Справа № 822/247/14
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/247/14
Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

секретар судового засідання:
Сокольвак Ю.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Апеляційного суду
Хмельницької області, Державної
Судової адміністрації України про
стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького
окружного адміністративного суду з
позовом до Апеляційного суду
Хмельницької області, Державної
судової адміністрації України про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, щомісячному
грошовому утриманню та компенсації за
їх несвоєчасну виплату.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
змінити постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, посилаючись при цьому
на неповне з'ясування обставин, які
мають значення для справи та порушення
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення спору.

Позивач в судовому засіданні 01 квітня
2014 року апеляційну скаргу підтримав у
повному обсязі, просив вимоги, що в ній
викладені, задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились. Про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

01 квітня 2014 року за вх.№7251/14
Апеляційний суд Хмельницької обалсті
надіслав суду клопотання про розгляд
справи без участі його представника.

01 квітня 2014 року за вх.№7203/14
представник Державної судової
адміністрації України надав суду заяву
про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи,
що судом участь відповідачів в
судовому засіданні не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів прийшла до
висновку щодо можливості апеляційного
розгляду справи без їх участі.

В судовому засіданні 01 квітня 2014 року,
позивачем заявлено клопотання про
призначення судово-бухгалтерської
експертизи.

Ознайомившись із заявленим
клопотанням, колегія суддів не вбачає
підстав для його задоволення, оскільки
для встановленя розміру
заборгованості по заробітній платі та
щомісячного грошового утримання не
потрібні спеціальні знання, а тому,
немає необхідності у призначенні
судово-бухгалтерської експертизи по
даній справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін, з
наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи,
ОСОБА_2 з 02 лютого 2009 року працює на
посаді судді Апеляційного суду
Хмельницької області має другий
кваліфікаційний клас судді та довічне
грошове утримання з 24 грудня 2004 року, у
розмірі 90% з 24 лютого 2009 року.

Вважаючи, що за період з 02 лютого 2009
року по 31 січня 2011 року включно
відповідач обраховував неправильно
розмір його щомісячної заробітної
плати, що призводило до виплати у
меншому розмірі відпускних,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань,
щомісячного грошового утримання
звернувся до суду із вказаними
позовними вимогами.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, вірно
встановив обставини, яким дав
правильну правову оцінку і прийшов до
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

У статті 130 Конституції України
визначено, що держава забезпечує
фінансування та належні умови для
функціонування судів і діяльності
суддів.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів при здійсненні
ними своїх повноважень, закріпленої у
ч. 1 ст. 126 Конституції України, є надання
їм за рахунок держави матеріального і
соціального захисту (заробітна плата,
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо), надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці,
право якого на пенсійне або щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.

Отже гарантована Конституцією України
незалежність суддів забезпечується, в
тому числі, фінансуванням державою
належних умов функціонування судів та
діяльності суддів.

Відповідно до частини 4 статті 44 Закону
України «Про статус суддів», чинного на
час виникнення спірних правовідносин,
суддям виплачується щомісячна
надбавка за вислугу років у розмірах:
при стажі роботи понад 3 роки - 10
відсотків, понад 5 років - 15, понад 10
років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років
- 30, понад 25 років - 40 відсотків від
загальної суми щомісячного заробітку з
урахуванням доплати за кваліфікаційні
класи.

Підпунктом «б» підпункту 2 пункту 61
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»від 28.12.2007р.
№107-VІ змінено порядок нарахування
надбавки за вислугу років та
встановлено, що вказана надбавка
розраховується у тих же відсотках,
проте не від загальної суми
щомісячного заробітку з урахуванням
доплати за кваліфікаційні класи, а від
посадового окладу з урахуванням
доплати за кваліфікаційні класи.

Відповідно до пункту 3 постанови
Кабінету Міністрів України від 16.01.2008р.
№19, якою затверджено зміни, що
вносяться до постанови Кабінету
Міністрів України від 03.09.2005р. №865,
зазначену постанову було доповнено
пунктом 2-2 такого змісту: «Суддям
щомісяця виплачується надбавка за
вислугу років у відсотках від
посадового окладу з урахуванням
надбавки за кваліфікаційний клас в
таких розмірах: при стажі роботи понад
три роки - 10 відсотків, понад п'ять років
- 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25,
понад 20 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. №10-рп/2008 положення
підпункту «б» підпункту 2 пункту 61
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»визнані
неконституційними з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення.

За правилами частини 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про перевагу положень частини
4 статті 44 Закону України «Про статус
суддів», чинного на час виникнення
спірних правовідносин, над нормами
постанов Кабінету Міністрів України в
частині визначення бази обчислення
надбавки за вислугу років.

Що стосується вимоги позивача про
виплату компенсації за несвоєчасну їх
виплату колегія суддів повністю
погоджується з позицією суду першої
інстанції з огляду на таке.

Згідно із ст.2 Закону України "Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати" компенсація громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати (далі -
компенсація) провадиться у разі
затримки на один і більше календарних
місяців виплати доходів, нарахованих
громадянам за період починаючи з дня
набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.3 затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№159 від 21.02.2001 року Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати, компенсації
підлягають такі грошові доходи разом
із сумою індексації, які одержують
громадяни в гривнях на території
України і не мають разового характеру:
пенсії (з урахуванням надбавок, доплат,
підвищень до пенсії, додаткової
пенсії, цільової грошової допомоги на
прожиття, щомісячної державної
грошової допомоги та компенсаційних
виплат); соціальні виплати (допомога
сім'ям з дітьми, державна соціальна
допомога інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам, допомога по
безробіттю, матеріальна допомога у
період професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації безробітного,
матеріальна допомога по безробіттю,
допомога по тимчасовій
непрацездатності (включаючи догляд за
хворою дитиною), допомога по
вагітності та пологах, щомісячна
грошова сума в разі часткової чи повної
втрати працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, допомога
дитині, яка народилася інвалідом
внаслідок травмування на виробництві
або професійного захворювання її
матері під час вагітності, тощо);
стипендії; заробітна плата (грошове
забезпечення).

Конституційний Суд України за
наслідками розгляду конституційного
звернення ОСОБА_3 щодо офіційного
тлумачення положення частини другої
статті 233 Кодексу законів про працю
України вказав, що працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення сум індексації заробітної
плати та компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати як складових
належної працівнику заробітної плати
без обмеження будь-яким строком
незалежно від того, чи були такі суми
нараховані роботодавцем.

Крім того, судом першої інстанції
обрано вірний спосіб захисту права
позивача шляхом зобов'язання
Апеляційного суду хмельницької
області перерахувати та виплатити
позивачу надбавку за вислугу років з 02
лютого 2009 року по 31 грудня 2011 року та
компенсацію за несвоєчасну її виплату,
оскільки матеріали справи не містять
обрахованої відповідачем суми, яку
належить виплатити позивачеві, а з
огляду на положення КАС України щодо
компетенції адміністративного суду
останній не може підміняти інший орган
державної влади та перебирати на себе
повноваження щодо вирішення питань,
які не віднесені до його компетенції,
суд апеляційної інстанції вважає, що
такий спосіб захисту прав позивача як
стягнення не може бути застосований
судом.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги позивача не
ґрунтуються на вимогах законодавства
та не спростовують висновків суду
першої інстанції

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
04 квітня 2014 року .

Головуючий
Гонтарук В. М.

Судді
Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.