Справа № 1305/1890/12,2а-441/5/13
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року Справа № 876/9848/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кухтея Р.В.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника третіх осіб
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Городоцького районного суду
Львівської області від 13 травня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Городоцької міської ради Львівської
області, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання протиправним та
скасування рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 27.09.2012 року звернулося в суд з
адміністративним позовом до
Городоцької міської ради Львівської
області, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, в якому. уточнивши позовні
вимоги, просив визнати протиправними
та скасувати:

ухвалу Городоцької міської ради
народних депутатів від 17 січня 1992 року
«Про створення заїзду до житлових
будинків по АДРЕСА_5» в частині
вилучення із землекористування ОСОБА_1
40 кв.м. земельної ділянки, виділеної під
будівництво житлового будинку по
АДРЕСА_1, для створення заїзду до
житлових будинків ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 та
ОСОБА_8 по АДРЕСА_3;

рішення Городоцької міської ради
Львівської області №1222 від 22 квітня 2005
року «Про створення заїзду до садиб
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з АДРЕСА_5» в частині
створення заїзду до садиб ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 з АДРЕСА_5 згідно проекту та
вилучити для суспільних потреб із
землекористування ОСОБА_1 частину
земельної ділянки площею 40 кв.м.;

рішення Городоцької міської ради
Львівської області №441 від 30 серпня 2011
року «Про заяву ОСОБА_4, ОСОБА_3 щодо
вирішення проблеми заїзду до
присадибних земельних ділянок
відповідно по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3».

В позовній заяві зазначає, що вилучення
у нього Городоцькою міською радою 40
кв.м. земельної ділянки, виділеної під
будівництво житлового будинку по
АДРЕСА_1, для створення заїзду до
житлових будинків третіх осіб без
його, позивача, згоди є порушенням
вимог Земельного кодексу України.

Про оскаржені рішення узнав у липні 2012
року при розгляді Городоцьким районним
судом позову третіх осіб про усунення
перешкод в користуванні заїздом.

Постановою Городоцького районного
суду Львівської області від 13 травня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його
в апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить рішення суду першої
інстанції скасувати і прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити з
підстав порушення норм матеріального
права.

Апелянт зазначає, що оскарженими
рішеннями порушено норми Земельного
кодексу України, оскільки міська рада
вилучила без його згоди спірні 40 кв.м.
земельної ділянки,

Крім того, ці рішення порушують вимоги
ДБН,пожежні норми, відповідно до яких
проїзд до будинків який хочуть
облаштувати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 буде
проходити менш як 1,6 м. від вікон
житлового будинку третьої особи
ОСОБА_5, а також на спірній земельній
ділянці знаходиться підземний
газопровід на глибині 1 м., що виключає
можливість її використання для проїзду
автомобільного транспорту.

Судом першої інстанції також не
враховано, що генеральним планом не
передбачено заїзду через земельну
ділянку позивача, а вилучення спірної
земельної ділянки не є задоволенням
суспільних потреб, а третіх осіб.

При апеляційному розгляді позивач,
його представник та третя особа ОСОБА_5
вимоги апеляційної скарги підтримали з
зазначених в ній підстав.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх
представник вимоги апеляційної скарги
заперечили, вважаючи ухвалене рішення
законним та обґрунтованим і доповнили,
що оскаржувані рішення ніким не
виконані, проїзду до їх будинку через
земельну ділянку позивача та ОСОБА_5 не
існує до даного часу.

Представник відповідача в судове
засідання не з»явився, що не
перешкоджає розгляду справи
відповідно до ч.4 ст.196 КАС України за
його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, дослідивши наявні в
справі матеріали та доводи апеляційної
скарги у їх сукупності, колегія суддів
приходить до переконання, що подану
апеляційну скаргу слід задовольнити, а
постанову суду першої інстанції
скасувати з таких підстав.

З матеріалів справи видно, що рішенням
виконавчого комітету Городоцької
міської ради Львівської області №390
від 13.08.1987 року ОСОБА_1 надано у
безстрокове користування земельну
ділянку площею 600 кв.м. для будівництва
житлового будинку з земель міської
забудови в АДРЕСА_4(а.с.8)

22.02.1990 року укладено договір про
надання позивачу у безстрокове
користування земельної ділянки площею
600 кв.м. за вказаною адресою для
будівництва жилого будинку на праві
особистої власності. (а.с.9).

Правомірність надання вказаної вище
земельної ділянки позивачу
підтверджено і не заперечується
третіми особами рішенням Городоцького
районного суду Львівської області від
24.06.1999 року № 2-34 1999 p. у справі за позовом
ОСОБА_4 до виконавчого комітету
Городоцької міської ради та ОСОБА_1 про
визнання незаконним рішення
Городоцького міськвиконкому № 390 від
13.08.1987 року та відшкодування шкоди, яким
у задоволенні позовних вимог
відмовлено. Ухвалою судової колегії в
цивільних справах Львівського
обласного суду від 15.11.1999 року вказане
вище рішення залишено без змін.( а.с.11-14)
.

17.01.1992 року, на основі виготовленої
районною архітектурою схеми
реконструкції кварталу АДРЕСА_5 та
враховуючи численні скарги жителів
вул..Л.Українки, Городоцькою міською
радою народних депутатів прийнято
ухвалу, якою вилучено, зокрема, із
землекористування ОСОБА_5 30 кв.м.
земельної ділянки, а ОСОБА_1 40 кв.м. для
створення заїзду до житлових будинків
ОСОБА_7( АДРЕСА_2) та ОСОБА_8 .( АДРЕСА_3)
(а.с. 14).

22.04. 2005 року відповідачем прийнято
рішення № 1222, яким, зокрема, з
врахуванням вказаної вище ухвали
міської ради від 17.01.1992 року та проекту
вирішено створити заїзд до садиб
ОСОБА_4( АДРЕСА_2) та ОСОБА_8 .( АДРЕСА_3) та
вилучити для суспільних потреб із
землекористування ОСОБА_5 частину
земельної ділянки пл.51 кв.м. та ОСОБА_1
частину земельної ділянки пл. 40 кв.м.
(а.с. 15).

Рішенням №441 від 30.08.2011 року
Городоцької міської ради Львівської
області, залишено в силі рішення сесії
міської ради №1222 від 22.04.2005 року щодо
створення заїзду, замінивши ОСОБА_8
правонаступником ОСОБА_3 (а.с. 16).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем прийнято
оскаржені рішення на підставі та в
межах своїх повноважень, а вилучення у
позивача земельної ділянки пл..40 кв.м.
для створення заїзду до житлових
будинків третіх осіб без згоди
останнього, не може слугувати
підставою для скасування оскаржених
рішень, так як у будь-якому випадку
згоди на вилучення у нього земельної
ділянки площею 40 кв.м для створення
заїзду він би не дав.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду першої інстанції помилковим,
оскільки він протирічить нормам
чинного законодавства та фактичним
обставинам справи.

Згідно 3.ст.2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обгрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. 10 Земельного кодексу
України (в редакції від 18.12.1990 року
,тобто на час вилучення земельної
ділянки 17.01.1992 року) до відання міських
Рад народних депутатів у галузі
регулювання земельних відносин на їх
території належило, зокрема, вилучення
(викуп) земель відповідно до статті 31
цього Кодексу ( п.3 );

Статтею 27 цього ж кодексу визначено,
що право користування земельною
ділянкою чи її частиною припиняється у
разі: 1) добровільної відмови від
земельної ділянки; 2) закінчення
строку, на який було надано земельну
ділянку; 3) припинення діяльності
підприємства, установи, організації,
селянського (фермерського)
господарства; 4) систематичного
невнесення земельного податку в
строки, встановлені законодавством
України, а також орендної плати в
строки, визначені договором оренди; 5)
нераціонального використання
земельної ділянки; 6) використання
земельної ділянки способами, що
призводять до зниження родючості
грунтів, їх хімічного і радіоактивного
забруднення, погіршення екологічної
обстановки; 7) використання землі не за
цільовим призначенням; 8)
невикористання протягом одного року
земельної ділянки, наданої для
сільськогосподарського виробництва, і
протягом двох років - для
несільськогосподарських потреб; 9)
вилучення земель у випадках,
передбачених статтями 31 і 32 цього
Кодексу.

Припинення права користування землею
у випадках, передбачених пунктами 5 - 9
частини першої цієї статті, в разі
незгоди землекористувача провадиться
у судовому порядку.

Згідно ст.31 Земельного кодексу
України передбачено, що вилучення
(викуп) земельних ділянок з метою
передачі їх у власність або надання у
користування громадянам,
підприємствам, установам і
організаціям провадиться за згодою
власників землі і землекористувачів на
підставі рішення Верховної Ради
України, місцевих Рад народних
депутатів.

У разі відмови власника землі або
землекористувача дати згоду на
вилучення (викуп) земельної ділянки або
у разі відмови місцевої Ради народних
депутатів у її вилученні ці питання
можуть бути вирішені у судовому
порядку. При задоволенні позову
рішення суду, арбітражного суду є
підставою для відведення ділянки в
натурі (на місцевості) і видачі
документа, що посвідчує право
власності або право користування
землею.

Викуп земельних ділянок, що
перебувають у колективній або
приватній власності, для державних і
громадських потреб провадиться Радами
народних депутатів за рахунок їх
бюджетів.

Статтею 32 кодексу врегульовано
особливий порядок вилучення земель для
державних і громадських потреб за
рішенням Верховної Ради України.

Станом на момент прийняття
оскарженого рішення міської ради №1222
від 22.04.2005 року, що залишене в силі
рішенням№441 від 30.08.2011 року порядок
вилучення (надання) земельних ділянок,
припинення права землекористування
було врегульовано нормами Земельного
кодексу України, в редакції від 25.10.2001
року .

Відповідно до вимог ст.ст. 141, 149
Земельного кодексу України( в редакції
від 25.10.2001 року), підставою припинення
права користування земельною ділянкою
є, зокрема, вилучення земельної ділянки
у випадках, передбачених цим Кодексом,
які можуть вилучатися для суспільних
та інших потреб за рішенням органів
державної влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування на підставі
та в порядку, передбачених цим
Кодексом. Вилучення земельних ділянок
провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, місцевих
державних адміністрацій, сільських,
селищних, міських рад відповідно до їх
повноважень.

Отже ,нормами чинного на час виникнення
спірних правовідносин , законодавства
передбачено, що орган місцевого
самоврядування, зокрема, має право
вилучати земельні ділянки при
наявності згоди на це
землекористувача. За відсутності такої
згоди відповідач не має права (не
наділений повноваженнями) приймати
рішення про вилучення земельної
ділянки.

Судом першої інстанції достовірно
встановлено,ніким не заперечується
при апеляційному перегляді, що
землекористувач ОСОБА_9 при прийнятті
всіх трьох оскаржуваних рішень міською
радою згоди на вилучення 40 кв. м. землі
не давав.

За таких обставин, міська рада не мала
повноважень на вилучення земельної
ділянки без звернення до судового
органу. Відтак висновок суду першої
інстанції , що оскаржувані рішення про
вилучення земельної ділянки без згоди
землекористувача є правомірними, бо
останній у будь-якому випадку такої
згоди не дасть, не ґрунтується на
законі.

Згідно наведених вище норм при
відсутності згоди землекористувачів
на вилучення міська рада зобов»язана
була звернутися до суду з питанням
вилучення цієї землі для суспільних
потреб.

Слід зазначити, що треті особи ОСОБА_4,
ОСОБА_3 також мають право звернутися до
суду з питанням встановлення
сервітуту.

Неспроможність оскаржуваних рішень
вирішити конфліктну ситуацію із
спірним заїздом із-за недотримання
відповідачем встановленого законом
порядку вилучення земельної ділянки
фактично визнано міською радою у
відповіді позивачу №02.14/3092 від 28.11.2012
року, в якому вказано, що оскаржені
рішення не виконані і при відсутності
згоди вирішувати в судовому порядку.
Таке звернення до суду підтвердили
треті особи при апеляційному розгляді.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16.04.2004 року
№ 7 при припиненні права власності на
земельну ділянку чи право користування
нею, суди повинні враховувати, що орган
виконавчої влади чи місцевого
самоврядування має право прийняти
рішення про це лише в порядку, з підстав
і за умов, передбачених статтями 140 - 149
ЗК України. У випадках, визначених цими
нормами, припинення права власності на
землю чи права користування
проводиться за позовом відповідного
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування в судовому
порядку, недодержання якого є
підставою для визнання рішення цього
органу та виданих державних актів
недійсними.

Такої ж правової позиції щодо
неправомірності вилучення земельної
ділянки з постійного користування без
згоди землекористувача на підставі
рішення органу місцевого
самоврядування, дотримується і Вищий
адміністративний суд України. (ухвала
ВАС України від 23.02.2012 року по справі №
К-3694/09-С ).

Крім того, як видно з матеріалів справи
, вилучаючи 40 кв.м. землі у позивача для
створення заїзду міська рада не
враховувала генеральний план
м.Городка, а тільки схему реконструкції
кварталу,виготовленого районною
архітектурою ( а.с.14), а тому посилання
суду першої інстанції на генеральний
план як на підставу для відмови в
позові є також помилковим.

Наявність суспільних потреб та
дотримання норм ДБН та інших норм при
створенні заїзду повинні бути
враховані судом при розгляді справи
про вилучення цієї земельної ділянки у
позивача, куди звернулася міська рада
лише 20.03.22013 року ( а.с.95).

Таким чином, суб»єктом владних
повоноважень при прийнятті оскаржених
рішень не дотримано встановленого
законом порядку вилучення земельної
ділянки, а тому позовні вимоги слід
задовольнити, скасувавши спірні
рішення відповідача.

Відповідно до п.3, 4 ст.202 КАС України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції невірно надано
правову оцінку обставинам справи,
порушено норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, висновки суду першої інстанції
не відповідають обставинам справи,
доводи апеляційної скарги висновки
суду спростовують і підлягають
задоволенню із вказаних вище підстав.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202 п.3, 4,
205 ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Городоцького районного суду
Львівської області від 13 травня 2013 року
у справі №1305/1890/12 скасувати і прийняти
нову постанову, якою позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
ухвалу Городоцької міської ради
народних депутатів від 17 січня 1992 року
«Про створення заїзду до житлових
будинків по АДРЕСА_5» в частині
вилучення із землекористування ОСОБА_1
40 кв.м. земельної ділянки, виділеної під
будівництво житлового будинку по
АДРЕСА_1, для створення заїзду до
житлових будинків ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 та
ОСОБА_8 по АДРЕСА_3.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Городоцької міської ради
Львівської області №1222 від 22 квітня 2005
року «Про створення заїзду до садиб
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з АДРЕСА_5» в частині
створення заїзду до садиб ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 з АДРЕСА_5 згідно проекту та
вилучити для суспільних потреб із
землекористування ОСОБА_1 частину
земельної ділянки площею 40 кв.м.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Городоцької міської ради
Львівської області №441 від 30 серпня 2011
року «Про заяву ОСОБА_4, ОСОБА_3 щодо
вирішення проблеми заїзду до
присадибних земельних ділянок
відповідно по АДРЕСА_2 і 49».

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову може бути подано
касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
постанови в повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

Р.В. Кухтей

Постанова у повному обсязі складена
01.04.2014 року.