Справа № 809/746/14
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"19" березня 2014 р.
Справа №809/746/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Боброва Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання
Дмитрашко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні в
приміщенні суду адміністративну
справу

за позовом державної податкової
інспекції у Косівському районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу в сумі
9613,85 грн., -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2014 року державна податкова
інспекція у Косівському районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі -
позивач) звернулася до суду з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі -
відповідач) про стягнення податкового
боргу в сумі 9613,85 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач, всупереч вимог підпункту
16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового
кодексу України та Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», заборгував сплату
до бюджету орендної плати за землю,
єдиного податку та штрафних санкцій та
пені за порушення термінів розрахунків
у сфері зовнішньоекономічної
діяльності на загальну суму 9613,85 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. На адресу суду
подав клопотання про розгляд справи в
письмовому провадженні. Позовні вимоги
підтримує в повному обсязі. Просив
позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове
засіданні не з'явився, хоча належним
чином повідомлявся про дату, час і
місце судового розгляду, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с.
47). Наданим правом на подання
заперечення проти позову не
скористався. Заяв та клопотань про
відкладення розгляду справи, чи про
розгляд справи за його відсутності
суду не подав, про причини неявки суд не
повідомив.

Згідно частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, відповідно до норм
частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд розглянув справу в
письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши
і оцінивши докази, суд дійшов висновку
про те, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків - НОМЕР_1) 15.01.1999 року
зареєстрований як фізична
особа-підприємець за адресою: с.
Великий Рожин Косівський району
Івано-Франківської області, 78654, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 12.02.2014
року за №18153946 та взятий на облік як
платник податків державною податковою
інспекцією у Косівському районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (а.с. 18).

На підставі поданих до податкового
органу розрахунку доходу за 2011
календарний рік та заяви фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 з 01.01.2012 року
переведений на спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності, про
що видано свідоцтво платника єдиного
податку серії НОМЕР_2 (а.с. 14-17).

Виходячи із обраних відповідачем видів
підприємницької діяльності, а саме:
неспеціалізована оптова торгівля,
вантажний автомобільний транспорт,
торгівля іншими автотранспортними
засобами, лісопильне та стругальне
виробництво, виробництво будівельних
дерев'яних конструкцій та столярних
виробів, згідно КВЕД, які зазначені в
заяві про застосування спрощеної
системи оподаткування, відповідач
належить до другої групи платників
податків.

Матеріалами справи підтверджується, що
за відповідачем обліковано
заборгованість зі сплати до бюджету
єдиного податку з фізичних осіб у сумі
1413,42 грн., в тому числі пеня в сумі 37,02
грн.

Окрім того, податковим органом
проведена документальна виїзна
перевірка з питань дотримання вимог
валютного законодавства з 01.10.2010 року
по 11.12.2013 року, за результатами якої
складено акт від 16.12.2013 року за
№537/22-0/НОМЕР_1 (а.с. 28-39).

На підставі вказаного акту винесено
податкові повідомлення-рішення форми
«У» від 16.12.2013 року за №№, ,
котрим на відповідача покладено
податкові зобов'язання зі сплати пені
за порушення термінів розрахунків у
сфері зовнішньоекономічної
діяльності, невиконання зобов'язань та
штрафні санкції за порушення вимог
валютного законодавства в сумі 3568,08
грн. та 170,00 грн., відповідно. Дані
податкові повідомлення-рішення
отримані відповідачем, однак податкові
зобов'язання ним сплачені не були (а.с.
40-41).

Таким чином, борг відповідача за
порушення термінів розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
становить 3738,08 грн.

Також, з відповідачем обліковано
податковий борг з орендної плати за
землю в сумі 4462,35 грн., в тому числі пеня
в розмірі 46,06 грн. (а.с. 24-26).

Оскільки, податкові зобов'язання
відповідачем сплачені не були,
державна податкова інспекція у
Косівському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області на
виконання вимог податкового
законодавства виставила податкову
вимогу форми «Ф» від 25.12.2012 року за №756
на суму 1350,00 грн. Вищевказана вимога
отримана відповідачем, однак ним
виконана не була (а.с. 20).

Окрім того, податковий борг
відповідача на загальну суму 9613,85 грн.
підтверджується дослідженими судом
податковими деклараціями з єдиного
податку та плати за землю, службовою
запискою від 21.02.2014 року, розрахунками
пені, обліковими картками платника
податку (а.с. 10-13, 21-27, 38-39).

Також, податковий борг відповідача
перед бюджетом підтверджується
перевіреним судом розрахунком
заборгованості та станом на 12.02.2014 року
становить 9613,85 грн. (а.с. 9).

Частиною 1 статті 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (надалі -
Кодекс) регулює відносини, що виникають
у сфері справляння податків і зборів, з
01.01.2011 року, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1
статті 16 Кодексу платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Підпунктами 14.1.72 та 14.1.136 пункту 14.1
статті 14 Кодексу встановлено, що
земельний податок - це обов'язків
платіж, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів.

Орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності -
обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою (підпункт 14.1.136
пункту 14.1 статті 14 Кодексу).

Згідно підпунктів 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 Кодексу податковий борг - це
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

У відповідності до вимог пункту 36.1
статті 36 Кодексу податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом або законами з питань митної
справи.

Згідно пункту 38.1 статті 38 Кодексу
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57
Кодексу, платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 56.11 статті 56 Кодексу не
підлягає оскарженню податкове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків, а тому податкове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків у податковій
декларації, є узгодженим з дня подання
такої податкової декларації.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59
Кодексу у разі, коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Згідно пункту 59.5 статті 59 Кодексу у
разі якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Пунктом 95.2 статті 95 Кодексу
передбачено, що стягнення коштів
платника податків провадяться не
раніше, ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги.

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку встановлюються Главою 1
розділу XIV Податкового кодексу України.

Згідно пункту 291.2 статті 291 Кодексу
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності - це особливий механізм
справляння податків і зборів, що
встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Пунктом 291.3 статті 291 Кодексу
встановлено, що юридична особа чи
фізична особа-підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Підпунктом 298.1.1 пункту 298.1 статті 298
Кодексу передбачено, що для обрання або
переходу на спрощену систему
оподаткування суб'єкт господарювання
подає до органу державної податкової
служби заяву.

Згідно пункту 291.4 статті 291 Кодексу
суб'єкти господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
поділяються на 6 груп платників єдиного
податку.

Відповідно до підпункту 2 пункту 291.4
статті 291 Кодексу друга група - це
фізичні особи-підприємці, які
здійснюють господарську діяльність з
надання послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Дія цього підпункту не поширюється на
фізичних осіб-підприємців, які надають
посередницькі послуги з купівлі,
продажу, оренди та оцінювання
нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК
009:2005), а також здійснюють діяльність з
виробництва, постачання, продажу
(реалізації) ювелірних та побутових
виробів з дорогоцінних металів,
дорогоцінного каміння, дорогоцінного
каміння органогенного утворення та
напівдорогоцінного каміння. Такі
фізичні особи-підприємці належать
виключно до третьої або п'ятої групи
платників єдиного податку, якщо
відповідають вимогам, встановленим для
таких груп;

Пунктом 293.2 статті 293 Кодексу
встановлено, що фіксовані ставки
єдиного податку встановлюються
сільськими, селищними та міськими
радами для фізичних осіб-підприємців,
які здійснюють господарську
діяльність, залежно від виду
господарської діяльності, з розрахунку
на календарний місяць для другої групи
платників єдиного податку - у межах від
2 до 20 відсотків розміру мінімальної
заробітної плати.

Згідно пункту 295.1 статті 295 Кодексу
платники єдиного податку першої і
другої груп сплачують єдиний податок
шляхом здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Такі платники єдиного податку можуть
здійснити сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітний) період (квартал, рік), але не
більш як до кінця поточного звітного
року.

У разі якщо сільська, селищна або
міська рада приймає рішення щодо зміни
раніше встановлених ставок єдиного
податку, єдиний податок сплачується за
такими ставками у порядку та строки,
визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3
статті 12 цього Кодексу.

Згідно пункту 286.2 статті 286 Кодексу
платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 1 січня і не
пізніше 20 лютого поточного року
подають відповідному контролюючому
органу за місцезнаходженням земельної
ділянки податкову декларацію на
поточний рік за формою, встановленою у
порядку, передбаченому статтею 46 цього
Кодексу, з розбивкою річної суми
рівними частками за місяцями. Подання
такої декларації звільняє від
обов'язку подання щомісячних
декларацій. При поданні першої
декларації (фактичного початку
діяльності як платника плати за землю)
разом з нею подається довідка (витяг)
про розмір нормативної грошової оцінки
земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Пунктом 287.3 статті 287 Кодексу
встановлено, що податкове зобов'язання
щодо плати за землю, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Згідно статті 129 Кодексу, після
закінчення встановлених цим Кодексом
строків погашення узгодженого
грошового зобов'язання на суму
податкового боргу нараховується пеня.

Відповідно підпункту 129.1.1 пункту 129.1
статті 129 Кодексу при самостійному
нарахуванні суми грошового
зобов'язання платником податків
нараховується пеня у строк від першого
робочого дня, наступного за останнім
днем граничного строку сплати
грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог статті 1 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній
валюті» від 23.09.1994 №185/94-ВР, із змінами
та доповненнями, (надалі - Закон
№185/94-ВР) виручка резидентів у
іноземній валюті підлягає зарахуванню
на їх валютні рахунки в уповноважених
банках у строки виплати
заборгованостей, зазначені в
контрактах, але не пізніше 180
календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
строку потребує висновку центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики.

Згідно статті 4 цього ж Закону
порушення резидентами строків,
передбачених статтею 1 цього Закону,
тягне за собою стягнення пені за кожний
день прострочення у розмірі 0,3 відсотка
від суми неодержаної виручки в
іноземній валюті, перерахованої у
грошову одиницю України за валютним
курсом Національного банку України на
день виникнення заборгованості.
Загальний розмір нарахованої пені не
може перевищувати суми неодержаної
виручки.

У разі прийняття до розгляду судом,
Міжнародним комерційним арбітражним
судом чи Морською арбітражною комісією
при Торгово-промисловій палаті України
позовної заяви резидента про стягнення
з нерезидента заборгованості, яка
виникла внаслідок недоотримання
нерезидентом строків, передбачених
експортно-імпортними контрактами,
строки, передбачені статтями 1, 2 цього
Закону, зупиняються і пеня за їх
порушення в цей період не сплачується.
У разі прийняття судом рішення про
задоволення позову пеня за порушення
строків, передбачених статтями 1, 2
цього Закону, не сплачується з дати
прийняття позову до розгляду судом.

Нормами частини 5 статті 4 Закону №
185/94-ВР передбачено, що державні
податкові інспекції вправі за
наслідками документальних перевірок
безпосередньо стягувати пеню,
передбачену цією статтею.

Статтею 6 Закону встановлено, що строки,
зазначені в статтях 1, 2 цього Закону,
можуть бути продовжені центральним
органом виконавчої влади з питань
економічної політики у разі виконання
резидентами операцій за договорами
виробничої кооперації, консигнації,
комплексного будівництва, тендерної
поставки, гарантійного обслуговування,
поставки складних технічних виробів і
товарів спеціального призначення.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Наказу
Державної податкової адміністрації
України від 17.03.2001 року № 110 «Про
затвердження Інструкції про порядок
застосування штрафних (фінансових)
санкцій органами державної податкової
служби», із змінами внесеними Наказом
ДПА від 23.03.2002 року за № 98, органам
державної податкової служби надано
право застосовувати до підприємств,
установ, організацій і громадян
штрафні та фінансові санкції у порядку
та розмірах, встановлених
законодавством.

Судом установлено, що висновок щодо
перевищення строків зарахування
валютної виручки відповідача на його
рахунки в уповноваженому банку
центральним органом виконавчої влади з
питань економічної політики не
надавався.

Відповідно пункту 95.4. статті 95
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.

Отже, суд дійшов висновку, що
зобов'язання відповідача на загальну
суму 9613,85 грн., які ним не сплачені,
являється його податковим боргом.

Таким чином, загальна сума податкового
боргу відповідача перед бюджетом з
орендної плати за землю, єдиного
податку, штрафних санкцій та пені за
порушення термінів розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
станом на момент розгляду справи судом
становить 9613,85 грн.

Відповідно до частини 2 статті 87
Кодексу, джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Податковий борг станом на день
розгляду справи відповідачем не
погашений, а тому підлягає стягненню в
судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про те, що вимоги позивача
обґрунтовані та правомірні, тому позов
слід задовольнити.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 122, 128, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути на користь бюджету з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний
номер облікової картки платника
податку - НОМЕР_1) податковий борг в сумі
9613 (дев'ять тисяч шістсот тринадцять)
грн. 85 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, установлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: /підпис/
Ю.О. Бобров

Постанова складена в повному обсязі о
13:40 год. 19.03.2014 року.