Справа № 295/4806/14-а
Суддя: Семенцова Л. М.
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №295/4806/14-а
УХВАЛА

Іменем України

28.03.2014 року
м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста
Житомира Семенцова Л.М., розглянувши
позовну заяву товариства з обмеженою
відповідальністю «Ейфель» до
Дніпропетровської міської ради, треті
особи - Бабушкінська районна в місті
Дніпропетровську рада в особі відділу
освіти Бабушкінської районної у місті
Дніпропетровську ради, ОСОБА_2, про
визнання незаконними та скасування
рішень міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з указаним
позовом, в якому просить визнати
незаконними та скасувати рішення
Дніпропетровської міської ради VI
скликання № 123/43 від 27.11.2013 року «Про
надання громадянину ОСОБА_2 дозволу на
розроблення технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки по
фактичному розміщенню незавершенного
будівництва по АДРЕСА_1 та рішення
Дніпропетровської міської ради VI
скликання № 123/43 від 29.11.2014 року № 56/47
про передачу в оренду громадянину
ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 по
фактичному розміщенню незавершеного
будівництва. Свої вимоги позивач ТОВ
«Ейфель» обґрунтував зокрема тим, що
оскаржувані рішення органу місцевого
самоврядування були прийняті під час
дії укладеного між ним та відповідачем
Дніпропетровською міською радою 20.03.2008
року договору оренди землі на підставі
рішення останнього № 142/26 від 26.12.2007
року про передачу в оренду земельної
ділянки в м. Дніпропетровську по
АДРЕСА_1 для проектування та
будівництва дитячо-юнацької
спортивної школи (з реконструкцією
існуючої будівлі) та будівлі
апартаментів.

При вирішенні питання про відкриття
провадження у справі, дослідивши
позовну заяву та додані до неї
матеріали, виявлено, що спір не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства, у
зв'язку з чим необхідно відмовити у
відкритті провадження у справі з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

При визначенні юрисдикції справи
необхідно виходити з характеру спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся позивач,
суб'єктного складу сторін, предмету
спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до п. п. 1, 7 статті 3 КАС
України справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Суб'єкт владних повноважень орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється, зокрема, на спори фізичних
чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Основними критеріями відмежування
справ підсудних адміністративним
судам є суб'єктний склад та характер
спірних правовідносин, тобто
обов'язковим учасником
публічно-правового спору має бути
суб'єкт владних повноважень, а
предметом судового розгляду у
адміністративному проваджені має бути
публічно-правовий спір.

Необхідною ознакою суб'єкта владних
повноважень є здійснення ним
управлінських функцій у тих
правовідносинах, щодо яких виник спір.
Суб`єкт владних повноважень, до якого
заявлено позов, повинен здійснювати
владні управлінські функції щодо
позивача.

Як роз'яснено у п.п. 2, 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
16.04.2004 року «Про практику застування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» в редакції
від 19 березня 2010 року за загальним
правилом розмежування компетенції
судів з розгляду земельних та
пов'язаних із земельними відносинами
майнових спорів відбувається залежно
від суб'єктного складу їх учасників. Ті
земельні та пов'язані із земельними
відносинами майнові спори, сторонами в
яких є юридичні особи, а також
громадяни, що здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статус
суб'єкта підприємницької діяльності,
розглядаються господарськими судами, а
всі інші - в порядку цивільного
судочинства, крім спорів, зокрема, щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень при реалізації ними
управлінських функцій у сфері
земельних правовідносин, вирішення
яких згідно з п.п. 1, 3 ч.1 ст.17 КАС України
віднесено до компетенції
адміністративних судів.

У пунктах 2, 3 Постанови Пленум Вищого
адміністративного суду України № 8 від
20.05.2013 року «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»
роз'яснено, що законодавство не містить
визначення терміну «публічно-правовий
спір». Для розгляду спору
адміністративним судом необхідно
встановити його публічно-правовий
зміст (характер). Для з'ясування
характеру спору суди повинні
враховувати, що протилежним за змістом
є приватноправовий спір. Це означає, що
в основі розмежування спорів лежить
поділ права на публічне та приватне.
Вирішуючи питання про віднесення норми
до публічного права, а спору до
публічно-правового, суди повинні
враховувати загальнотеоретичні та
законодавчі критерії. Зокрема, за
змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України у
публічно-правовому спорі, як правило,
хоча б однією стороною є орган
виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, у тому числі
на виконання делегованих повноважень.
При цьому суди повинні звертати увагу
на те, що спір набуває ознак
публічно-правового за умов не лише
наявності серед суб'єктів спору
публічного органу чи посадової особи, а
й здійснення ним (ними) у цих відносинах
владних управлінських функцій.

Так, відповідно до змісту
адміністративного позову та доданих до
нього матеріалів, встановлено, що 20.03.2008
року між позивачем ТОВ «Ейфель» як
орендарем та відповідачем
Дніпропетровською міською радою як
орендодавцем було укладено договір
оренди землі, а саме земельної ділянки,
розташованої в м. Дніпропетровську по
АДРЕСА_1 на 3 роки. Як передбачено
умовами договору не пізніше ніж за 3
місяці до закінчення строку дії
договору позивач звернувся до
відповідача 13.12.2010 року з клопотанням
про продовження строку дії договору та
будь-яких заперечень щодо продовження
строку дії договору від орендодавця до
нього не надходило, а тому продовжував
користуватися земельною ділянкою,
оскільки договір вважався поновленим
на строк, встановлений договором. Втім
у подальшому позивачу стало відомо про
те, що на підставі оскаржуваних рішень
Дніпропетровської міської ради
земельну ділянку, яка перебувала в
оренді позивача, надано в оренду ОСОБА_2

Суть позовних вимог зводиться до
визнання незаконними та скасування
рішень Дніпропетровської міської ради,
які стосуються дозволу на розроблення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки по фактичному
розміщенню незавершенного будівництва
по АДРЕСА_1 та передачі цієї земельної
ділянки в оренду ОСОБА_2 Тобто, даний
спір спрямований на зміну
речово-правових відносин, що
регулюються нормами приватного права.
У таких правовідносинах позивач та
відповідач є рівноправними суб'єктами
договірних відносин, дії яких
спрямовані на реалізацію права
володіння, користування та
розпорядження об'єктами права
державної власності на землю. У цих
відносинах відповідач виступає як
особа, яка представляє власника,
реалізуючи його цивільну
(господарську) правосуб'єктність, та не
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, а відтак не є
суб'єктом владних повноважень
відповідно до ст. 17 КАС України.
Наявність при цьому у відповідача
статусу місцевого органу виконавчої
влади не змінює правову природу
спірних відносин та не робить даний
спір публічно-правовим, як і заявлені
вимоги.

Наведене свідчить про підвідомчість
спору суду господарської юрисдикції.

Відповідно до положень ст. ст. 1, 12
Господарського процесуального кодексу
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи,
громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому законом порядку набули
статусу суб'єкта підприємницької
діяльності мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, при
цьому господарським судам підвідомчі
справи у спорах, що виникають при,
зокрема, укладанні господарських
договорів.

Як вбачається з інформаційного листа
Верховного Суду України від 26.12.2005 року
№ 3.2.-2005 у випадку, якщо суб'єкт (у тому
числі орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа) у спірних
правовідносинах не здійснює вказані
владні управлінські функції щодо
іншого суб'єкта, який є учасником спору,
такий спір не має встановлених нормами
КАС України ознак справи
адміністративної юрисдикції, і,
відповідно, не повинен вирішуватись
адміністративним судом.

Так само згідно п. 1.2.2. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011 року № 6 «Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин» справи у спорах за участю
державних органів та органів місцевого
самоврядування, що виникають з
правовідносин, у яких державні органи
та органи місцевого самоврядування
реалізують повноваження власника
землі, а також в інших спорах, які
виникають із земельних відносин
приватноправового характеру, за
відповідності складу сторін спору
статті 1 ГПК підвідомчі господарським
судам.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя
відмовляє у відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

За таких обставин справа за даним
позовом не належить до
адміністративної юрисдикції, тому у
відкритті провадження у ній слід
відмовити.

Виходячи з наведеного, керуючись п. 1 ч. 1
ст. 109 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ейфель» до
Дніпропетровської міської ради, треті
особи - Бабушкінська районна в місті
Дніпропетровську рада в особі відділу
освіти Бабушкінської районної у місті
Дніпропетровську ради, ОСОБА_2, про
визнання незаконними та скасування
рішень міської ради відмовити.

Роз'яснити позивачу його право на
звернення до суду з позовом в порядку
господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення п'ятиденного строку подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано.

Ухвала може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Богунський районний суд міста Житомира
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Л.М. Семенцова