Справа № 821/3775/13-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/3775/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Хом'якова В.В. Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Кравченко К.В. та
Вербицької Н.В.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 20
листопада 2013 року по справі за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у м.Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 (далі ФОП) звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області (далі
ДПІ) про скасування податкових
повідомлень-рішень ДПІ від 26 червня 2013
року за № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування у сумі 21143,22 грн., з
яких за основним платежем - 16914,72 грн., за
штрафними санкціями - 4228, 50 грн., та за
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання зі сплати податку на
додану вартість у сумі 27645,83 грн., з яких
збільшено за основним платежем - 22116,66
грн., за штрафними санкціями - 5529,17 грн..

В обґрунтування позовних вимог
зазначалося, що в господарських
відносинах з ПП "АФ Астарта" позивач
діяв з належною обачністю та
обережністю, сторони правочину не
порушували існуючий порядок та
здійснення підприємницької
діяльності, дії щодо вчинення
правочинів були спрямовані на реальне
настання наслідків обумовлених ними в
правочинах, а тому акту перевірки були
здійсненні в порушення норм чинного
законодавства, що відповідно свідчить
про протиправність оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року в задоволенні позовних вимог
було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ФОП
було подано апеляційну скаргу, в якій
зазначається, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДПІ була проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка ФОП
питань взаємовідносин з ПП "АФ Астарта"
за липень 2011 року, за наслідками якої
складено акт за №2841/17.2/НОМЕР_1 від 03
червня 2013 року.

Наведеним актом встановлені порушення
позивачем пунктів 198.3, 198.6 статті 198,
пункту 177.2 статті 177, підпункту 14.1.27
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України (далі ПК України), що призвело
до заниження податку на додану
вартість на суму 22116,66 грн. за липень 2011
року та податку з доходів фізичних осіб
на суму 16914,72 грн. за 2011 рік.

За висновками перевірки відповідачем
були прийняті податкові
повідомлення-рішення від 26 червня 2013
року за № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування у сумі 16914,72 грн. і
за штрафними санкціями 4228,50 грн., та за
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання зі сплати податку на
додану вартість у сумі 22116,66 грн. і за
штрафними санкціями 5529,17 грн..

Не погоджуючись з вказаними висновками
ФОП звернувся із скаргою про перегляд
та скасування вищезазначених рішень до
контролюючого органу вищого рівня.
Рішенням про результати розгляду
первинної скарги від 30 серпня 2013 року
за № 2597/10/21-22-10-02-06 Головним управлінням
Міндоходів у Херсонській області
залишено вищезазначені податкові
повідомлення - рішення без змін, а
скаргу ФОП без задоволення.

Винесення зазначених податкових
повідомлень-рішень і стало підставою
для звернення ФОП з позовом до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи у
задоволенні вимог, суд першої
інстанції виходив з відсутності у ПП
"АФ "Астарта" приміщення для здійснення
господарської діяльності, трудових
ресурсів, обладнання та витратних
матеріалів для здійснення
господарських операцій, таких самих
умов не було і у позивача. З договору,
укладеного між позивачем та ПП "АФ
Астарта" вбачається, що він є
неукладеним, оскільки зміст договору
не дає розуміння про виконання яких
робіт домовились сторони; умови
договору невизначені, відсутні суттєві
умови для такого виду договору, як
найменування вагового обладнання, або
асортимент, кількість або обсяг, назва,
вартість обладнання, вартість робіт по
поставці та налагоджуванню обладнання,
місце виконання робіт, кошторис, умови
доставки, види розрахунків тощо.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Відповідно до п.177.1 ст.177 ПК України
доходи фізичних осіб-підприємців,
отримані протягом календарного року
від провадження господарської
діяльності, оподатковуються за
ставками, визначеними в пункті 167.1
статті 167 цього Кодексу.

Згідно п.177.2 цієї статті ПК України
об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Положеннями п.177.4. ст.177 ПК України
передбачено, що до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно п.138.2 ст.138 (розділ ІІІ) ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 ст.139 ПК України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Крім того, відповідно до п.198.1. ст.198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг, отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України.

Згідно п.198.3. ст.198 ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з, на ряду з іншим, придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

На підтвердження правомірності
формування податкового кредиту та
витрат ФОП, на ряду з іншими
документами, надано до суду договір,
укладений між ПП "АФ Астарта" та ФОП від
01 травня 2011 року за №ДГ-000040, відповідно
до умов якого ПП "АФ Астарта"
зобов'язується поставити та налагодити
вагове обладнання терміном до 31 грудня
2011 року, а позивач зобов'язується
прийняти та оплатити товар.

В якості доказів виконаних робіт
позивачем було надано акти
здачі-приймання робіт (послуг) від 01
липня 2011 року за № ОУ-000024 на суму 50000
грн., за № ОУ-0000025 від 07 липня 2011 року на
суму 22700 грн., за № ОУ-0000026 від 18 липня 2011
року на суму 60000 грн., з аналізу яких не
вбачається конкретної назви, кількості
та обсягу поставлених товарів та
наданих послуг позивачу, їх вартості, а
вказано лише загальну назву
"постачання та налагоджування
обладнання".

Крім того, відповідно до п.4.2 та 4.3
вказаного договору приймання за якістю
та кількістю товару відбувається в
пункті призначення, а товар
супроводжується свідоцтвом про якість,
проте, ані в актах здачі-приймання
робіт (послуг), ні в інших матеріалах не
зазначено місце приймання товару,
пункт призначення та немає свідоцтва
про якість, передбаченого договором.

Також, з урахування специфіки
поставленого товару, який призначений
для модернізації ваг
вантажопідйомністю 30-40 тон, в
матеріалах справи відсутні будь-які
відомості щодо транспортування
поставленого товару, зокрема, яким
чином він був доставлений, відсутні
прізвище та інші особисті дані водія,
державний номер та назва транспортного
засобу, шляховий лист,
товарно-транспортні накладні, якщо
вагове обладнання доставлялось
автомобільним транспортом, за чий
рахунок та інші відомості, необхідні
для підтвердження фактичного
виконання договору. Також, в п.1.1
вказаного договору зазначено, що
продавець зобов'язується не лише
поставити вагове обладнання, а й
повинен надати послуги з його
налагодження, проте, позивачем не
надано жодних відомостей стосовно
налагодження вказаного обладнання
(особисті дані працівника з
налагодження, характер, обсяг та місце
надання відповідних послуг), в тому
числі при подальшому перепродажу
такого вагового обладнання своїм
контрагентам.

Відповідно до п.198.6. ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.201.10. ст.201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Положеннями п.201.1 ст.201 ПК України
встановлено обов'язкові реквізити, що
зазначаються у податковій накладній в
окремих рядках, до яких, зокрема,
належать: опис (номенклатура)
товарів/послуг та їх кількість, обсяг,
вид цивільно-правового договору. Разом
з тим, з наданих накладних не
вбачається опису конкретних наданих
послуг та поставлених товарів, рівно як
і відсутні кількість та обсяги товарів
та послуг. Також, в графі "вид
цивільно-правового договору" зазначено
- договір про надання послуг, проте, в
стовбці "номенклатура постачання
товарів, послуг продавця" вказано не
тільки послуги з налагоджування
вагового обладнання, а й його
постачання, що суперечить характеру
цивільно-правового договору (про
надання послуг) та не відповідає
вимогам п.201.1 ст.201 ПК України.

Окрім іншого, на підтвердження своєї
правової позиції та подальшого
використання отриманого товару ФОП
було надано договори постачання,
установки і наладки вагового
обладнання, укладені зі своїми
контрагентами, зокрема договір від 18
травня 2011 року за №6 з СБК "Світанок" та
від 04 червня 2011 року за №14/06 з ТОВ
"Обрій" на постачання, установку і
наладку вагового устаткування А12ЕН3С3
(контролер А12Е-1 шт., тензодатчик НЗ-СЗ-200
кг-3В-1 шт. та тяга монтажна-2 шт.) для
модернізації механічних автомобільних
вагів, п.5.1.1. яких встановлено, що ФОП
зобов'язаний провести постачання,
установки і наладки комплекту
устаткування в 10-ти денний термін з дня
підписання наведених договорів, тобто,
до 28 травня 2011 року та до 14 червня 2011
року відповідно.

Разом з тим, з актів здачі-приймання
робіт (послуг) вбачається, що товари,
які були за твердженням ФОП
перепродані СБК "Світанок", ТОВ "Обрій"
та повинні бути поставлені їм до 28
травня 2011 року та до 14 червня 2011 року,
були отримані самим позивачем лише в
період з 01 липня 2011 року по 18 липня 2011
року, що, в свою чергу, унеможливлює
здійснення таких поставок на користь
вказаних контрагентів та не може
вважатися доказом використання
вказаних товарів у господарській
діяльності ФОП.

Отже, враховуючи всю сукупність
доказів у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що надані
позивачем первинні документи не
підтверджують фактичне здійснення
господарських правовідносин позивача
з ПП "АФ Астарта", суперечать один
одному та, відповідно, не підтверджують
правомірність формування витрат, які
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою-підприємцем, та
податкового кредиту.

При цьому колегія суддів вважає, що
наявність укладеного між учасниками
господарської операції
цивільно-правового договору або
відсутність доказів визнання такого
договору недійсним або нікчемним, сама
по собі не свідчить про реальність
вчинення відповідної господарської
операції, якщо фактичне виконання цієї
господарської операції не
підтверджена відповідними, належним
чином оформленими первинними
документами.

Отже, постанова суду першої інстанції
викладена достатньо повно, висновки
обґрунтовані з посиланням на конкретні
норми Законів України та відповідають
чинному законодавству.

Доводи ФОП, викладені у апеляційній
скарзі, за змістом ідентичні
викладеним в адміністративному позові
доводам, зазначених висновків суду не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
невірному трактуванні норм
матеріального права.

За таких обставин, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 20
листопада 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик Суддя:
Суддя: К.В. Кравченко Н.В. Вербицька