Справа № 1609/5851/12
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний
адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 р. Справа № 1609/5851/12

Головуючий 1 інстанції: Самсонова
О.А.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Філатов Ю.М., Суддя Тацій Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Полтави
та ОСОБА_2 на постанову Київського
районного суду м. Полтави від 13.02.2014р. по
справі № 1609/5851/12

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України
в Київському районі м. Полтави

треті особи Апеляційний суд
Полтавської області, Державна судова
адміністрація України

про визнання дій протиправними та
зобов`язання здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка, ОСОБА_2, звернулася до
Київського районного суду м. Полтави з
позовною заявою, в якій просила визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України Київського
району м. Полтави щодо відмови у
перерахунку її щомісячного довічного
грошового утримання; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання ОСОБА_2, виплачувати їй
щомісячне довічне грошове утримання у
розмірі 90 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, починаючи з 01.01.12 р.

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 13.02.14 р. по справі №
1609/5851/12 позов був задоволений частково:
визнані неправомірними дії УПФУ у
Київському районі м. Полтави про
відмову у проведенні перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання з 01.07.12 р., зобов'язано УПФУ у
Київському районі м. Полтави провести
ОСОБА_2 перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання у
розмірі 80% грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді, з
урахуванням максимального розміру,
встановленого ч. 5 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» (в
редакції Закону України від 08.07.11 р. №
3668-УІ) за період з 01.07.12 р. по 31.12.12 р.

Відповідач не погодився з судовим
рішенням та подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Київського районного суду м. Полтави
від 13.02.14 р. по справі № 1609/5851/12 та
прийняти нову постанову про відмову у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
законодавства з мотивів, наведених в
апеляційній скарзі.

Позивачка також не погодилася з
рішенням суду першої інстанції та
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Київського районного суду м. Полтави
від 13.02.14 р. по справі № 1609/5851/12 та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Позивач письмові заперечення на
апеляційну скаргу відповідача не
надав.

Відповідач надав письмові заперечення
на апеляційну скаргу позивача, в яких
просив залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Сторони по справі в судове засідання
суду апеляційної інстанції не
з'явилися, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду, дослідивши
доводи апеляційних скарг, заперечення
на апеляційну скаргу позивача, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивачка працювала на
посаді судді Апеляційного суду
Полтавської області, з якої звільнена
05.11.10 р. на підставі постанови Верховної
Ради України № 2596-VI від 07.10.10 р. у
відставку (а.с.6). Після виходу у
відставку з 05.11.10 р. позивачці було
призначене та виплачувалося щомісячне
довічне грошове утримання судді
відповідно ст. 43 Закону України «Про
статус суддів» в розмірі 90% заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді в сумі 8474,76 грн.

Позивачка перебуває на обліку в УПФУ
Київського району м. Полтави та отримує
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці. Станом на 01.01.12 р.
розмір щомісячного довічного
грошового утримання позивачки
становив 8529,0 грн., в т.ч.: 8474,76 грн. -
розмір щомісячного довічного
грошового утримання, 54,24 грн. -
фіксований розмір індексації пенсії.
Після цього перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
позивачці не проводився.

Також судом встановлено, що 01.06.12 р.
ОСОБА_2 звернулася до відповідача із
заявою про перерахунок розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, додавши
довідку про розмір грошового утримання
працюючого судді відповідної посади №
02-05/276 від 29.05.12 р. Листом Управління №
172/Н-02 від 18.06.12 р. позивачка була
повідомлена про відмову їй у
перерахунку довічного грошового
утримання з посиланням на те, що
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» № 2453 від 07.07.10 р. не
передбачений перерахунок довічного
грошового утримання суддям у
відставці, окрім суддів
Конституційного Суду України.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що відповідач зобов'язаний провести
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання позивачці в
розмірі 80% заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді, за період
з 01.07.12 р. по 31.12.12 р.

В доводах апеляційної скарги
відповідач по справі, посилаючись на
приписи п. 4 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», зазначав,
що перерахунок призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання здійснюється з усієї суми
заробітної плати діючих суддів
Конституційного Суду України з дня
виникнення права на відповідний
перерахунок, що на думку апелянта,
свідчить про те, що проведення
перерахунку суддям інших судів, крім
суддів Конституційного Суду України,
даним Законом не передбачено.

Колегія суддів зазначає, що у ч. 1 ст. 126
Конституції України закріплено
положення, згідно з яким незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.
Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у ч. 1
ст. 126 Конституції України, є надання їм
за рахунок держави матеріального і
соціального захисту, до яких, зокрема,
відноситься і щомісячне довічне
грошове утримання. При прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу передбачених законом
гарантій самостійності судів,
незалежності та правової захищеності
суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.10 р.
Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

В ч. 1 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
встановлено, що судді, який вийшов у
відставку, при досягненні пенсійного
віку виплачується пенсія на умовах,
передбачених ст. 37 Закону України «Про
державну службу», або за його вибором,
щомісячне довічне грошове утримання, а
згідно ч. 3 ст. 138 Закону, щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80%
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання, збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90% заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. У разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок (ч. 4 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно ст. 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» суддівська
винагорода складається з посадового
окладу та доплат за вислугу років,
перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці. Таким чином, розмір довічного
грошового утримання безпосередньо
пов'язаний із розміром заробітної
плати суддів відповідних судів.

Як зазначив Конституційний Суд
України у мотивувальній частині
рішення № 18-рп/2011 від 14.12.11 р., щомісячне
довічне грошове утримання судді є
самостійною гарантією незалежності
судді та складовою його правового
статусу. Правова природа щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та щомісячного грошового
утримання працюючого судді є
однаковою, а самі ці поняття -
однорідними та взаємопов'язаними.
Щомісячне грошове утримання судді,
який, маючи право на відставку,
продовжує працювати на посаді судді,
встановлюється у зв'язку з виконанням
ним своїх обов'язків щодо здійснення
незалежного, неупередженого та
справедливого правосуддя, а щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці є належним утриманням цього
судді після припинення виконання ним
своїх професійних обов'язків та
особливою формою його соціального
забезпечення.

Норми ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
безпосередньо пов'язують виплату
довічного грошового утримання судді у
відставці з грошовим утриманням судді,
який працює на посаді, яку займав
позивач до виходу у відставку, що
зумовлює проведення перерахунку
довічного грошового, утримання судді у
відставці при зміні розміру
суддівської винагороди працюючого
судді.

Щодо тверджень відповідача про те, що
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» проведення перерахунку
довічного грошового утримання судді
передбачено виключно для суддів
Конституційного Суду України, колегія
суддів зазначає, що відповідно ст. 3
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» суди загальної
юрисдикції утворюють єдину систему
судів. Єдиним органом конституційної
юрисдикції в Україні є Конституційний
Суд України.

Як встановлено положеннями ч. 4 ст. 17
вказаного Закону, єдність системи
судів загальної юрисдикції
забезпечується, зокрема: єдиними
засадами організації та діяльності
судів; єдиним статусом суддів; єдиним
порядком організаційного забезпечення
діяльності судів; фінансуванням судів
виключно з Державного бюджету України,
а ст. 51 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» визначено, що суддею є
громадянин України, який відповідно
Конституції України та цього Закону
призначений чи обраний суддею, займає
штатну суддівську посаду в одному з
судів України і здійснює правосуддя на
професійній основі. Судді в Україні
мають єдиний статус незалежно від
місця суду в системі судів загальної
юрисдикції чи адміністративної посади,
яку суддя обіймає в суді. Згідно ч. 5 ст.
109 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» за суддею, звільненим за
його заявою, про відставку,
зберігається звання судді та гарантії
недоторканності, встановлені для судді
до його виходу у відставку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судді, які працюють або
працювали у системі судів загальної
юрисдикції, не повинні ставитись у менш
вигідне становище в питаннях
пенсійного забезпечення, а саме
нарахування та виплати довічного
грошового утримання судді у відставці,
порівняно із суддями Конституційного
Суду України.

У відповідності до ст. 6.4 Європейської
хартії про статус суддів суддя, що
досяг встановленого законом віку для
виходу у відставку з суддівської
посади, яку займав протягом певного
часу, повинен отримувати пенсію по
виходу у відставку, рівень якої повинен
бути як можна ближче до рівня останньої
заробітної плати в якості судді.

В ст. 5 КАС України передбачено
здійснення судочинства відповідно як
до Законів України, так і міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.
Відповідно ст. 8 Конституції України в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. За змістом ст. 17
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» єдність системи судів
загальної юрисдикції забезпечується,
зокрема, вирішенням питань внутрішньої
діяльності судів органами
суддівського самоврядування.

Згідно п. 6 рішення Ради Суддів України
№ 18 від 23.03.12 р. за результатами
розгляду звернень суддів у відставці
щодо їх права на перерахунок довічного
грошового утримання, вважається
наявним у них таке право відповідно ч. 3
ст. 138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів». При цьому слід
запровадити порядок на рівні Державної
судової адміністрації України та
Пенсійного фонду України, за яким під
грошовим утриманням судді, який працює
на відповідній посаді, слід вважати
єдиний рівень по державі для суддів
відповідної інстанції.

Що стосується доводів апеляційної
скарги позивача, колегія суддів
зазначає, що призначення та
нарахування щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
проводиться згідно вимог ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07.07.10 р. Відповідно ч. 3
вказаної норми щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80% грошового утримання судді, з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.11 р. -
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, який
працює на відповідній посаді. При
цьому, Закон України «Про судоустрій і
статус суддів» не пов'язує визначення
розміру щомісячного довічного
грошового утримання судді із розміром
заробітної плати, яку суддя отримував
до виходу у відставку.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що при вирішенні
даного спору підлягає застосуванню ч. 3
ст. 138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» (в редакції Закону
станом на 01.01.12 р.). Наведені обставини
свідчать про безпідставність
тверджень позивача щодо розміру
щомісячного довічного грошового
утримання суді у відставці, а саме - в
розмірі 90% грошового утримання
працюючого судді на відповідній
посаді, оскільки змінивши умови оплати
праці суддів та збільшивши її,
законодавець ч. 3 ст. 138 Закону № 2453-VІ (в
редакції Закону станом на 01.01.12 р.)
передбачив, що довічне грошове
утримання судді у відставці
виплачується в розмірі 80% із заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді.

Внаслідок прийняття Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
змінено умови та збільшено розмір
матеріального забезпечення працюючим
суддям та, як наслідок, щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці. Таким чином, фактично
звуження змісту та обсягу статусу
суддів не відбулося.

При цьому колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо того, що права позивачки
необхідно захистити з 01.07.12 р., оскільки
01.06.12 р. ОСОБА_2 звернулася до
відповідача із заявою про перерахунок
розміру щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
додавши довідку про розмір грошового
утримання працюючого судді
відповідної посади № 02-05/276 від 29.05.12 р.
починаючи з 01.01.12 р., так як у зазначеній
довідці вказана заробітна працюючого
судді Апеляційного суду Полтавської
області станом на 01.01.12 р. і саме з цього
моменту у позивачки виникло право на
перерахунок призначеного їй довічного
грошового утримання на підставі ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів».

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що постанова
Київського районного суду м. Полтави
від 13.02.14 р. по справі № 1609/5851/12 прийнята
у відповідності до норм чинного
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для її скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 209,
254 КАС України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Полтави та ОСОБА_2 на
постанову Київського районного суду м.
Полтави від 13.02.14 р. по справі № 1609/5851/12 -
задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м.
Полтави від 13.02.14 р. по справі № 1609/5851/12 -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Полтави провести ОСОБА_2 перерахунок
щомісячного грошового утримання в
розмірі 80% грошового утримання
працюючого судді на відповідній посаді
згідно довідки Апеляційного суду
Полтавської області № 02-05/276 від 29.05.12 р.,
та здійснити відповідні виплати за
період з 01.01.12 р. по 31.12.12 р.

В іншій частині в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська
Н.С.Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М.
Тацій Л.В.