Справа № 1570/5601/12
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року
м. Київ К/800/39473/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Суддя-доповідач:Вербицька
О.В.Судді: Маринчак Н.Є. Муравйов
О.В.розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі
Одеської області Державної податкової
служби

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 03.12.2012 р.

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.07.2013 р.

у справі № 1570/5601/2012

за позовом Виробничої фірми «Сузір'я» у
вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю

до Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Одеської
області Державної податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Виробнича фірма «Сузір'я» у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - позивач, ВФ
«Сузір'я») звернулась до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Одеської
області Державної податкової служби
(далі - відповідач, ДПІ у
Комінтернівському районі Одеської
області) про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 03.12.2012 р.
позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Комінтернівському районі Одеської
області від 17.04.2012 р. № та № .

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.07.2013 р.
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.07.2013 р.
залишено без змін.

У касаційній скарзі ДПІ у
Комінтернівському районі Одеської
області, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 03.12.2012 р. та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 04.07.2013 р. і ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

У письмовому запереченні на касаційну
скаргу ВФ «Сузір'я», посилаючись на те,
що касаційна скарга є необґрунтованою,
просить залишити її без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 03.12.2012 р. та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.07.2013 р. -
без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку про
наступне.

ДПІ у Комінтернівському районі
Одеської області проведено виїзну
позапланову перевірку ВФ «Сузір'я» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.10 року по 31.12.11 року, за
результатами якої складено акт
перевірки від 30.03.2012 р. № 133/22-30484684.

В акті перевірки зазначено порушення
позивачем вимог: пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3
ст. 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», в результаті
чого занижено податок на прибуток в
сумі 167 859 грн.; п. 7.2.6, п.7.2, п. 7.4.1, п. 7.4.5,
п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», внаслідок чого
занижено податок на додану вартість в
сумі 174 693 грн.

Крім того, в акті перевірки зазначено,
що відображені у податковій звітності
позивача за березень, липень, вересень
та грудень 2010 року господарські
операції з контрагентами - ТОВ «Січ», TOB
«Голд Грейнс», ПП «Інтер Торгснаб», TOB
«Євро Грейн», ПП «Аліка» не мали
реального характеру, а правочини,
укладені позивачем з вищезазначеними
контрагентами, здійснені без мети
настання реальних наслідків, а тому, на
думку відповідача, є нікчемними.

На підставі акта перевірки податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення від 17.04.2012 р.
№, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 167 859 грн. - основний
платіж, 34 153,25 грн. - штрафні санкції, та
податкове повідомлення-рішення від
17.04.2012 р. № , яким позивачу
визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 174 693
грн. - основний платіж, 23 864,75 грн. -
штрафні санкції.

Суди першої та апеляційної інстанцій
визнали необґрунтованими такі
висновки податкового органу, з чим
погоджується суд касаційної інстанції,
з огляду на наступне.

У відповідності до п. 5.1 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» не належать до складу
валових витрат будь-які витрати,
непідтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення та
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається: дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг)
(підпункт 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість).

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

За змістом частини 2 статті 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
податкова звітність ґрунтується на
даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської
операції у податковому обліку повинно
здійснюватись відповідно до її
реального економічного змісту на
підставі первинних документів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем у межах своєї
господарської діяльності впродовж 2010
року укладалися із контрагентами - TOB
«Січ», TOB «Голд Грейнс», ПП «Інтер
Торгснаб», TOB «Євро Грейн», ПП «Аліка»
договори на поставку пшениці.

На виконання зазначених угод
контрагентами було поставлено товар в
обумовленій кількості та видано
податкові накладні, а позивач, в свою
чергу, поставлений товар отримав та
сплатив його вартість в повному обсязі,
що підтверджено платіжними
дорученнями.

Поставка товару за умовами вказаних
договорів підтверджено наданими
договорами, податковими, видатковими
та товаро-транспортними накладними.

Крім того, судами встановлено, що
придбаний у контрагентів товар був
позивачем використаний в подальшій
господарській діяльності, зокрема,
отримана пшениця перероблена на муку
та реалізована, що відображено у
податковій звітності позивача.

Отже, угоди, що укладені повивачем з TOB
«Січ», TOB «Голд Грейнс», ПП «Інтер
Торгснаб», TOB «Євро Грейн», ПП «Аліка»
щодо поставки пшениці направлені на
здійснення господарської діяльності
позивача.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку,
що позивачем виконані всі умови,
передбачені податковим
законодавством, які надають йому
правові підстави для віднесення витрат
до складу валових та нарахування
податкового кредиту.

Крім того, суди обґрунтовано не
прийняли до уваги висновки податкового
органу щодо нікчемності правочинів, з
урахуванням всіх обставин справи та
вимог законодавства, чинного на час
виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що саме за вищевказаних
обставин справи, суди першої та
апеляційної інстанцій вірно
застосували норми матеріального права,
отже, прийняті податковим органом
спірні податкові повідомлення-рішення
є неправомірними.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що в межах касаційної
скарги порушень судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно.

За таких обставин, касаційна скарга
відповідача підлягає відхиленню, а
постанова Одеського окружного
адміністративного суду від 03.12.2012 р. та
ухвала Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.07.2013 р.
залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Одеської
області Державної податкової служби
відхилити.

2.Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 03.12.2012 р. та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.07.2013 р.
залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
О.В. Вербицька

Судді
Н.Є.
Маринчак

О.В. Муравйов