Справа № 695/2130/13-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2014 р.
К/800/11516/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Лиски Т.О., Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні
касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 25
жовтня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28 січня 2014 року по справі №
695/2130/13-а

за позовом ОСОБА_4

до Виконавчого комітету
Золотоніської міської ради Черкаської
області

третя особа ОСОБА_5

за участю Золотоніської
міжрайонної прокуратури Черкаської
області

про визнання незаконними та
скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року ОСОБА_4
звернулась до суду з позовом до
Виконавчого комітету Золотоніської
міської ради Черкаської області, третя
особа ОСОБА_5, за участю Золотоніської
міжрайонної прокуратури Черкаської
області про визнання незаконними та
скасування рішення Комісії з питань
захисту прав дитини від 11 квітня 2013
року та рішення Виконавчого комітету
Золотоніської міської ради Черкаської
області від 17 квітня 2013 року № 108 «Про
визначення ОСОБА_5 способу участі у
вихованні дитини».

Постановою Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 25 жовтня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28 січня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, ОСОБА_4 подала до
Вищого адміністративного суду України
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скаргу
необхідно задовольнити частково з
наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що суди
попередніх інстанцій, приймаючи
рішення щодо відмови у задоволенні
позовних вимог, помилково виходили з
того, що дана справа підлягає судовому
розгляду в порядку адміністративного
судочинства, з огляду на наступне.

Статтею 2 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАСУ)
визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно статті 3 цього ж Кодексу справою
адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Вжитий у Кодексі адміністративного
судочинства України термін «суб'єкт
владних повноважень» означає орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхню посадову чи
службову особу, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі при виконанні делегованих
повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 4 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Частиною 2 статті 17 КАСУ визначено, що
компетенція адміністративних судів
поширюється на: 1) спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка правильності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб)
відповідно до прийнятих або вчинених
при здійсненні ними владних
управлінських функцій.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 звернувся до відповідачів із
заявою про визначення йому способу
участі у вихованні малолітнього сина
ОСОБА_6

Рішенням Комісії з питань захисту прав
дитини від 11 квітня 2013 року та рішенням
Виконавчого комітету Золотоніської
міської ради Черкаської області
від 17 квітня 2013 року № 108 «Про
визначення ОСОБА_5 способу участі у
вихованні дитини» визначено спосіб
участі у вихованні малолітнього сина
ОСОБА_6

Статтею 158 Сімейного кодексу України
визначено, що за заявою матері, батька
дитини орган опіки та піклування
визначає способи участі у вихованні
дитини та спілкуванні з нею того з
батьків, хто проживає окремо від неї.
Рішення про це орган опіки та
піклування постановляє на підставі
вивчення умов життя батьків, їхнього
ставлення до дитини, інших обставин, що
мають істотне значення.

Тобто з наведеного вбачається, що між
сторонами виник спір з приводу
визначення способу участі ОСОБА_5 у
вихованні малолітнього сина
ОСОБА_6, який повинен розглядатись в
порядку цивільного судочинства.

Таким чином, вказані рішення
відповідачів в даному випадку не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
у сфері управлінської діяльності, а
регулює правовідносини в сфері
сімейних відносин.

Спір з яким до суду звернувся
позивач, є цивільно-правовим, тому
такий спір не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 228
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
скасовує судові рішення в касаційному
порядку і закриває провадження у
справі з підстав, встановлених статтею
157 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 157
Кодексу адміністративного судочинства
України суд закриває провадження у
справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, постанова
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 25 жовтня 2013 року
та ухвала Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року підлягають скасуванню, а
провадження у справі підлягає
закриттю.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 220, 222, 223,
228, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 25 жовтня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 28
січня 2014 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4
до Виконавчого комітету Золотоніської
міської ради Черкаської області, третя
особа ОСОБА_5, за участю Золотоніської
міжрайонної прокуратури Черкаської
області про визнання незаконними та
скасування рішення Комісії з питань
захисту прав дитини від 11 квітня 2013
року та рішення Виконавчого комітету
Золотоніської міської ради Черкаської
області від 17 квітня 2013 року № 108 «Про
визначення ОСОБА_5 способу участі у
вихованні дитини» закрити.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Лиска Т.О.

Рецебуринський Ю.Й.