Справа № 826/1451/14
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2014 року № 826/1451/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Федорчука А.Б., розглянувши позовну
заяву в письмовому провадженні
за позовом Обслуговуючого кооперативу
"Б.І.П."до третя особаУправління
охорони культурної спадщини
виконавчого органу Київської міської
ради ОСОБА_1провизнання протиправною
та скасування Постанови №11-13 від
02.10.213р.На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України,
Суд розглядає справу у письмовому
Позивач, в особі Обслуговуючого
кооперативу "Б.І.П.", звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Управління
охорони культурної спадщини
виконавчого органу Київської міської
ради про визнання протиправною та
скасування постанови №11-13 від 02.10.13р.
про накладання фінансових санкцій за
порушення чинного законодавства у
сфері охорони культурної спадщини
відносно Обслуговуючого кооперативу
В обґрунтування позовних вимог Позивач
зазначає, що Відповідачем не законно
накладено штрафні санкції, оскільки
Позивачем не здійснювалось будь-які
ремонтні роботи, дані роботи
здійснювалися саме ОСОБА_1, що
підтверджується рішенням суду.
Відповідач до суду не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про
судовий розгляд справи, відповідно до
вимог статей 35, 37 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Заперечень проти позовних
Для з'ясування всіх обставин справи
судом було залучено до розгляду справи
в якості третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_1 (надалі
по тексту третя особа).
Третя особа до суду не з'явився, хоча
був належним чином повідомлений про
судовий розгляд справи, відповідно до
вимог статей 35, 37 Кодексу
адміністративного судочинства
У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва
З матеріалів справи вбачається, що на
підставі договору №1 про пайову участь
ОК «Б.І.П.» отримав у власність
приміщення по вул. Мельникова, 75. Також
на підставі розподілу
персоніфікованих пайових свідоцтва
від 31.05.2013р. ОК «Б.І.П.» отримав у
власність приміщення по вул.
Відповідачем було здійснено перевірку
на об'єкті культурної спадщини, який
знаходиться за адресою: вул.
Мельникова, 75 і який рішенням
виконавчого комітету Київської
міськради народних депутатів від 18.11.1986
р. №1107 взятий на державний облік, як
пам'ятка архітектури місцевого
значення (охоронний №210) - «Будинок
житловий наркомату внутрішніх справ
За результатами перевірки складено Акт
№25 про вчинення правопорушення від
Під час перевірки було встановлено
наступні порушення: ст.ст. 24, 25, 26 Закону
України «Про охорону культурної
спадщини», в частині проведення робіт у
підвальному приміщенні пам'ятки без
погодження проектної документації, без
письмового дозволу відповідного
органу культурної спадщини, в
результаті чого порушено пам'ятку в
частині планування (пониження рівня
На підставі Акту перевірки
Відповідачем було винесено Постанову
№11-13 від 02.10.2013 р. про накладання
фінансових санкцій за порушення
чинного законодавства України у сфері
охорони культурної спадщини.
Повно та всебічно дослідивши наявні
матеріали справи, а також норми чинного
законодавства, суд прийшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.
Правові, організаційні, соціальні та
економічні відносини у сфері охорони
культурної спадщини з метою її
збереження, використання об'єктів
культурної спадщини у суспільному
житті, захисту традиційного характеру
середовища в інтересах нинішнього і
майбутніх поколінь регулює Закон
України "Про охорону культурної
Відповідно до частини першої статті 3
Закону України від 08.06.2000 № 1805-ІІІ "Про
охорону культурної спадщини" (із
змінами та доповненнями, далі - Закон №
1805-ІІІ) державне управління у сфері
охорони культурної спадщини
покладається на Кабінет Міністрів
України, спеціально уповноважені
органи охорони культурної спадщини.
До спеціально уповноважених органів
охорони культурної спадщини належать:
центральні органи виконавчої влади, що
забезпечують формування та реалізують
державну політику у сфері охорони
культурної спадщини; орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим;
