Справа № 1525/435/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"02" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/71525/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Мироненка О.В.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Савранської селищної
ради Савранського району Одеської
області, третя особа - ОСОБА_5 про
визнання рішень протиправними та
нечинними, за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на постанову Савранського
районного суду Одеської області від 21
червня 2012 року і ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2012 року, -

в с т а н о в и в:

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом, у якому просив
визнати протиправними та нечинними з
моменту ухвалення рішення Савранської
селищної ради Одеської області:

№ 416-XXIV від 26.10.2004 «Про надання у
власність земельної ділянки
ОСОБА_5»;

№ 417-XXIV від 26.10.2004 «Про затвердження
акта вибору земельних ділянок під
розміщення магазину ОСОБА_5»;

№ 417а-XXIV від 26.10.2004 «Про надання в оренду
земельної ділянки ОСОБА_5»;

№ 433-XXIV від 26.10.2004 «Про надання дозволу
на складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки на умовах
оренди ОСОБА_5 під розміщення магазину,
розташованого в АДРЕСА_1».

Також просив визнати, що йому належить
право власності на земельну ділянку
загальною площею 230 м2, яка розташована
в АДРЕСА_1».

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що спірними рішеннями
вирішено питання відносно земельної
ділянки, на якій розташовані придбані
ним на підставі договору
купівлі-продажу у Савранського
районного споживчого товариства
павільйони «ІНФОРМАЦІЯ_2» та
«ІНФОРМАЦІЯ_1», право власності на які
зареєстровано у Савранському БТІ.
Таким чином, вказував на те, що ці
рішення відповідача є перешкодою в
оформленні права користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані належні йому на праві
власності будівлі.

Постановою Савранського районного
суду Одеської області від 21 червня
2012 року, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23 жовтня 2012
року, позов задоволено. Визнані
протиправними та нечинними з моменту
ухвалення рішення Савранської
селищної ради Одеської області № 416-XXIV
від 26.10.2004 «Про надання у власність
земельної ділянки ОСОБА_5»; № 4 17-XXIV від
26.10.2004 «Про затвердження акта вибору
земельних ділянок під розміщення
магазину ОСОБА_5»; № 417а-XXIV від 26.10.2004
«Про надання в оренду земельної
ділянки ОСОБА_5»; № 433-XXIV від 26.10.2004 «Про
надання дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки на умовах оренди ОСОБА_5 під
розміщення магазину, розташованого в
АДРЕСА_1». В решті позовних вимог
провадження у справі закрито на
підставі пункту 1 частини 1 статті 157 КАС
України, оскільки їх не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить Вищий адміністративний суд
України рішення судів попередніх
інстанцій, які прийняті по суті
позовних вимог, скасувати.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що Савранською селищною
радою Одеської області прийняті
наступі рішення, які є предметом спору
у справі:

№ 416-XXIV від 26.10.2004 «Про надання у
власність земельної ділянки
ОСОБА_5»;

№ 417-XXIV від 26.10.2004 «Про затвердження
акта вибору земельних ділянок під
розміщення магазину ОСОБА_5»;

№ 417а-XXIV від 26.10.2004 «Про надання в оренду
земельної ділянки ОСОБА_5»;

№ 433-XXIV від 26.10.2004 «Про надання дозволу
на складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки на умовах
оренди ОСОБА_5 під розміщення магазину,
розташованого в АДРЕСА_1».

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив з наступного.

Частиною 1 статті 120 Земельного кодексу
України передбачено, що у разі набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду, що перебувають у
власності, користуванні іншої особи,
припиняється право власності, право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані ці об'єкти. До особи,
яка набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

За змістом частини 1 статті 72 КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Савранського районного суду
Одеської області від 01.02.2012 у справі
1525/53/2012, яке набрало законної сили,
задоволено позов ОСОБА_4 до
Савранського районного споживчого
товариства. Визнано дійсним договір
купівлі-продажу аукціонних основних
фондів підприємств і організацій
споживчої кооперації України від
24.12.2003, укладений між Савранським
районним споживчим товариством та
ОСОБА_4, предметом якого є павільйон
«ІНФОРМАЦІЯ_2», що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, розташований на
земельній ділянці 152 м2.. Визнано, що
ОСОБА_4 належить право власності на
павільйон «ІНФОРМАЦІЯ_2», який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
розташований на земельній ділянці 152 м2.
Визнано дійсним договір
купівлі-продажу аукціонних основних
фондів підприємств і організацій
споживчої кооперації України від
24.12.2003, укладений між Савранським
районним споживчим товариством та
ОСОБА_4, предметом якого є павільйон
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за
адресою АДРЕСА_2, розташований на
земельній площею 81,9 м2. Визнано, що
ОСОБА_4 належить право власності на
павільйон «ІНФОРМАЦІЯ_1», АДРЕСА_2,
розташований на земельній ділянці
площею 81,9м2.

На підставі вказаного судового рішення
Савранським БТІ за ОСОБА_4
зареєстровано право власності на
вказані павільйони.

Таким чином судами зазначено, що
вказані обставини є належними доказами
на підтвердження того, що ОСОБА_4 на
праві власності належать павільйони
«ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
розташовані у АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки відповідач не довів
правовірності прийняття спірних
рішень, суди прийшли до висновку про
визнання їх протиправними та
нечинними.

Судами зазначено, що Савранська
селищна рада Одеської області,
приймаючи спірне рішення від № 416-XXIV
від 26.10.2004 про надання у власність
ОСОБА_5 земельної ділянки, вирішила
також питання щодо вилучення її із
користування Савранського районного
споживчого товариства за заявою
останнього. Однак враховуючи
відсутність доказів на підтвердження
наявності вказаної заяви, з
урахуванням заперечень з боку цього
товариства та спростування ним факту
її написання, суд на підставі вимог
частини 3 статті 72 КАС України вказав
про відсутність сумнівів щодо
достовірності цих обставин.

Крім того, приймаючи це рішення, рада
порушила вимоги частини 4 статті 116
Земельного кодексу України, згідно з
якою передача земельних ділянок
безоплатно у власність громадян у
межах норм, визначених цим Кодексом,
провадиться один раз по кожному виду
використання. Таке твердження суд
обґрунтував тим, що відповідач своїм
рішенням № 414-аXXIV від 26.10.2004 вже вирішив
питання про надання у власність ОСОБА_5
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
розміром 84 м 2, що свідчить про те, що
вказана особа вже використала один раз
таке право щодо однієї ділянки. За
таких обставин вказано, що рішення від
№ 416-XXIV від 26.10.2004 є незаконним.

Посилаючись на порушення вимог щодо
складання акту вибору та обстеження
земельної ділянки, на підставі якого
селищною радою прийнято спірне рішення
№ 417-XXIV від 26.10.2004, суди дійшли висновку
про його незаконність.

Оскільки рішення селищної ради № 417а-XXIV
від 26.10.2004 прийнято на підставі заяви
ОСОБА_5 про надання їй земельної
ділянки в оренду з інформацією про те,
що до її складу входить земельна
ділянка Савранського районного
споживчого товариства під згаданими
павільйонами, судами вказано, що воно
порушує права позивача як власника цих
будівель, а тому є незаконним. З цих
саме підстав також судами визнано
незаконним рішення відповідача № 433-XXIV
від 26.10.2004.

З урахуванням описаного суди
попередніх інстанцій дійшли висновку,
що приймаючи спірні у цій справі
рішення Савранська селищна рада
Одеської області діяла не на підставі
та не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Однак колегія суддів вважає такі
висновки судів передчасним та таким, що
не ґрунтуються на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин справи.

Так, вирішуючи цей спір, суди виходили з
того, що спірними рішеннями
відповідача вирішено питання відносно
земельних ділянок, на яких розташовані
належні ОСОБА_4 на праві власності
майно, а тому надання їх ОСОБА_5 є
незаконним.

З рішення Савранського районного суду
Одеської області від 01.02.2012 вбачається,
що за позивачем визнано право
власності на павільйони, розташовані в
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Проте у рішенні Савранської селищної
ради Одеської області № 417а-XXIV від
26.10.2004 вказано про надання ОСОБА_5 в
оренду земельної ділянки, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1.

Однак при вирішенні вказаного спору
судами попередніх інстанцій вказані
розбіжності щодо адрес місць
розташування земельних ділянок
залишені поза увагою.

Крім того, у рішеннях ради № 416-XXIV від
26.10.2004, № 417-XXIV від 26.10.2004 взагалі не
вказано місце розташування та адреса
земельної ділянки, наданої ОСОБА_5 у
власність та затвердження акту вибору.

Рішення відповідача № 416-XXIV від 26.10.2004
та № 417а-XXIV від 26.10.2004 містять
виправлення у номерах, що викликає
сумнів у їх достовірності, і як
наслідок вони не можуть слугувати
належними доказами у справі.

Доказами в адміністративному
судочинстві, як визначено у статті 69
КАС України, є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Таким чином колегія суддів позбавлена
можливості зробити висновок відносно
того, чи порушують спірні у цій справі
рішення права позивача на земельні
ділянки, на яких розташовані належні
йому на праві власності павільйони.

Встановлення вказаних обставин
необхідне для вирішення питання про те,
чи діяла рада у вказаних
правовідносинах на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

З врахуванням того, що у справі
необхідно досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені у
судових рішеннях, вони підлягають
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно повно та всебічно з'ясувати
всі обставини справи, вірно
застосувати норми матеріального та
процесуального права, що регулюють
спірні правовідносини та ухвалити
законні і обґрунтовані рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС
України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити
частково.

Постанову Савранського районного суду
Одеської області від 21 червня 2012 року і
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23 жовтня 2012
року - скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: