Справа № 821/4753/13-а
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

01 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/4753/13-а

Категорія: 8.4.2 Головуючий в 1 інстанції:
Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,судді
-Вербицької Н.В.,судді -Федусика А.Г.

(у зв'язку з неприбуттям у судове
засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС
України )

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 15 січня 2014
року по справі за позовом приватного
акціонерного товариства «Круз» до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2013 року приватне акціонерне
товариство «Круз» (надалі - Позивач,
ПрАТ «Круз») звернулося до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (надалі - Відповідач, ДПІ), в
якому просила:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ
№ від 02.10.2013 року, яким до позивача
застосовано штрафні санкції у розмірі
510,00 грн. за неподання податкової
звітності;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ
№ від 16.12.2013 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток на 121274,00 грн., з
яких за основним платежем на 97019,20 грн.,
за штрафними санкціями на 24254,80 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що висновки ДПІ щодо
неправомірного віднесення до витрат
амортизаційних відрахувань щодо
облікованого на балансі підприємства
кольорувального обладнання у сумі
321119,76 грн. та сплаченої на користь ТОВ
«ВіЕйБі» комісійної винагороди, що
передбачена п.2.2 договорів фінансового
лізингу, у сумі 140876,64 грн. є
протиправним, оскільки підставою для
таких висновків стало те, що, на думку
ДПІ, позивачем не надано доказів
використання цього обладнання у
господарській діяльності. Між тим ці
висновки спростовуються первинними
бухгалтерськими документами, які
надавалися під час перевірки та не були
взяті до уваги відповідачем. Також
позивач не погоджується із
застосуванням штрафних санкцій за
неподання податкової звітності,
оскільки підприємством подавалася
податкова декларація з податку на
прибуток, яка прийнята ДПІ у м. Херсоні,
а неподання додатків ПН до рядка 17
Декларації з податку на прибуток при
відсутності нарахованих зобов'язань не
може трактуватися як неподання
податкової звітності.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 15.01.2014 року
позовні вимоги задоволені в повному
обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, ДПІ подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просить постанову суду першої
інстанції скасувати та винести нову
постанову, якою відмовити у задоволені
позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
в період з 08.08.2013 року по 05.09.2013 року
посадовими особами ДПІ проведено
планову виїзну документальну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, за
результатами якої складено акт від
12.09.2013 року №356/21-03-22-01/23139930 (надалі - Акт
перевірки).

На підставі акту перевірки винесено
податкові повідомлення-рішення від
02.10.2013 року:

- №, яким до позивача застосовано
штрафні санкції у розмірі 510,00 грн. за
неподання податкової звітності;

- №, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на 227603,75 грн., з яких за
основним платежем на 182083 грн., за
штрафними санкціями на 45520,75 грн..

Не погоджуючись з вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями,
ПрАТ «Круз» оскаржило їх до Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області, рішенням якого від 04.12.2013 року
№5286/10/21-22-10-02-06 скаргу задоволено
частково: податкове
повідомлення-рішення від 02.10.2013 року
№ скасовано в частині
нарахування грошового зобов'язання з
податку на прибуток на суму 82063,80 грн. і
штрафних санкцій на суму 21265,95 грн., в
іншій частині вказане податкове
повідомлення-рішення, а також
податкове повідомлення-рішення від
02.10.2013 року № залишено в силі.

На виконання вказаного рішення
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області відповідачем
винесено податкове
повідомлення-рішення від 16.12.2013 року
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на 121274,00 грн., з яких за
основним платежем на 97019,20 грн., за
штрафними санкціями на 24254,80 грн..

За актом перевірки підставою для
нарахування спірними рішеннями
зобов'язань з податку на прибуток стали
викладені в акті перевірки висновки
податкового органу про неправомірне
завищення підприємством витрат на суму
461996,20 грн. щодо облікованого на балансі
ПрАТ «Круз» обладнання -
кольорувальних машин у кількості 20
одиниць, а саме: позивачем включено до
витрат періоду, що перевірявся,
амортизаційні відрахування щодо цього
обладнання на загальну суму 321119,76 грн.,
а також сплачена у 2012 році на користь
ТОВ «ВіЕйБі» комісійна винагорода, що
передбачена п.2.2 договорів фінансового
лізингу від 22.04.2011 року, на загальну
суму 140876,64 грн.. ДПІ зазначає, що
позивачем не надано первинних
документів, які підтверджують
використання цього обладнання в
господарській діяльності
підприємства, зокрема, не надані акти
виконаних робіт (наданих послуг) зі
змішування фарби кольорувальними
машинами, калькуляції або розшифровки
вартості ціни змішування фарби та
калькуляції відпускних цін фарби після
її зміщування з колорантами, первинні
документи, що підтверджують факт
придбання покупцями саме фарби різного
кольору та данні щодо розрахунків із
покупцями з відшкодування ними ПрАТ
«Круз» вартості змішування фарби.

У висновках акту перевірки ДПІ
кваліфікує дії позивача як порушення
пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, абз.2 п.137.1 ст.137, п.138.2,
п.138.4 ст.138, п.144.1 ст.144 ПК України, ст.3 ГК
України, п.2.1 ст.2 Статуту, ст.ст.1, 8, 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», п.6, п.23 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 7 "Основні
засоби", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
27.04.2000 року №92, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 18.05.2000
року за №288/4509, п.1, п.2 Наказу
Міністерства фінансів України «Про
затвердження Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку» від 24.05.1995 року
№88, в результаті чого занижено податок
на прибуток на загальну суму 182083,00 грн.,
в тому числі: за півріччя 2012 року в сумі
131561,00 грн., за 2012 рік в сумі 182083,00 грн., а
також порушення п.46.1 ст.46, п.48.1 ст.48 та
пп.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.103.9 ст.103 ПК України,
оскільки ПрАТ «Круз» не подано до
органу державної податкової служби
додатки ПН "Розрахунок (звіт)
податкових зобов'язань нерезидентів,
якими отримано доходи із джерелом їх
походження в Україні" за період 2, 3 та 4
квартали 2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
висновки податкового органу в акті
перевірки є необґрунтованими, не
відповідають реальним обставинам
справи та спростовуються наявними в
матеріалах справи доказами.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було
встановлено, що згідно з договорами
фінансового лізингу, укладеними 22.04.2011
року з ТОВ «ВіЕйБі» та договорами
купівлі-продажу №050361 від 05.03.2012 року та
№20251 від 02.02.2011 року з ТОВ «Текса»,
позивачем придбано кольорувальне
обладнання у кількості 20 комплектів,
яке складалося з автоматичних
дозаторів та гіроскопічних міксерів,
яке обліковано на балансі позивача як
основні засоби. Позивачем було
включено до витрат періоду, що
перевірявся, амортизаційні
відрахування стосовно вказаного
обладнання на суму 321119,76 грн. та
комісійну винагороду у розмірі 140876,64
грн., сплачену ТОВ «ВіЕйБі».

Позиція ДПІ полягає у тому, що позивач
провів економічно-невигідну (збиткову)
господарську операцію з придбання
кольорувального обладнання, кінцевим
результатом якої є збільшення витрат
на збут та фінансових витрат.

Позивач проти цього заперечує,
зазначаючи, що у ПрАТ «Круз» наявна
економічна вигода від використання
кольорувального обладнання, оскільки
отримання різних відтінків всіх
кольорів за бажанням покупців при
придбанні ними білої фарби та
відповідної кількості колорантів,
необхідних для отримання бажаного
відтінку, об'єктивно збільшувало
продаж як білої фарби так і колорантів,
що підтверджується відомостями щодо
кількості продажу фарби, штукатурки та
колорантів у 2012 році.

Відповідно до наказу про облікову
політику на підприємстві формування
відпускної ціни на товар здійснюється
за цінами з урахуванням умов закупівлі
та продажу товарів, у тому числі
лакофарбної продукції. Зокрема, при
визначенні ціни враховується
співвідношення попиту та пропозицій
(кон'юнктура ринку), цін конкурентів на
відпуск кольорової фарби та інші
фактори, які мають значення для
ціноутворення (об'єм партії, вартість
доставки тощо).

Згідно зі статутом та власної
облікової політики ПрАТ «Круз»
проваджує самостійну ініціативну
діяльність по здійсненню закупок та
продажу будівельно-оздоблюваних
матеріалів з метою отримання прибутку.
Користуючись правом вибору, що надано
Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», підприємство, наказом про
облікову політику, встановило, що
планове калькулювання, у тому числі в
розрізі асортименту товару, не вести, а
формування собівартості здійснювати
по факту.

Відповідно до ст.3 ГК України під
господарською діяльністю розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність. Господарська діяльність,
що здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом.

Приписами ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та пп.14.1.2 п.14.1 ст.14
ПК України визначено, що активи це
ресурси, контрольовані підприємством у
результаті минулих подій, використання
яких, як очікується, приведе до
отримання економічних вигод у
майбутньому.

Згідно п.6 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 7 "Основні
засоби", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
18.05.2000 року №288/45009, об'єкт основних
засобів визнається активом, якщо існує
імовірність того, що підприємство
отримує в майбутньому економічні
вигоди від його використання та
вартість його може бути достовірно
визначена.

Таким чином колегія суддів вважає, що
характерною ознакою для визнання
об'єкту основних засобів активами є
саме отримання від його використання
економічної вигоди.

Виходячи з цього, позивачем за 2012 рік
було отримано прибуток у сумі 1552049,00
грн., з урахуванням нарахованої
амортизації на кольорувальне
обладнання, а тому доводи ДПІ стосовно
проведення збиткової господарської
операції з придбання кольорувального
обладнання не відповідають дійсності.

Також висновок ДПІ щодо недоведеності
ПрАТ «Круз» використання колорантів
саме внаслідок роботи кольорувальних
машин, а не самостійного їх продажу,
спростовується видатковими накладними
про отримання покупцями придбаного у
позивача товару, які містяться в
матеріалах справи (т.1 а.с.196-201).

Зі змісту видаткових накладних
вбачається, що покупець сплачує кошти
за білу фарбу та дозовану кількість
колоранту (0,06 л, 0,154 л, 0,7 л тощо), тобто,
саме за ту кількість, яку потрібно
згідно комп'ютерної програми
кольорувальної машини додати до білої
фарби, щоб отримати обраний покупцем
остаточний відтінок фарби.

Також колегія суддів вважає
безпідставними доводи ДПІ про
відсутність у позивача первинних
документів, що підтверджують
використання кольорувальних машин у
господарській діяльності
підприємства, а саме: актів виконаних
робіт (наданих послуг) зі змішування
фарби кольорувальними машинами,
калькуляції або розшифровування
вартості ціни змішування фарби та
калькуляції відпускних цін фарби після
її змішування з колорантами тощо,
оскільки ПрАТ «Круз» послуг зі
змішування фарби та відповідних
колорантів за допомогою
кольорувальних машин не надавало.

Крім цього, згідно листа Міністерства
фінансів України від 15.02.2013 року
№31-08410-07/23-357/246 калькуляція
собівартості продукції не відповідає
ознакам первинного документу у
розумінні ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", оскільки нею не
фіксуються будь-яка господарська
операція, розпорядження або дозвіл на
проведення господарської операції.

Стосовно віднесення позивачем до
витрат амортизаційних відрахувань
стосовно кольорувального обладнання у
сумі 321119,76 грн. та винагороди у сумі
140876,64 грн., що передбачена договорами
фінансових лізингів від 22.04.2011 року,
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.153.7 ст.153 ПК України при
нарахуванні лізингового платежу
орендодавець збільшує доходи, а
орендар збільшує витрати на таку
частину лізингового платежу, яка
дорівнює сумі процентів або комісій,
нарахованих на вартість об'єкта
фінансового лізингу за наслідками
податкового періоду, у якому
здійснюється таке нарахування.

Приписами ч.1 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують факт здійснення
господарської операції.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визначаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

На виконання вказаних приписів
позивачем було віднесено до витрат
періоду, що перевірявся, амортизаційні
відрахування щодо кольорувального
обладнання на загальну суму 321119,76 грн.,
а також сплачену у 2012 році на користь
ТОВ «ВіЕйБі» винагороду, що
передбачена п.2.2 договорів фінансового
лізингу від 22.04.2011 року, укладених ПрАТ
«Круз» із зазначеним контрагентом щодо
цього обладнання, на загальну суму
140876,64 грн..

Дані суми витрат підтверджені
договорами фінансового лізингу,
договорами купівлі-продажу обладнання,
платіжними документами про сплату ПрАТ
«Круз» придбаного обладнання та
винагороди за договорами фінансового
лізингу, актами вводу в експлуатацію
цього обладнання, видатковими
накладними, складеними при продажу
фарб та відповідної кількості
колорантів, відомостями щодо кількості
проданої фарби та колорантів.

Копії цих документів долучені
позивачем до матеріалів даної справи
(т.1 а.с.57-250).

ДПІ не посилається на недоліки цих
первинних документів.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку про
правомірність віднесення позивачем до
витрат амортизаційних відрахувань
стосовно кольорувального обладнання у
сумі 321119,76 грн. та винагороди у сумі
140876,64 грн., що передбачена договорами
фінансового лізингу від 22.04.2011 року.

Щодо застосованої до позивача
податковим повідомленням-рішенням від
02.10.2013 року № штрафної санкції у
розмірі 510,00 грн. за неподання
податкової звітності, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України
податкова декларація, розрахунок (далі
- податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку. Додатки до податкової
декларації є її невід'ємною частиною.

Наказом Міністерства фінансів України
від 28.09.2011 року №1213 затверджено форму
Податкової декларації з податку на
прибуток підприємства, відповідно до
якої Розрахунок (звіт) податкових
зобов'язань нерезидентів, якими
отримано доходи із джерелом походження
з України, відображається у таблиці 1
додатка ПН до рядка 17 Декларації.
Додаток ПН заповнюється окремо по
кожному нерезиденту, якому
виплачуються доходи. У разі
застосування норм міжнародного
договору при виплаті доходів
нерезиденту у колонці 5 таблиці 1
додатку ПН вказується ставка податку
згідно з міжнародним договором. Крім
того, під таблицею вказується назва
такого договору та норма, за якою
застосовується передбачена договором
ставка податку.

Пунктом 103.9 ст.103 ПК України
передбачено, що особа, яка виплачує
доходи нерезиденту, зобов'язана у разі
здійснення у звітному періоді
(кварталі) виплат нерезидентам доходів
із джерелом їх походження з України
подавати до органу державної
податкової служби за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
звіт про виплачені доходи, утримані та
перераховані до бюджету податки на
доходи нерезидентів у строки та за
формою, встановленими центральним
органом ДПС.

Перелік таких доходів визначено п.160.1
ст.160 ПК України. З суми доходів,
перелічених у п.160.1 ст.160 ПК України,
резидент, що виплачує такі доходи на
користь нерезидента, зобов'язаний
утримати з нерезидента податок за
ставкою 15% згідно з п.160.2 ст.160 ПК України
(крім доходів, зазначених у пунктах
160.3-160.6 цієї статті). Податок, утриманий
з нерезидента, сплачується до бюджету
під час такої виплати, якщо інше не
передбачено міжнародними договорами
України та країнами резиденції осіб, на
користь яких здійснюються виплати. При
цьому у разі якщо положення чинних
міжнародних договорів України з
країнами нерезидентів, на користь яких
виплачуються доходи, передбачають інші
ставки оподаткування таких виплат, то
застосовуються ставки, передбачені
таким договором.

Таким чином, підставою для подання
додатку ПН до рядка 17 Декларації з
податку на прибуток є виплата доходу
нерезидентам. При цьому сама форма
додатку ПН до рядка 17 Декларації
передбачає зазначення у ньому
відповідної ставки. Між тим, позивачем
у 2012 році не здійснювалася виплата
доходу нерезидентам, про що свідчить
прочерк у рядку 17 Декларації з податку
на прибуток за 2012 рік, а ДПІ під час
проведення перевірки не встановлено
іншого.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку про безпідставність
застосування до ПрАТ «Круз» штрафних
санкцій у розмірі 510,00 грн. за неподання
податкової звітності.

За таких обставин постанова суду
першої інстанції, якою визнано
протиправними та скасовано спірні
податкові повідомлення-рішення є
законною та обґрунтованою, а тому не
підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, порушень
матеріального та процесуального права
при вирішенні справи не допустив, а
наведені в скарзі доводи правильність
висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1
ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області - залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 15
січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко Суддя:
Суддя: Н.В. Вербицька А.Г. Федусик