обласні, районні, Київська та
Севастопольська міські державні
адміністрації; виконавчий орган
сільської, селищної, міської ради.
Відповідно до пункту 1 Положення про
Головне управління охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київради
(Київської міської державної
адміністрації), затвердженого рішення
сесії Київради від 11 жовтня 2005 року №
239/3700, Головне управління охорони
культурної спадщини виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) (далі за текстом -
Головне управління) є структурним
підрозділом виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації), підконтрольним та
підзвітним Київській міській раді та
підпорядкованим заступнику голови
Київської міської державної
адміністрації згідно з розподілом
Пунктом 4 Положення про Головне
управління охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київради
(Київської міської державної
адміністрації) встановлено, що
основними завданнями Головного
управління є: забезпечення реалізації
державної політики, національних
пріоритетів і світових стандартів у
сфері охорони культурної спадщини м.
Києва з метою її збереження,
використання об'єктів культурної
спадщини у суспільному житті, захисту
традиційного характеру середовища в
інтересах нинішнього і прийдешніх
поколінь; забезпечення виявлення,
наукового вивчення, класифікації,
захисту, збереження, належного
утримання і відповідного використання
об'єктів культурної спадщини;
забезпечення дослідження, консервації,
реставрації, реабілітації,
музеєфікації, ремонту, пристосування
об'єктів культурної спадщини; контроль
за дотриманням Закону України "Про
охорону культурної спадщини", інших
нормативно-правових актів про охорону
культурної спадщини.
Згідно пункту 5 Положення про Головне
управління охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київради
(Київської міської державної
адміністрації), Головне управління
відповідно до покладених на нього
завдань: забезпечує доступ юридичним і
фізичним особам до інформації, що
міститься у Державному реєстрі
нерухомих пам'яток України (підпункт
5.5.); надає дозволи на проведення робіт,
у тому числі містобудівних,
архітектурних чи ландшафтних
перетворень, будівельних,
меліоративних, дорожніх, земляних
робіт, а також робіт з консервації,
реставрації, реабілітації, ремонту і
пристосування на пам'ятках, територіях
пам'яток місцевого значення, охоронних
зонах регулювання забудови
охоронюваного природного ландшафту та
охоронюваних археологічних територіях
(підпункт 5.13); Складає протоколи щодо
адміністративної відповідальності та
застосовує фінансові санкції за
порушення Закону України "Про охорону
культурної спадщини", а також готує
матеріали про вчинення незаконних дій
і подає їх до відповідних органів для
притягнення винних до кримінальної
відповідальності у порядку,
передбаченому чинним законодавством
Під час розгляду справи Позивач
зазначав, що ним ніяких ремонтних робіт
у підвальному приміщенні кооперативу
за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 75 не
проводилось, а наданий час він
займається питанням погодження з
Управлінням охорони культурної
спадщини можливості приведення
приміщень в первісний стан.
Також Позивач зазначає, що від ОСОБА_1
(третя особа) стало відомо, що ремонтні
роботи у вказаному приміщенні були
розпочаті ним ще у 2009 році, оскільки
один з мешканців будинку подав позов до
ОСОБА_1 про визнання договорів
В матеріалах справи міститься копія
ухвали Апеляційного суду м. Києва від
зазначено, що ремонтні роботи у
нежитловому приміщенні проводились у
2009 році - згідно довідки ЖЕК
«Лукянівська» від 11.02.2009р. через
пониження підлоги загально будинкові
мережі стали проходити в підвішеному
У відповідності до ч. 1ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про
охорону культурної спадщини" (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) - власник або
уповноважений ним орган, користувач
зобов'язані утримувати пам'ятку в
належному стані, своєчасно провадити
ремонт, захищати від пошкодження,
руйнування або знищення відповідно до
цього Закону та охоронного договору.

