Справа № 2а-7712/10/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
Справа № 3171/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Рибачука А. І.;

за участю секретаря судового засідання
- Сердюк О. Ю.;

представника позивача - Котур М. В.;

представника відповідача - Дуль Я. М.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Карпати-Еко» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2010 року в справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Карпати-Еко» до державної податкової
інспекції у Стрийському районі
Львівської області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2010 року Львівським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву товариства з обмеженою
відповідальністю «Карпати-Еко» до
державної податкової інспекції у
Стрийському районі Львівської області
про скасування податкового
повідомлення-рішення ДПІ у Стрийському
районі Львівської області № /0 від
15 січня 2010 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
незалежно від того, як відбувається
передача майна, добровільно чи
примусово, вона передбачає перехід
права власності на таке майно, тобто
являється поставкою товарів.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2010 року в задоволенні позову
відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
норми Закону України «Про податок на
додану вартість» поширюються виключно
на осіб, які зареєстровані в
податковому органі в якості платника
податку на додану вартість та мають
свідоцтво платника податку на додану
вартість, а право покупця на включення
до складу податкового кредиту сум
податкових зобов`язань з податку на
додану вартість, виникає за умови
фактичної сплати сум ПДВ у ціні товару
(робіт, послуг).

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - товариством з
обмеженою відповідальністю
«Карпати-Еко», подано апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою позовні вимоги задоволити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що у разі відмови з боку
постачальника товарів (послуг) надати
податкову накладну отримувач має право
додати до податкової декларації за
звітний податковий період заяву зі
скаргою на такого постачальника, яка є
підставою для включення сум цього
податку до складу податквого кредиту.
Також зазначено, що право на податковий
кредит виникло у ТзОВ «Карпати-Еко» у
зв'язку із зверненням права власності
на майно.

Представник позивача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
підтримав та просить таку задоволити.

Представник відповідача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
заперечив та просить таку залишити без
задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції скасувати з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Докази, одержані
з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що ДПІ у Стрийському
районі Львівської області проведено
планову виїзну документальну
перевірку товариства з обмеженою
відповідальністю «Карпати-Еко» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 січня 2008
року по 30 червня 2009 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01
січня 2008 року по 30 червня 2009 року.

За результатами перевірки складено Акт
№ 3485/23-3/34387520 від 25 грудня 2009 року, в
якому зафіксовано порушення ТзОВ
«Карпати-Еко» вимог п.п.7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.1
п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», п 3.4
«Порядку заповнення та подання
податкової декларації з податку на
додану вартість», затвердженого
Наказом ДПА України від 30 травня 1997
року, в результаті чого, на думку
перевіряючих, занижено податок на
додану вартість у періоді, що
перевірявся, на загальну суму 269703,00 грн.
та завищено від'ємне значення об'єкта
оподаткування по податку на додану
вартість всього у сумі 1238, 00 грн.

На підставі вказаного Акту 15 січня 2010
року ДПІ у Стрийському районі
Львівської області винесено податкове
повідомлення-рішення №/0, яким
підприємству визначено податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 404534,00 грн., в т.ч.
основний платіж - 269703,00 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 134851,00 грн.

Відповідно до п.1.4 ст.1 Закону України
«Про податок на додану вартість»
поставка товарів - будь-які операції, що
здійснюються згідно з договорами
купівлі-продажу, міни, поставки та
іншими цивільно-правовими договорами,
які передбачають передачу прав
власності на такі товари за
компенсацію незалежно від строків її
надання, а також операції з безоплатної
поставки товарів (результатів робіт).

В зв'язку з невиконанням ТзОВ
«Гостинне» своїх зобов'язань по
Кредитній угоді № 6005К58 від 27 липня 2005
року, на підставі Договору про
відступлення прав від 29 червня 2006 року,
ТзОВ «Карпати-Еко» одержало право
звернути стягнення на предмет
забезпечувальних договорів, вказане
право було реалізоване у відповідності
до ст.26, 27 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень»та ст.37 Закону
України «Про іпотеку» шляхом прийняття
у власність: нерухомого майна вартістю
870819,53 грн.; рухомого майна вартістю
680000,00 грн.; земельної ділянки вартістю
280000,00 грн.

Операція із звернення стягнення на
предмет забезпечувальних договорів
передбачала перехід права власності на
майно, а отже є операцією з поставки
товару в розумінні п.1.4 ст.1 ЗУ «Про
податок на додану вартість».

Згідно п. 3.1.1 ст. 3 вказаного Закону,
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з поставки товарів
та послуг, місце надання яких
знаходиться на митній території
України, в тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору) для
погашення заборгованості
заставодавця.

Згідно п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Вказаним Законом чітко визначено дату
виникнення права платника податку на
податковий кредит. За загальним
правилом, як передбачено п.п.7.5.1 п.7.5 ст. 7
Закону - це дата здійснення першої з
подій - або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), або
дата отримання податкової накладної,
що засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Оскільки при переході права власності
на заставлене майно до кредитора - ТзОВ
«Карпати-Еко» не було передбачено
проведення оплати, датою виникнення
права ТзОВ «Карпати-Еко» на податковий
кредит є дата одержання податкової
накладної. Проте в порушення вимог п.7.2
ст.7 вказаного Закону, ТзОВ «Гостинне»
позивачу не було надано податкової
накладної.

Як передбачено п.п.7.2.6 ст.7 цього ж
Закону, у разі відмови з боку
постачальника товарів (послуг) надати
податкову накладну або при порушенні
ним порядку її заповнення отримувач
таких товарів (послуг) має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву зі скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум цього податку до
складу податкового кредиту.

20 вересня 2006 року відповідна заява була
подана ТзОВ «Карпати-Еко» до
Стрийської ДПІ разом з декларацією з
податку на додану вартість за серпень
2006 року, відповідно, саме ця заява є
підставою для включення сум податку до
податкового кредиту. Наведене повністю
спростовує висновки податкового
органу щодо того, що сума податку на
додану вартість була включена до
податкового кредиту без
підтверджуючих документів.

Що стосується твердження відповідача
про те, що на момент перерахування
коштів 29 червня 2006 року, ТзОВ
«Карпати-Еко» не було зареєстроване
платником податку на додану вартість,
суд апеляційної інстанції звертає
увагу на те, що оплату в сумі 2140819,53 грн.
згідно платіжного доручення № 1 від 29
червня 2006 року було проведено ним
виключно за відступлення прав за
кредитною угодою та забезпечувальними
договорами.

Вказана операція згідно Закону України
«Про податок на додану вартість» не є
об'єктом оподаткування ПДВ. Право на
податковий кредит виникло у позивача
не у зв'язку із перерахуванням
вищезазначених коштів та одержанням
права вимоги виконання зобов'язань, а
саме у зв'язку із зверненням права
власності на майно.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 06 липня 2006 року
по справі №1/693-15/237 за позовом ТзОВ
«Карпати-Еко» до ТзОВ «Гостинне» про
визнання права власності на майно, яке
набрало законної сили на момент
визначення суми податкового кредиту за
серпень 2006 року, було задоволено
позовні вимоги та визнано право
власності ТзОВ «Карпати-Еко» на спірне
майно.

Згідно Витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 11232771,
виданого КП Львівської обласної ради
«Стрийське міжрайонне бюро технічної
інвентаризації», право власності ТзОВ
«Карпати-Еко» було зареєстровано 14
липня 2006 року. Основні засоби, щодо яких
проведено звернення стягнення шляхом
прийняття у власність, були
оприбутковані на підприємстві 14 липня
2006 року. Відповідно до Свідоцтва № 18290877
про реєстрацію платника податку на
додану вартість, на момент
оприбуткування вказаного майна ТзОВ
«Карпати-Еко» було зареєстровано
платником податку на додану вартість, а
отже - мало право на включення сум
податку до податкового кредиту.

Вищенаведені обставини,
підтверджуються, зокрема, позицією ДПА,
викладеною в листах № 34727/6/16-1215-18 від 18
грудня 2001 року та №15062/7/16-1517-26 від 09
серпня 2006 року. Згідно вказаних листів,
незалежно від того, як відбувається
передача майна, добровільно чи
примусово, вона передбачає перехід
права власності на таке майно, тобто
являється поставкою товарів
відповідно до п.3.1 ст.З Закону України
«Про податок на додану вартість»;
покупець такого майна на дату
оприбуткування об'єкту, за наявності
податкової накладної, має право на
податковий кредит, а у випадку
ненадання податкової накладної-
повинен діяти згідно п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7
вказаного Закону.

Згідно з п.1.7 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
ДПА України від 10 серпня 2005 року № 327,
факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства
викладаються в акті невиїзної
документальної, виїзної планової чи
позапланової перевірок чітко,
обєктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Відповідно до п.2.3.4 вказаного Порядку,
не допускається відображення в акті
перевірки необґрунтованих даних, а
також субєктивних припущень
перевіряючи ми, які не мають
підтверджених доказів.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на фактичні обставини справи,
колегія суддів констатує, що податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Стрийському
районі Львівської області № /0 від
15 січня 2010 року - не відповідає вимогам
ч. 3 ст. 2 КАС України.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
постанова суду першої інстанції
ґрунтується на неповно, необ'єктивно і
всебічно не з'ясованих обставинах,
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198,
ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Карпати-Еко» задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2010 року в справі № 2а-7712/10/1370 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Карпати-Еко» до державної податкової
інспекції у Стрийському районі
Львівської області про скасування
податкового повідомлення-рішення -
задоволити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення держаної
податкової інспекції у Стрийському
районі Львівської області від 15 січня
2010 року № /0.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у випадку
коли, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС
України, складення постанови в повному
обсязі відкладено - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С. П. Нос

Судді:
В. В.
Клюба

А. І.
Рибачук

Постанову складено в повному обсязі 24
березня 2014 року