Справа № 805/1881/14
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 р.
Справа № 805/1881/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження позовну заяву
Маріупольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Донецькій
області

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості з податку
з доходів фізичних осіб в сумі 166 грн.

ВСТАНОВИВ:

Маріупольська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
Управління Міндоходів у Донецькій
області звернулась до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості з податку з доходів
фізичних осіб в сумі 166 грн.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим,
що, оскільки ФОП ОСОБА_2 має суму
податкового боргу зі сплати штрафних
(фінансових) санкцій з податку на
доходи фізичних осіб в розмірі 166 грн.,
вжиті податковим органом заходи щодо
стягнення податкового боргу з платника
податків до погашення такого боргу не
привели, вважає, що він правомірно, в
межах повноважень та у спосіб,
визначений чинним законодавством,
звернувся до адміністративного суду з
позовною заявою про стягнення суми
податкового боргу.

Враховуючи викладене, просить стягнути
з ФОП ОСОБА_2 суму податкового боргу в
розмірі 166 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав заяву про розгляд
справи без його участі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, відзив на позовну заяву
та заяву про розгляд справи за участю
його представника не надав.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи наведене, суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження на підставі наявних у ній
доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи
позовної заяви, суд встановив.

ФОП ОСОБА_2 зареєстрований рішенням
Виконавчого комітету Маріупольської
міської ради Донецької області,
присвоєний ідентифікаційний номер
фізичної особи - платника податків та
інших обов'язкових платежів НОМЕР_1,
місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Згідно довідки про взяття на облік
платника податків від 21.02.2007 року №
3796/10/29-014-8 ФОП ОСОБА_2 є платником
податків та перебуває на податковому
обліку у ДПІ у Іллічівському районі м.
Маріуполя з 21.02.2007 року (а.с. 6).

25.07.2012 року Маріупольською ОДПІ
прийняте податкове повідомлення -
рішення № (а.с. 11).

На час подання позовної заяви сума
податкового боргу зі сплати штрафних
(фінансових) санкцій з податку з
доходів фізичних осіб в розмірі 166 грн.
ФОП ОСОБА_2 у добровільному порядку не
погашена, доказів оскарження суду не
надано.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом,
позивач просить стягнути з відповідача
суму податкового боргу зі сплати
штрафних (фінансових) санкцій з
податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 166 грн.

Проаналізувавши встановлені обставини
справи та норми законодавства України,
яке регулює спірні правовідносини, суд
вважає позовну заяву такою, що підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41
Податкового кодексу України
контролюючими органами щодо податків,
які справляються до бюджетів та
державних цільових фондів, а також
стосовно законодавства, контроль за
дотриманням якого покладається на
органи державної податкової служби є
органи доходів та зборів.

Таким чином, позивач у справі -
суб'єкт владних повноважень, на якого
чинним законодавством покладені
владні управлінські функції стосовно
контролю у сфері податкових
взаємовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
визначає Податковий кодекс України.

Статтею 15 Податкового кодексу
України на платників податків
покладений обов'язок із сплати
податків та зборів згідно з цим
Кодексом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України на
платників податків покладений
обов'язок сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового
кодексу України податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.

Таким чином, на відповідача у справі
покладений обов'язок щодо обчислення
та сплати сум податкових зобов'язань.

Пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу
України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 9.1.2 податок на доходи
фізичних осіб віднесений до
загальнодержавних податків та зборів.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи та не спростовано
відповідачем, станом на 31.12.2013 року у
нього рахується заборгованість зі
сплати штрафних санкцій з податку з
доходів фізичних осіб в сумі 166 грн.

Пунктом 36.5 статті 36 Податкового
кодексу України передбачено, що
відповідальність за невиконання або
неналежне виконання податкового
обов'язку несе платник податків, крім
випадків, визначених цим Кодексом або
законами з питань митної справи.

Пунктом 41.5 статті 41 Податкового
кодексу України визначено, що органами
стягнення є виключно органи державної
податкової служби, які уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу в межах їх
повноважень, а також державні
виконавці в межах своїх повноважень.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до підпункту 87.2 пункту 87
Податкового кодексу України джерелами
погашення податкового боргу платника
податків є будь-яке майно такого
платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Пунктом 88.1 статті 88 Податкового
кодексу України передбачено, що з метою
забезпечення виконання платником
податків своїх обов'язків, визначених
цим Кодексом, майно платника податків,
який має податковий борг, передається у
податкову заставу.

Згідно пункту 89.3 статті 89 Податкового
кодексу України майно, на яке
поширюється право податкової застави,
оформлюється актом опису.

Відповідно до пункту 89.2 статті 89
Податкового кодексу України з
урахуванням положень цієї статті право
податкової застави поширюється на
будь-яке майно платника податків, яке
перебуває в його власності
(господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
цієї статті, а також на інше майно, на
яке платник податків набуде прав
власності у майбутньому.

Пунктом 89.5 статті 89 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
якщо на момент складення акта опису
майно відсутнє або його балансова
вартість менша від суми податкового
боргу, право податкової застави
поширюється на інше майно, на яке
платник податків набуде право
власності у майбутньому до погашення
податкового боргу в повному обсязі.

Згідно пункту 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Вжиті податковим органом заходи щодо
стягнення податкового боргу з платника
податків до погашення такого боргу не
привели.

Відповідно п. 11 ст. 87 Податкового
кодексу України орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Оскільки у відповідача рахується борг
зі сплати штрафних санкцій з податку з
доходів фізичних осіб, суд вважає, що
позивач правомірно, в межах
повноважень та у спосіб, визначений
Конституцією та законами, звернувся до
суду з позовною заявою про стягнення
суми податкового боргу, тому така
позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Податковим
кодексом України, ст. 2, ст. 7 - 15, ст. 17-20,
ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 128, ст. 158 - 163, ст. 167,
ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Маріупольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Донецькій області до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості зі сплати
податку з доходів фізичних осіб в сумі
166 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з розрахункових рахунків
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер фізичної особи
- платника податків та інших
обов'язкових платежів НОМЕР_1, юридична
адреса: АДРЕСА_1) на користь місцевого
бюджету Іллічівського району м.
Маріуполя (код платежу 11010500, р/р
0053, отримувач Маріупольське
УК/Іллічівський район, ,
банк ГУ ДКУ в Донецькій області МФО 834016)
заборгованість зі сплати податку з
доходів фізичних осіб в сумі 166 грн.

Постанова Донецького окружного
адміністративного суду може бути
оскаржена в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Давиденко Т.В.