Використання пам'ятки повинно
здійснюватися відповідно до режимів
використання, встановлених органами
охорони культурної спадщини, у спосіб,
що потребує якнайменших змін і
доповнень пам'ятки та забезпечує
збереження її матеріальної
автентичності, просторової композиції,
а також елементів обладнання,
упорядження, оздоби тощо.

Забороняється змінювати призначення
пам'ятки, її частин та елементів, робити
написи, позначки на ній, на її території
та в її охоронній зоні без дозволу
відповідного органу охорони
культурної спадщини.

У разі виникнення загрози для
збереженості пам'ятки її власник або
уповноважений ним орган, особа, яка
набула права володіння, користування
чи управління, зобов'язані негайно
повідомити про це орган охорони
культурної спадщини обласних,
Київської та Севастопольської міських,
районних державних адміністрацій та
орган місцевого самоврядування, на
території якого розташована пам'ятка.

Згідно до ст. 27 Закону - у разі, коли
пам'ятці загрожує небезпека
пошкодження, руйнування чи знищення,
власник або уповноважений ним орган,
особа, яка набула права володіння,
користування чи управління,
зобов'язані привести цю пам'ятку до
належного стану (змінити вид або спосіб
її використання, провести роботи з її
консервації, реставрації,
реабілітації, музеєфікації, ремонту та
пристосування).

Відповідно до ст. 26 Закону -
консервація, реставрація,
реабілітація, музеєфікація, ремонт,
пристосування пам'яток національного
значення здійснюються лише за
наявності письмового дозволу
центрального органу виконавчої влади у
сфері охорони культурної спадщини на
підставі погодженої з ним
науково-проектної документації.

Консервація, реставрація,
реабілітація, музеєфікація, ремонт,
пристосування пам'яток місцевого
значення здійснюються за наявності
письмового дозволу органу охорони
культурної спадщини Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, органів
охорони культурної спадщини обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій відповідно до
їхньої компетенції, на підставі
погодженої з ними науково-проектної
документації.

У складі організаційно-функціональної
структури підприємства - виконавця
робіт з консервації, реставрації,
реабілітації, музеєфікації, ремонту,
пристосування пам'яток мають
передбачатися підрозділи та/або
фахівці, які забезпечують виконання
відповідних виробничо-технічних,
виробничих функцій.

Враховуючи вищевикладене, Суд
приходить до висновку, що
перепланування здійснював саме ОСОБА_1
(третя особа), а не Позивач, отже
застосування штрафу було накладено не
правомірно.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
(ч.1) В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. (ч.2) Якщо
особа, яка бере участь у справі, не може
самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які ці
докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази. Про
витребування доказів або про відмову у
витребуванні доказів суд постановляє
ухвалу. Ухвала суду про відмову у
витребуванні доказів окремо не
оскаржується. Заперечення проти неї
може бути включене до апеляційної чи
касаційної скарги на рішення суду,
прийняте за наслідками розгляду
справи. (ч.3) Суд може збирати докази з
власної ініціативи. (ч.5) Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів. (ч.6 ст.71 КАС
України).

Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд приходить до висновку,
що в позовній заяві наведені обставини,
які підтверджуються достатніми
доказами, що свідчить про
обґрунтованість позовних вимог, а отже,
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З урахуванням викладеного, суд
приходить висновків про задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати
постанову №11-13 від 02.10.13р. про
накладання фінансових санкцій за
порушення чинного законодавства у
сфері охорони культурної спадщини
відносно Обслуговуючого кооперативу
«Б.І.П.».

3. Судові витрати в сумі 182,70 грн. (сто
вісімдесят дві гривні 70 коп.) присудити
на користь Обслуговуючого кооперативу
"Б.І.П." (адреса: 04107, м. Київ, вул. Соляна,
70) за рахунок Державного бюджету
України.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі мають право оскаржити в
апеляційному порядку Постанову
повністю або частково. Скарга про
апеляційне оскарження подається
протягом 10 днів з дня проголошення,
скарга подається до апеляційного суду
через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова,
якщо інше не встановлено КАС України,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги.

Суддя
А.Б. Федорчук