подавались заяви про зміну способу та
порядку виконання судового рішення
аналогічного змісту, які судом
розглянуто та ухвалою від 21.02.2014р.
відмовлено у їх задоволені.

Керуючись ст.ст. 160, 263 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяв від 06.03.2014 року
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про встановлення способу та порядку
виконання рішення суду - відмовити.

Копію ухвали направити особам, які
брали участь у справі, та державному
виконавцю.

Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили в порядку, визначеному
ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186
КАС України, апеляційна скарга на
ухвалу суду першої інстанції подається
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено в письмовому провадженні
або згідно з частиною третьою статті 160
цього Кодексу, або без виклику особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя./підпис/.
Дмитришена Руслана Миколаївна

Судді./підпис/.
Богоніс Михайло Богданович

/підпис/.
Дончик Віталій Володимирович

Копія вірна.

Суддя:

Секретар: