Справа № 810/2215/14
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без
розгляду

08 квітня 2014 року № 810/2215/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Колеснікова
І.С., розглянувши матеріали
адміністративної справи

за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк»до третя особавідділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції
ОСОБА_1прозобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк» (надалі -
позивач) звернулося до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції (надалі -
відповідач) за участю третьої особи -
ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача
видати позивачеві дублікат свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 21.04.2000 № 16/7, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1

Положеннями частини другої статті 107
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що суддя
відкриває провадження в
адміністративній справі на підставі
позовної заяви, якщо відсутні підстави
для повернення позовної заяви,
залишення її без розгляду, відмови у
відкритті провадження у справі.

Поряд із цим, в силу положень частини
п'ятої вказаної статті суддя з'ясовує,
чи подано адміністративний позов у
строк, установлений законом.

Вирішуючи питання про відкриття
провадження в адміністративній справі,
суд виходить з такого.

Згідно приписів частини другої статті 5
Кодексу адміністративного судочинства
України, провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Таким чином, у випадку звернення
зацікавлених осіб до суду з
адміністративним позовом мають
застосовуватися лише ті процесуальні
норми, що діють на момент вчинення
певної процесуальної дії, незалежно
від того, коли виникло те чи інше
адміністративне правовідношення.

Статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Відповідно до частини другої статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Судом встановлено, що предметом
даного позову є зобов'язання
відповідача видати позивачеві
дублікат свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 21.04.2000 № 16/7.
Як то вбачається з матеріалів справи,
07.06.2013 позивач звернувся до відповідача
із заявою про видачу дублікату
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно. При цьому, позивачем
зазначено, що на час звернення до суду
відповіді на дане звернення на його
адресу не надходило.

Суд звертає увагу, що за приписами
статті 20 Закону України «Про звернення
громадян», звернення розглядаються і
вирішуються у термін не більше одного
місяця від дня його надходження.

Перебіг процесуального строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок (частина перша статті 103
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Суд зауважує, що днем
бездіяльності, з якого може
відраховуватися строк для подання
позовної заяви, є останній день
встановленого законом строку, в який
мало бути вчинено дію або прийнято
рішення, а тому строк на оскарження
бездіяльності починається з
наступного дня після останнього дня, в
який мало бути вчинено дію або прийнято
рішення.

Із вказаних правових норм вбачається,
що законодавець чітко пов'язує момент
виникнення права на звернення до суду
саме з днем прийняття рішення, яке у
подальшому, на думку позивача, може
призвести по порушення його прав.

Відтак, суд дійшов висновку, що
позивач, починаючи з 07.07.2013 року, знав
або повинен був дізнатися про
порушення своїх справ, а саме з моменту
закінчення строку на надання відповіді
на звернення. Жодних інших належних та
допустимих доказів, які надавали б
суду обчислювати процесуальний строк
від іншої дати, матеріали справи не
містять.

Втім, до суду позивач звернувся лише
02.04.2014, що підтверджується штампом
поштового відділення на конверті,
тобто більше ніж через 6 місяців від
дати, коли він дізнався про можливі
порушення його прав.

При вирішенні питання щодо наявності
поважних причин для поновлення строку
звернення з адміністративним позовом,
суд враховує таке.

Інститут строків в адміністративному
процесі сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює суд і
учасників адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків.

Так, строки звернення до
адміністративного суду з
адміністративним позовом обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини вважаються спірними;
після їх завершення, якщо ніхто не
звернувся до суду за вирішенням спору,
відносини стають стабільними.

Встановлений процесуальний строк
визнано законодавцем достатнім для
того, щоб особа, яка вважає, що її права,
свободи чи інтереси порушено,
визначилася, чи буде вона звертатися до
суду із позовом.

Статтею 100 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено правові
наслідки пропущення строків звернення
до адміністративного суду. Так,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала (частина
перша статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Цією ж статтею встановлено, що позовна
заява може бути залишена без розгляду
на стадії вирішення питання про
відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання.

За приписами частини першої статті 102
Кодексу адміністративного судочинства
України пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений, а
процесуальний строк, встановлений
судом, - продовжений судом за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Відтак, поновлення строку відбувається
виключно за клопотанням сторони із
зазначенням належних та допустимих
доказів поважності причини пропуску
такого строку.

Між тим, позивачем не надано суду
заяви про поновлення пропущеного
строку на звернення із
адміністративним позовом до суду, а
матеріали справи не містять інформації
щодо наявності будь-яких причин
пропуску строку на звернення до суду,
які непереборно перешкоджали його
зверненню.

Оскільки іншого позивачем не
зазначено, суд дійшов висновку, що
позивач з липня 2013 року дізнався про
порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Однак, до суду звернувся
лише 02.04.2014, тобто з порушенням строку
звернення до суду, визначеного
Кодексом адміністративного
судочинства України.

Відповідно до пункту 9
частини 1 статті 155 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

При цьому, за приписами частини 3
статті 155 Кодексу адміністративного
судочинства України особа, позовна
заява якої залишена без розгляду, після
усунення підстав, з яких заява була
залишена без розгляду, має право
звернутися до адміністративного суду в
загальному порядку.

З огляду на ту обставину, що позивач не
скористався правом на подання разом із
позовною заявою клопотання про
поновлення пропущеного строку на
звернення до суду; жодних належних та
допустимих доказів, які б надавали суду
підстави обчислювати цей строк від
іншої дати, ніж 07.07.2013, - матеріали
справи не містять та беручи до уваги те,
що адміністративний позов подано
позивачем з порушенням строку на
звернення до суду, суд не вбачає
підстав для поновлення такого строку.

Керуючись статтями 99, 100, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

у х в а л и в:

1. Залишити без розгляду
адміністративний позов публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції за участю третьої
особи - ОСОБА_1 про зобов'язання
відповідача видати позивачеві
дублікат свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 21.04.2000 № 16/7, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

2. Повернути з Державного бюджету
України сплачений публічноим
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк» ()
судовий збір у розмірі 73 (сімдесят три)
грн. 08 коп.

3. Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Колеснікова І.С.