Справа № 826/17883/13-а
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Погрібніченка І.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справуза
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Волари-Агро»до1.
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві 2.
Головного управління Державної
казначейської служби України у м.
Києвіпровизнання бездіяльності
протиправною та стягнення надмірно
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
12 листопада 2013 року до Окружного
адміністративного суду м. Києва
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «Волари-Агро» (далі -
ТОВ «Волари-Агро», позивач) з
адміністративним позовом про визнання
бездіяльності Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві (далі - ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві, відповідач 1) щодо ненадання до
Головного управління Державної
казначейської служби у місті Києві
(далі - ГУ Державної казначейської
служби у м. Києві, відповідач 2) висновку
про повернення надмірно сплачених ТОВ
«Волари-Агро» сум податку на прибуток у
розмірі 2 549 434,54 грн. (два мільйони
п'ятсот сорок дев'ять тисяч чотириста
тридцять чотири гривні 54 коп.)
протиправною та стягнення з Державного
бюджету України на користь ТОВ
Пимоненка, 13, корпус 6А, офіс 21, р/р
грошових коштів у рахунок сплати
податку на прибуток в сумі 2 549 434,54 грн.
(два мільйони п'ятсот сорок дев'ять
тисяч чотириста тридцять чотири гривні
Свої вимоги позивач, щодо визнання
бездіяльності відповідача 1
протиправною, обґрунтовує тим, що
звернувшись 29.07.2013 р. до контролюючого
органу із заявою вих. № 29/01-13 про
повернення надмірно сплачених коштів з
податку на прибуток у розмірі 2 549 434,54
грн., останній залишив її без
задоволення, тим самим порушив права та
інтереси платника податків.
Відповідач 1, не вчинивши дій стосовно
підготовки висновку про повернення
відповідних сум коштів з відповідного
бюджету та неподавши його для
виконання відповідному органові, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, вчинив, на думку
позивача, протиправну бездіяльність.
Крім того, позивач вказує на те, що
органи казначейства за судовими
рішеннями про стягнення надходжень
бюджету здійснюють безспірне списання
коштів державного та місцевих бюджетів
для повернення надмірно та/або
помилково сплачених податків і зборів,
що можливо досягти шляхом прийняття
судом рішення про стягнення з
Держбюджету на користь платника
податків надмірно сплачених грошових
коштів у рахунок сплати податку на
прибуток в сумі 2 549 434,54 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги повністю
підтримав та просив їх задовольнити.

Контролюючий орган подав заперечення
на адміністративний позов, в яких
зазначає, що ним на виконання вимог ст.
43 ПК України та внутрішніх наказів,
здійснювались дії щодо підготовки
документів та необхідних висновків для
передачі їх до Державного казначейства
України.

Разом з тим, в ході проведення
відповідних дій, у платника податків
було встановлено наявність недоїмки в
розмірі 6 797 070,63 грн., що
підтверджується карткою особового
рахунку з податку на додану вартість.

Оскільки платник податків не надав
доказів відсутності в нього
податкового боргу, або якщо такі докази
відсутні, він не має права на
повернення надмірно сплаченого
податку на прибуток підприємств.

В наданих запереченнях, представник
відповідача 1 просить в задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі, в судовому засіданні проти
задоволення адміністративного позову
представник відповідача 1 заперечував.

ГУ Державної казначейської служби у м.
Києві подало заперечення на
адміністративний позов, в яких
зазначає, що оскільки відповідачем 1 не
складено відповідного висновку про
суми відшкодування податку на
прибуток, в якому зазначається сума, що
підлягає відшкодуванню з державного
бюджету та останнього (висновку) не
подано за місцем реєстрації платника
податків до органу державної
казначейської служби, відповідач 2 та
його посадові особи права та
охоронювані законом інтереси позивача
не порушували.

В наданих запереченнях, відповідач 2
просить в задоволенні
адміністративного позову повністю
відмовити.

У зв'язку з неявкою представника
відповідача 2 в судове засідання,
призначене на 25.02.2014 р., суд, відповідно
до вимог частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, прийшов до переконання про
подальший розгляд справи в письмовому
провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення їх представників, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Волари-Агро»
(ідентифікаційний код юридичної особи
34926211) зареєстроване Шевченківською
районною у місті Києві державною
адміністрацією 08.02.2007 р. Вказане
товариство розташоване за адресою: 04050,
м. Київ, вул. М. Пимоненка, будинок 13,
корпус 6А, офіс 21 (Свідоцтво про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А01 № 456802).

ТОВ «Волари-Агро» взято на податковий
облік в органах державної податкової
служби (ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва ДПС) 10.02.2007 р. за № 28129.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість №
100222163 від 11.04.2009 р. ТОВ «Волари-Агро» є
платником податку на додану вартість з
06.03.2007 р. (індивідуальний податковий
номер 99).

ТОВ «Волари-Агро» перерахувало до
бюджету авансові платежі з податку на
прибуток, з яких станом на 01.10.2013 р. по
особовому рахунку ТОВ «Волари-Агро» з
податку на прибуток обліковується
переплата в сумі 2 549 434,54 грн., яка
утворилась за рахунок надміру
сплачених сум грошових зобов'язань
згідно платіжного доручення № 755 від
01.04.2011 року.

За результатами звірки розрахунку ТОВ
«Волари-Агро» з бюджетом за період з
01.01.2013 р. по 12.06.2013 р. контролюючим
органом складено Акт № 3212-20 від 18.06.2013
р., в якому зафіксовано наявність
переплати (позитивне сальдо
розрахунків з бюджетом) станом на 12.06.2013
р. в сумі 2 599 439,54 грн.

29.07.2013 р. ТОВ «Волари-Агро» звернулось
до ДПІ у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві з заявою вих. №
29/01-13 про повернення надмірно сплачених
коштів з податку на прибуток у сумі 2 549
434,54 грн.

Контролюючий орган листом від 20.08.2013 р.
№ 2831/10/26-59-20-04-28 надав відповідь, якою
повідомив платника податків про те, що
ДПІ у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві розглянула заяву
про повернення надмірно сплачених
грошових зобов'язань з рахунку податку
на прибуток, Головне управління
Міндоходів у м. Києві листом від 15.08.2013
р. № 955/8/20.2-18 повідомлено щодо
повернення надмірно сплачених
грошових зобов'язань з рахунку податку
на прибуток в сумі 2 549 434,54 грн. на
поточний рахунок в установі банку та
зазначив, що враховуючи напруженість
планових завдань зі збору платежів до
загального фонду державного бюджету за
звітний період поточного року на даний
час розглядається можливість
повернення надмірно сплачених
грошових зобов'язань.

Позивач вважає, що оскільки його заява
від 29.07.2013 р. № 29/01-13 залишилась
відповідачем 1 без задоволення,
відповідного висновку про повернення
відповідних сум коштів з відповідного
бюджету контролюючим органом не
підготовлено та не подано його для
виконання відповідному органові, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, що є проявом
протиправної бездіяльності
відповідача 1 та необхідністю
стягнення з Держбюджету України на
користь платника податків надмірно
сплачених грошових коштів у рахунок
сплати податку на прибуток в сумі 2 549
434,54 грн., обумовила останнього
звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд частково
погоджується з доводами ТОВ
«Волари-Агро», виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано
нормами Конституції України,
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), Порядку взаємодії органів
державної податкової служби, місцевих
фінансових органів та органів
Державного казначейства України в
процесі повернення платникам податків
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань, затвердженого
спільним наказом Державної податкової
адміністрації України, Міністерства
фінансів України, Державного
казначейства України від 21.12.2010 р. №
974/1597/499, який зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 29.12.2010 р.
за № 1386/18681 (далі - Порядок № 974/1597/499) та
іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Приписами п. 1.1 ст. 1 ПК України (в
редакції, чинній в момент виникнення
спірних правовідносин, тобто в момент
подання позивачем заяви про повернення
надмірно сплачених коштів) визначено,
що Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України
визначено, що надміру сплачені грошові
зобов'язання - суми коштів, які на певну
дату зараховані до відповідного
бюджету понад нараховані суми грошових
зобов'язань, граничний строк сплати
яких настав на таку дату.

Статтею 43 ПК України визначені умови
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань,
зокрема, помилково та/або надміру
сплачені суми грошового зобов'язання
підлягають поверненню платнику
відповідно до цієї статті та статті 301
Митного кодексу України, крім випадків
наявності у такого платника
податкового боргу (п. 43.1 ст. 43 ПК
України).

У разі наявності у платника податків
податкового боргу, повернення
помилково та/або надміру сплаченої
суми грошового зобов'язання на
поточний рахунок такого платника
податків в установі банку або шляхом
повернення готівковими коштами за
чеком, у разі відсутності у платника
податків рахунку в банку, проводиться
лише після повного погашення такого
податкового боргу платником податків
(п. 43.2 ст. 43 ПК України).

Обов'язковою умовою для здійснення
повернення сум грошового зобов'язання
є подання платником податків заяви про
таке повернення (крім повернення
надміру утриманих (сплачених) сум
податку з доходів фізичних осіб, які
розраховуються органом державної
податкової служби на підставі поданої
платником податків податкової
декларації за звітний календарний рік
шляхом проведення перерахунку за
загальним річним оподатковуваним
доходом платника податку) протягом 1095
днів від дня виникнення помилково
та/або надміру сплаченої суми (п. 43.3 ст.
43 ПК України).

Платник податків подає заяву на
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань у
довільній формі, в якій зазначає напрям
перерахування коштів: на поточний
рахунок платника податків в установі
банку; на погашення грошового
зобов'язання (податкового боргу) з
інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на
контролюючі органи, незалежно від виду
бюджету; повернення готівковими
коштами за чеком у разі відсутності у
платника податків рахунку в банку (п. 43.4
ст. 43 ПК України).

Контролюючий орган не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує
висновок про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету та
подає його для виконання відповідному
органові, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган,
що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
протягом п'яти робочих днів здійснює
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань
платникам податків у порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики.

Контролюючий орган несе
відповідальність згідно із законом за
несвоєчасність передачі органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, для виконання
висновку про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету (п. 43.5
ст. 43 ПК України).

На виконання п. 43.5 ст. 43 ПК України,
Державна податкова адміністрація
України, Міністерство фінансів
України, Державне казначейство України
своїм спільним наказом затвердили
Порядок № 974/1597/499.

Відповідно до п. п. 5-6 Порядку № 974/1597/499
(в редакції норм, що діяли в момент
виникнення спірних правовідносин,
тобто станом на 21.12.2010 р.) повернення
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань у випадках,
передбачених податковим
законодавством, здійснюється виключно
на підставі заяви платника податку (за
винятком повернення надміру утриманих
(сплачених) сум податку на доходи
фізичних осіб, які розраховуються
органом державної податкової служби на
підставі поданої платником податків
податкової декларації за звітний
календарний рік шляхом проведення
перерахунку за загальним річним
оподатковуваним доходом платника
податку), яка може бути подана протягом
1095 днів від дня виникнення помилково
та/або надміру сплаченої суми.

Заява подається платником податку до
органу державної податкової служби за
місцем перебування на податковому
обліку в довільній формі.

Згідно з п. 7 Порядку № 974/1597/499 орган
державної податкової служби на
підставі даних особових рахунків
платників готує висновок за формою
згідно з додатком 1 до цього Порядку,
два примірники Реєстру висновків за
платежами, належними державному
бюджету, за формою згідно з додатком 2
до цього Порядку, та три примірники
Реєстру висновків за платежами,
належними місцевим бюджетам, та
платежами, які підлягають розподілу
між державним та місцевими бюджетами,
за формою згідно з додатком 3 до цього
Порядку. Згідно із зазначеними
реєстрами орган державної податкової
служби України, відповідний місцевий
фінансовий орган та орган Державного
казначейства України проводять
приймання-передавання висновків про
повернення помилково та/або надміру
сплачених сум грошових зобов'язань.

За платежами, належними державному
бюджету, орган державної податкової
служби в строк не пізніше ніж за п'ять
робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує та
передає висновки згідно з Реєстром
висновків за платежами, належними
державному бюджету, для виконання
відповідному територіальному органу
Державного казначейства України.

Місцевий фінансовий орган у строк не
пізніше ніж протягом двох робочих днів
здійснює погодження отриманих
висновків шляхом завірення підписом
керівника місцевого фінансового
органу, засвідченим печаткою, та
повертає їх згідно з Реєстром
висновків за платежами, належними
місцевим бюджетам, та платежами, які
підлягають розподілу між державним та
місцевими бюджетами, відповідному
органу державної податкової служби.

Орган державної податкової служби не
пізніше наступного робочого дня від
дати отримання висновку, погодженого
місцевим фінансовим органом, передає
його згідно з Реєстром висновків за
платежами, належними місцевим
бюджетам, та платежами, які підлягають
розподілу між державним та місцевими
бюджетами, територіальному органу
Державного казначейства України.

У відповідності до п. 8 Порядку № 974/1597/499
орган державної податкової служби несе
відповідальність згідно із законом за
несвоєчасність передачі
територіальному органу Державного
казначейства України для виконання
висновку про повернення відповідних
сум коштів із бюджету.

Виходячи з системного аналізу вказаних
вище норм права, вбачається, що
контролюючий орган, відповідно до
вимог, зазначених в п. 43.5 ст. 43 ПК
України та абз. другому п. 7 Порядку №
974/1597/499, повинен був не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви підготувати
висновок про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету та
подати його для виконання відповідному
органові, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Натомість, як підтверджено матеріалами
справи, відповідачем 1, в порушення
вищевказаних норм, позивачу
підготовлено відповідь інформаційного
характеру (лист «Про надання
інформації» від 20.08.2013 р. №
2831/10/26-59-20-04-28), а звернення по суті не
розглянуто.

Виходячи з аналізу зазначених норм
права та виходячи з визначення поняття
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, де бездіяльність - це
пасивна поведінка суб'єкта владних
повноважень, яка може мати вплив на
реалізацію прав, свобод, інтересів
фізичної чи юридичної особи (наприклад,
неприйняття рішення за заявою особи,
ненадання допомоги працівниками
міліції, неоприлюднення
нормативно-правового акта тощо), суд
вважає, що надання контролюючим
органом відповіді щодо можливості
розгляду питання про повернення
надмірно сплачених грошових
зобов'язань в майбутньому, є допущеною
з боку відповідача 1 бездіяльністю.

Таким чином, суд, беручи до уваги те, що
відповідно до абз. третього п. 43.5 ст. 43
ПК України, яким визначено, що
контролюючий орган несе
відповідальність згідно із законом за
несвоєчасність передачі органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, для виконання
висновку про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету,
приходить до висновку про допущену
відповідачем 1 протиправну
бездіяльність під час розгляду заяви
позивача від 29.07.2013 р. № 29/01-13.

У той же час, не може бути визнана
протиправною бездіяльність
відповідача 1 щодо ненадання
відповідачу 2 висновку про повернення
надмірно сплачених ТОВ «Волари-Агро»
сум податку на прибуток у розмірі 2 549
434,54 грн., оскільки за відсутності факту
складання такого висновку, задоволення
відповідної позовної вимоги буде
втручанням в дискреційні повноваження
контролюючого органу.

Як випливає зі змісту Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду - тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим ч.3 ст.2 КАС України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства, інакше було б порушено
принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя.

Разом з тим, як встановлено судом,
позивачем дійсно було отримано
податкове повідомлення-рішення №
22 від 10.09.2013 р., яким встановлено
суму завищення бюджетного
відшкодування на 5 861 248,00 грн. та
нараховані штрафні (фінансові) санкції
на суму 1 465 312,00 грн. Вказана сума
відповідачем 1 віднесена до
податкового боргу.

З приводу встановленого, суд зазначає,
що у відповідності до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
ПК України (в редакції, чинній на час
розгляду даної адміністративної
справи) податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Згідно з ст. 56 ПК України рішення,
прийняті контролюючим органом, можуть
бути оскаржені в адміністративному або
судовому порядку (п. 56.1 ст. 56 ПК України).

У разі коли платник податків вважає, що
контролюючий орган неправильно
визначив суму грошового зобов'язання
або прийняв будь-яке інше рішення, що
суперечить законодавству або виходить
за межі повноважень контролюючого
органу, встановлених цим Кодексом або
іншими законами України, він має право
звернутися до контролюючого органу
вищого рівня із скаргою про перегляд
цього рішення (п. 56.2 ст. 56 ПК України).

Скарга, подана із дотриманням строків,
визначених пунктом 56.3 цієї статті,
зупиняє виконання платником податків
грошових зобов'язань, визначених у
податковому повідомленні-рішенні
(рішенні), на строк від дня подання
такої скарги до контролюючого органу
до дня закінчення процедури
адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові
вимоги з податку, що оскаржується, не
надсилаються, а сума грошового
зобов'язання, що оскаржується,
вважається неузгодженою (п. 56.15 ст. 56 ПК
України).

Як вбачається з матеріалів справи, з
метою оскарження податкового
повідомлення-рішення № 22 від
10.09.2013 р., ТОВ «Волари-Агро» 12.12.2013 р.
подало до Окружного адміністративного
суду м. Києва позовну заяву про
визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
22 від 10.09.2013 р.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 16.12.2013 р. (справа №
826/19776/13-а) відкрито провадження в
адміністративній справі за позовом ТОВ
«Волари-Агро» до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Згідно комп'ютерної програми
«Діловодство спеціалізованого суду
(ДСС)» по справі № 826/19776/13-а Окружним
адміністративним судом м. Києва 17
лютого 2014 року прийнято постанову, якою
в задоволенні адміністративного
позову ТОВ «Волари-Агро» повністю
відмовлено. Проте, вказане судове
рішення, в силу приписів ч. 1 ст. 254 КАС
України, на час вирішення даної
адміністративної справи законної сили
не набрало.

Зазначене вище свідчить, що сума
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 6 797 070,63 коп., яка
відображена в картці особового рахунку
по податку на додану вартість в
результаті винесення податкового
повідомлення-рішення № 22, є
неузгодженою в результаті її
оскарження.

За вказаних обставин, твердження
відповідача 1 про те, що у позивача в
наявності існує податковий борг, через
який позивачу не може бути здійснено
повернення надмірно сплаченого
податку на прибуток, спростовується
вищевикладеним, а отже, таке твердження
є безпідставним.

Стосовно вимог, заявлених до
відповідача 2, суд зазначає, що Головне
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві та його
посадові особи права та охоронювані
законом інтереси позивача не
порушували, позивач таких порушень не
наводить, матеріали справи такої
інформації не містять.

Також, суд вважає за необхідне
зазначити, що Порядок № 974/1597/499 втратив
чинність 25.02.2014 р., натомість наказом
Міністерства фінансів України від
03.09.2013 р. № 787 затверджено Порядок
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів, який набрав
чинності 15.10.2013 р (далі - Порядок № 787).

Порядок № 787 визначає процедури
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів, а саме: податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджету, коштів від повернення
до бюджетів бюджетних позичок,
фінансової допомоги, наданої на
поворотній основі, та кредитів, у тому
числі залучених державою (місцевими
бюджетами) або під державні (місцеві)
гарантії (далі - платежі) (п. 2 Порядку №
787).

Відповідно до п. 5 Порядку № 787
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджетів здійснюється за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету. Подання
подається до органу Казначейства за
формою, передбаченою
нормативно-правовими актами з питань
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету коштів, або в
довільній формі на офіційному бланку
установи за підписом керівника
установи (його заступника відповідно
до компетенції), скріпленим гербовою
печаткою (у разі наявності) або
печаткою із найменуванням та
ідентифікаційним кодом установи, з
обов'язковим зазначенням такої
інформації: обґрунтування
необхідності повернення коштів з
бюджету, найменування платника
(суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ
(для юридичної особи) або прізвище, ім'я,
по батькові фізичної особи,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків (ідентифікаційний
номер) або серія та номер паспорта (для
фізичних осіб, які через свої релігійні
переконання в установленому порядку
відмовилися від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та мають
відмітку у паспорті), сума платежу, що
підлягає поверненню, дата та номер
документа на переказ, який підтверджує
перерахування коштів до відповідного
бюджету.

Таким чином, чинними нормами ПК України
та Порядку № 787 визначена чітка
процедура повернення коштів, надмірно
зарахованих до державного бюджету,
недотримання якої обов'язку
відповідача 2 з виплати позивачу
відповідних сум надмірно сплачених
грошових коштів не породжує.

Відповідно до ч. 2. ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 11 КАС
України, суд, з урахуванням
встановлених обставин, вважає за
необхідне вийти за межі позовних вимог
та визнати протиправною бездіяльність
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
щодо розгляду заяви ТОВ «Волари-Агро»
від 29.07.2013 р. № 29/01-13.

За вказаних обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку про
часткову обґрунтованість вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Волари-Агро», в
зв'язку з чим, адміністративний позов
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого, вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач
1 як суб'єкт владних повноважень не
довів правомірності своїх дій.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд дійшов
висновку про часткову обґрунтованість
позовних вимог і на підставі ч. 2 ст. 11, п.
1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного
судочинства України вважає за
необхідне адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Волари-Агро»
задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
на користь позивача підлягають
стягненню здійснені ним документально
підтверджені витрати по сплаті
судового збору у розмірі 68,82 грн. з
Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру ставка судового збору
складає 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати, а немайнового
характеру - 0,06 розміру мінімальної
заробітної плати.

У відповідності до ч. 3 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Таким чином, з урахуванням відсутності
підстав для задоволення позовної
вимоги майнового характеру з позивача
підлягає стягненню сума судового збору
в розмірі 4 060,37 грн.

Беручи до уваги часткове задоволення
позову (немайнового характеру), суд
вирішив стягнути з позивача 3 991,55 грн. (4
060,37 грн. - 68,82 грн.) судового збору.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст.
158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Волари-Агро» задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
щодо розгляду заяви ТОВ «Волари-Агро»
від 29.07.2013 р. № 29/01-13.

3. В задоволенні решти позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Волари-Агро»
відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Волари-Агро»
судовий збір у розмірі 3 991,55 грн. на р/р:
4007, отримувач коштів УДКСУ у
Печерському районі м. Києва, код
отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк
отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку
отримувача (МФО) 820019, код класифікації
доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко