Справа № 164/370/14-а
Суддя: Невар О. В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 164/370/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 квітня 2014 року
Маневицький районний суд Волинської
області

в складі: головуючого - судді
Невара О.В.,

при секретарі
Долі О.І.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Маневичі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора
дорожньо-патрульної служби
стаціонарного поста № 2 управління
Державної автомобільної інспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області
Козел Івана Вікторовича про визнання
дій протиправними та скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення у виді
штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
інспектора ДПС стаціонарного поста № 2
УДАІ УМВС України у Волинській області
Козел І.В. про визнання дій
протиправними та скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення у виді штрафу. Свої вимоги
обґрунтував тим, що постановою серії
ПС1 № 017784 від 4.03.2014 року його визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді 425 гривень штрафу. Відповідно до
вказаної постанови ОСОБА_1 4.03.2014 року, о
9-й год. 30 хвилин, на 72 км автодороги
Луцьк-Любешів-КПП Дольськ (Р-14), керував
автомобілем „Renault Master", реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1, не включивши
ближнє світло фар. З вказаною
постановою про притягнення його до
адміністративної відповідальності та
накладення адміністративного
стягнення у виді штрафу позивач не
погоджується, оскільки вважає, що вона
не відповідає фактичним обставинам
справи та діючому законодавству, а тому
просив суд визнати дії інспектора ДПС
стаціонарного поста № 2 УДАІ УМВС
України у Волинській області Козел І.В.
щодо притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього
адміністративного стягнення у виді 425
гривень штрафу протиправними та
скасувати постанову серії ПС1 № 017784 від
4.03.2014 року за відсутності в його діях
складу правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі з підстав, викладених у поданій
до суду заяві, просив визнати дії
інспектора ДПС стаціонарного поста № 2
УДАІ УМВС України у Волинській області
Козел І.В. щодо притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього
адміністративного стягнення у виді 425
гривень штрафу протиправними та
скасувати постанову серії ПС1 № 017784 від
4.03.2014 року за відсутності в його діях
складу правопорушення.

Відповідач - інспектор ДПС
стаціонарного поста № 2 УДАІ УМВС
України у Волинській області Козел І.В.
в судове засідання не з'явився і не
повідомив суд про причини неявки, хоча
завчасно у встановленому законом
порядку повідомлявся судом про час і
місце розгляду справи.

Заслухавши думку позивача ОСОБА_1 щодо
можливості розгляду справи у
відсутності інспектора ДПС
стаціонарного поста № 2 УДАІ УМВС
України у Волинській області Козел І.В.,
проаналізувавши матеріали справи в їх
сукупності, суд ухвалив - проводити
розгляд справи у відсутності
відповідача.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові докази, суд вважає,
що позов підставний і підлягає до
задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
4.03.2014 року відносно позивача було
винесено постанову серії ПС1 № 017784 від
4.03.2014 року про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього
адміністративного стягнення у виді 425
гривень штрафу. З вищезазначеної
постанови вбачається, що 4.03.2014 року, о
9-й год. 30 хвилин, на 72 км автодороги
Луцьк-Любешів-КПП Дольськ (Р-14), ОСОБА_1
керував автомобілем „Renault Master",
реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, не
включивши ближнє світло фар.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 62 Конституції України
обвинувачення не може грунтуватись на
доказах, одержаних незаконним шляхом, а
також на припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Відповідно до п. 24 постанови ПВС
України від 23 грудня 2005 року № 14 „Про
практику застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки дорожнього руху
та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті" зміст постанови повинен
відповідати вимогам, передбаченим
статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема,
необхідно зазначити докази, на яких
базується висновок про вчинення особою
адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

З матеріалів позовної заяви, пояснень
позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні
встановлено, що позивач після зупинки
його автомобіля працівниками ДПС ДАІ
заперечував, що ним 4.03.2014 року було
вчинено правопорушення, передбачене ч.
2 ст. 122 КУпАП, вказуючи на те, що він
рухався автомобілем „Renault Master",
реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з
включеним ближнім світлом фар. Не
оспорює, що протокол про
адміністративне правопорушення було
складено, а постанову про притягнення
до адміністративної відповідальності
у виді штрафу винесено в його
присутності. Крім того, додав, що ніяких
очевидців порушення ним вимог ПДР
працівники ДПС ДАІ йому не представили,
а зроблений ними відеозапис, на думку
позивача, не є належним доказом,
оскільки зафіксований технічним
засобом, який не входить до переліку
технічних засобів, що мають
використовуватися в підрозділах ДАІ
для виявлення та фіксування порушень
ПДР. Об'єктивність пояснень позивача
ОСОБА_1 підтверджується дослідженими
судом протоколом про адміністративне
правопорушення серії АБ2 № 123494 від
4.03.2014 року, постановою в справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 017784 від 4.03.2014 року.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при
накладенні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, однак при винесенні
відносно позивача постанови цього
зроблено не було.

Встановлені в ході судового
розгляду справи обставини не були
спростовані відповідачем, суду не було
представлено жодних доказів в
підтвердження обставин, викладених в
постанові по справі про
адміністративне правопорушення, як і
не надано доказів правомірності
застосування відеокамери, на яку був
здійснений запис руху автомобіля
позивача з порушенням вимог ПДР.

Відповідно до наказу МВС України № 33
від 1.03.2010 року „Про затвердження
Переліку технічних засобів, що
використовуються в підрозділах
Державтоінспекції МВС для виявлення та
фіксування порушень правил дорожнього
руху" до спеціальних технічних засобів,
які працюють в автоматичному режимі,
що мають функції фото- і кінозйомки,
відеозапису відносяться вимірювач
швидкості радіолокаційний
відеозаписувальний „ВИЗИР" з
активованою функцією „автоматичний
режим" модифікації „ВИЗИР 03", вимірювач
швидкості радіолокаційний з
фотофіксацією „АРЕНА", лазерний
вимірювач швидкості транспортних
засобів „TruCAM". Перелік спеціальних
технічних засобів, які працюють в
автоматичному режимі, що мають функції
фото- і кінозйомки та відеозапису,
вказаних у даному наказі, є вичерпним.

Згідно п.п. 19.1, 19.2 наказу МВС України №
111 від 27.03.2009 року „Про затвердження
Інструкції з питань діяльності
підрозділів дорожньо-патрульної
служби Державтоінспекції МВС"

технічні засоби для визначення
швидкості руху, фіксації порушень ПДР,
складові частини системи
відеофіксації транспортних засобів з
розпізнаванням номерних знаків,
прилади для виявлення підробок у
документах застосовуються згідно з
інструкціями про порядок їх
використання. Працівники підрозділів
ДПС, яким видані технічні засоби та
прилади, персонально відповідають за
їх цілісність та працездатність.
Забороняється застосування технічних
засобів та приладів, які не
сертифіковані, не сертифіковані в
Україні у разі якщо вони підлягають
сертифікації відповідно до чинного
законодавства та які не пройшли
метрологічної повірки або мають
свідоцтво про таку повірку, термін дії
якого минув, а також передавати такі
прилади для користування
безпосередньо на маршруті
патрулювання без здійснення контролю
командиром підрозділу результатів
роботи приладу за зміну.

Відповідно до п. 21 ст. 11 Закону
України „Про міліцію" міліції для
виконання покладених на неї обов'язків
надається право: використовувати
передбачені нормативно-правовими
актами технічні засоби, в тому числі
засоби фото- і відеоспостереження, для
виявлення та фіксування порушень
правил дорожнього руху.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виходячи з наведеного, суд вважає,
що інспектор ДПС стаціонарного поста №
2 УДАІ УМВС України у Волинській
області Козел І.В. вийшов за межі своїх
повноважень, встановлених законом, а
тому зроблений ним запис на
відеокамеру не може братись до уваги як
доказ у даній справі.

Разом з тим, зі змісту протоколу
про адміністративне правопорушення
серії АБ2 № 123494 від 4.03.2014 року
встановлено, що у відповідача відсутні
інші докази порушення позивачем ПДР,
так як порушення не зафіксоване
свідками, а також не підтверджене
будь-якими іншими доказами.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, має право:
знайомитися з матеріалами справи,
давати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання; при розгляді
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката, іншого фахівця у
галузі права, який за законом має право
на надання правової допомоги особисто
чи за дорученням юридичної особи,
виступати рідною мовою і користуватися
послугами перекладача, якщо не володіє
мовою, якою ведеться провадження;
оскаржити постанову по справі. Справа
про адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Разом з тим, як встановлено судом,
очевидці вчинення ОСОБА_1 порушення
вимог ПДР відсутні, пояснення позивача,
який заперечував факт вчинення ним
правопорушення, та його доводи щодо
непричетності до його вчинення
працівником ДПС ДАІ Козел І.В. взяті до
уваги не були, їх не було спростовано в
ході розгляду справи, як і не дано їм
оцінки при винесенні постанови, тобто
не було повно та всебічно з'ясовано
обставини вчинення правопорушення, що
свідчить про передчасність та
необґрунтованість висновку інспектора
ДПС ДАІ про вчинення ОСОБА_1
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122
КУпАП, та його недоведеність.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Для захисту прав,
свобод та інтересів особи цим Кодексом
та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови. В разі пропуску
зазначеного строку з поважних причин
цей строк за заявою особи, щодо якої
винесено постанову, може бути
поновлено органом (посадовою особою),
правомочним розглядати скаргу.
Позивачем ОСОБА_1 подано позов до суду
про скасування постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності у виді штрафу
протягом 10 днів з дня винесення
постанови.

Таким чином, проаналізувавши зібрані
та досліджені в судовому засіданні
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що слід визнати дії
інспектора ДПС стаціонарного поста № 2
УДАІ УМВС України у Волинській області
Козел І.В. щодо притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього
адміністративного стягнення у виді 425
гривень штрафу протиправними та
скасувати постанову серії ПС1 № 017784 від
4.03.2014 року інспектора ДПС
стаціонарного поста № 2 УДАІ УМВС
України у Волинській області Козел І.В.
про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього
адміністративного стягнення у виді 425
гривень штрафу.

Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 14, 71, 86, 94, 158-159, 161-163,
167, 171-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, ст.ст. 7, 33, 254, 256, 268,
276, 280, 287-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати дії інспектора
дорожньо-патрульної служби
стаціонарного поста № 2 управління
Державної автомобільної інспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області
Козел Івана Вікторовича щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП
ОСОБА_1, жителя АДРЕСА_1 та накладення на
нього адміністративного стягнення у
виді 425 (чотириста двадцять п'ять)
гривень штрафу протиправними.

Постанову серії ПС1 № 017784 від 4 березня
2014 року інспектора дорожньо-патрульної
служби стаціонарного поста № 2
управління Державної автомобільної
інспекції управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області Козел Івана Вікторовича про
притягнення до адміністративної
відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП
ОСОБА_1, жителя АДРЕСА_1 та накладення на
нього адміністративного стягнення у
виді 425 (чотириста двадцять п'ять)
гривень штрафу - скасувати.

Постанова є остаточною і апеляційному
оскарженню не підлягає.

Суддя: