Справа № 522/7112/13-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 р. Справа № 522/7112/13-а

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Нікітіна С.Й.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.

розглянувши у письмовому
провадженні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
на Постанову Приморського районного
суду м. Одеси від 29 січня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси про
визнання протиправними дії та про
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
про визнання протиправними дії та про
зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси залишено
без задоволення, а Постанову
Приморського районного суду м. Одеси
від 29 січня 2014 року залишено без змін.

07 лютого 2013 року Ухвалою Вищого
адміністративного суду України
касацій скаргу Управління Пенсійного
фонду України в Приморському районі м.
Одеси задоволено частково. Постанову
Приморського районного суду м. Одеси
від 29 січня 2014 року та Ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 13 жовтня 2011 року скасовано, а справу
направлено на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Позивач уточнив адміністративний
позов та просив суд визнати
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси
(відповідач) з відмови у проведенні
ОСОБА_4 перерахунку пенсії по надбавці
інваліду війни за період з 01.01.2004 р.;
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Приморському районі м.
Одеси нарахувати невиплачену частину
пенсії починаючи з 01.01.2004 р.; стягнути на
користь позивача з 01.01.2004 р. - 996, 41 грн., з
01.01.2005 р. - 1162, 00 грн. по 31.01.2005 р. -
недоплату зазначеного підвищення до
пенсії, щомісячно; зобов'язати
відповідача зробити перерахунок
пенсії з урахуванням права на надбавку
як інваліду війни ІІ групи: з 01.01.2006 року
у розмірі 350% від мінімальної пенсії за
віком; допустити негайне виконання
рішення суду.

Постановою Приморського
районного суду м. Одеси від 29 січня 2014
року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси з відмови
у проведенні позивачу перерахунку
пенсії по надбавці інваліду війни II
групи за період з 01.01.2004 року.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Приморському районі м.
Одеси нарахувати невиплачену частину
пенсії починаючи з 01.01.2004 року за
вирахуванням раніше сплачених сум.
Стягнуто з управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
на користь позивача недоплату
зазначеного підвищення до пенсії. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні вимог
позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України, вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає задоволенню, з огляду
на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до безтермінового
посвідчення громадянина, який
постраждав в наслідок Чорнобильської
катастрофи серії А № 032929, виданого
Одеським обласним виконавчим
комітетом 24.11.1994 p., позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЄС 1-ї категорії. Також
Позивач є інвалідом ІІ-Ї групи за
захворюваннями, пов'язаними з роботами
по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС,
що підтверджується безтерміновим
посвідченням серії НОМЕР_1, виданим
22.11.1996 р.

Позивач зазначає, що він як особа, що
стала інвалідом II групи внаслідок
виконання обов'язків військової
служби, пов'язаних з ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофи є
інвалідом війни. Відтак, на підставі ст.
13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», він має право на отримання
підвищення до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання, що
виплачується замість пенсії у розмірі
350 % мінімальної пенсії за віком (в
період з 01.01.2003р. - до 01.01.2006) та у розмірі
350 % прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність (за період з
01.01.2006р.).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що згідно ст.13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії та їх соціальний захист» від
14.07.1999 року - інваліду 2 групи пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищується на 350 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, відповідно до ч.1, 2 ст. 99 КАС
України - адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду встановленого
цим Кодексом або іншими Законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
залишення без розгляду
адміністративного позову, поданий
після закінчення строків, установлених
законом, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Позивач звернувся до суду з позовом -
13.10.2010 року.

Отже суд першої інстанції повинен був
застосувати до спірних правовідносин
приписи ст. 100 КАС України, оскільки про
отримані виплати та про своє порушене
право позивач дізнався в день пенсії в
розмірі меншому, ніж встановлено
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, -
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Законом України „Про судоустрій та
статус судів" № 2453-VІ від 07.07.2010 року
статтю 100 КАС України викладено у
наступній редакції, адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд за
заявою особи, яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Вимоги про нарахування та проведення
органами Пенсійного фонду України
пенсійних виплат є публічно-правовими,
а не цивільно-правовими. У зв'язку з цим
із такими вимогами особи можуть
звернутися до суду у шестимісячний
строк, визначений статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Строки позовної давності,
встановлені главою 19 Цивільного
кодексу України, строки, визначені
частиною другою статті 46 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
частиною другою статті 87 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
Законом України "Про використання
ядерної енергії та радіаційну безпеку",
до цих відносин не застосовуються
(Інформаційний лист Вищого
адміністративного суду України від
13.06.2012 р. № 1483/12/13-12).

З огляду на вищевикладене, а також
пропуск позивачем строку позовної
давності, про що вже зазначалось вище,
колегія суддів не знаходить підстав
для його поновлення, в зв'язку з чим
його позов за період з 01.01.2004 року по
13.04.2010 року, - слід залишити без
розгляду.

Крім того, з 22 травня 2008 року, внаслідок
ухвалення рішення Конституційного
Суду України №10-рп/2008, положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", що
зупинили дію ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" втратили
чинність, відповідно ця стаття
відновила свою дію в редакції, яка
передбачала право позивача тільки на
отримання виплати допомоги до 05 травня
кожного року у передбаченому законом
розмірі. Вказано, що до 5 травня щорічно
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Згідно ст. 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" зазначені розміри
виплат інвалідам війни пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищуються: інвалідам I групи
- у розмірі 50 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, II групи - 40 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, III групи - 30
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Отже, позовні вимоги позивача про
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання в
розмірі 350% мінімальної пенсії за віком
з 01.01.2006 року є безпідставними.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання
протиправними дії та про зобов'язання
вчинити певні дії за період з 01.01.2004
року по 13.04.2010 року слід залишити без
розгляду, а в задоволенні решти його
позовних вимог, - слід відмовити.

З огляду на викладене, оскаржувану
позивачем постанову суду першої
інстанції не можна вважати такою, що
прийнята відповідно до вимог ч. 3 ст. 2
КАС України, а тому колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для її скасування з постановленням
нового рішення у справі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
скасовує її та ухвалює нове рішення,
якщо визнає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 183-2, 198, 202, 205, 254 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси, -
задовольнити.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 29 січня 2014 року по справі №
522/7112/13-а, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси про
визнання протиправними дії та про
зобов'язання вчинити певні дії за
період з 01.01.2004 року по 13.04.2010 року -
залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_4, - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню у касаційному порядку не
підлягає.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль