Справа № 872/12666/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2014 рокусправа № 804/7966/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Шелепової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 01
липня 2013 року у справі № 804/7966/13-а за
адміністративним позовом Приватного
підприємця ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області про
визнання протиправною та скасування
вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату недоїмки
від 31.05.2013р. № 239, виданої Управлінням
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області (далі -
відповідач).

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що він є пенсіонером
за віком та знаходиться на спрощеній
системі оподаткування, а відтак у
відповідності до ч.4 ст.4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» підпадає під
категорію осіб, звільнених від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 01
липня 2013 року позовні вимоги
задоволені. Постанова мотивована тим,
що позивач отримує пенсію за віком,
звільнений від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а тому вимога
про сплату боргу підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 01 липня 2013
року, та прийняти нову, якою в
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги відповідач
посилається на порушення судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права. Відповідач
вважає, що судом першої інстанції
безпідставно не прийнято до уваги тих
обставин, що позивач не досяг
пенсійного віку, а пенсія була
призначена зі зниженням пенсійного
віку на пільгових умовах за Списком № 1,
відповідно до п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не з'явились, про час
та місце слухання справи повідомлялися
належним чином, а тому, відповідно до ч.
1 ст. 41 КАС України, фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, оцінивши їх в
сукупності, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін з наступних
підстав.

Позивач є пенсіонером за віком, що
підтверджується пенсійним
посвідченням серії ААЄ № 603724. (а.с.14)

Відповідачем на підставі статті 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
складено вимогу про сплату боргу № Ф 239
від 31.05.2013 року на загальну суму 4572,42
грн..

1 січня 2011 року набрав чинності
Закон України «Про збір та облік
єдиного внеску на державне соціальне
страхування» (далі - Закон № 2464-VІ), в
преамбулі якого вказано, що цим Законом
визначено правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Статтею 1 Закону № 2464-VІ
передбачено, що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
передбачених законодавством випадках
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 4 Закону № 2464-VІ платником
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування.

Частиною 4 статті 4 Закону № 2464-VІ
визначено, що особи, зазначені у пункті
4 частини 1 цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Як встановлено судом першої
інстанції, позивач, зареєстрований як
фізична особа-підприємець 29.03.2011р.
Виконавчим комітетом
Дніпродзержинської міської ради
Дніпропетровської області та
перебуває на спрощеній системі
оподаткування.

З частини четвертої статті 4
Закону № 2464-VІ слідує, що однією з умов
звільнення осіб від сплати за себе
єдиного внеску слугує те, що ці особи є
пенсіонерами за віком. Визначальним
для розв'язання цього спору слід
вважати правильне розуміння вказаних
положень, оскільки не існує будь-яких
застережень в цій нормі та в Законі
№2464-VІ про те, що під пенсіонерами за
віком необхідно розуміти лише тих осіб,
яким призначено пенсію за віком згідно
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З матеріалів справи вбачається,
що відповідач вважає, що пенсіонером за
віком у розумінні вищенаведеної норми
є особа, якій призначено пенсію за
віком згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а позивач вважає, що
таким пенсіонером може бути особа, якій
призначено пенсію за віком згідно
будь-якого закону, яким визначено
призначення пенсії особам залежно від
досягнення віку.

Разом з тим, за загальним правилом
пенсію за віком прийнято називати таку
пенсію, яка встановлюється з
досягненням певного віку та за
наявності необхідного стажу роботи.
Пенсії за віком поділяються на три
види: 1) на загальних підставах; 2)
пільгових; 3) спеціальних юридичних
підставах (умовах).

Відповідно до статті 9 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання (у
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 23 вищевказаного Закону
визначено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» у
зв'язку із досягненням 50-річного віку
та наявності 10 років стажу, що дає право
на пенсію на пільгових умовах, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

З аналізу норм цих законів слідує,
що надання позивачу законодавчо
визначеної пільги, вираженої у
заниженні віку, необхідного для
призначення пенсії, не змінює виду
пенсійного забезпечення та не
позбавляє права особи на призначення
пенсії (пенсії за віком) передбаченої
законом.

Так, під пенсіонерами за віком,
указаними в частині четвертій статті 4
Закону № 2464-VІ, необхідно розуміти всіх
осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з
досягненням віку і незалежно від
законів, якими таке право на пенсію за
віком встановлено.

Доводи апеляційної скарги
колегія судів не приймає до уваги,
оскільки положення ч.4 ст.4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» не ставлять
звільнення від сплати єдиного внеску в
залежність від того, чи досягла особа
пенсійного віку.

У межах доводів апеляційної
скарги підстави для скасування чи
зміни судового рішення відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205,
206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 01
липня 2013 року у справі № 804/7966/13-а
- залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак