Справа № 2а-282/10
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 р.
Справа № 32334/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Губач Х.І.

з участю представника відповідача:
Крилюка В.Г. та Попович Г.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову Ківерцівського
районного суду Волинської області від
13 грудня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до голови Прилуцької сільської
ради Ківерцівського району Кирилюка
Віктора Георгієвича, секретаря
Прилуцької сільської ради
Ківерцівського району Попович Галини
Анатоліївни про визнання
протиправними дій суб`єктів владних
повноважень, зобов`язання вчинити дії
та стягнення коштів в якості
компенсації заподіяної моральної
шкоди,-

В С Т А Н О
В И Л А:

19.07.2010 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідачів про визнання
протиправними дії голови Прилуцької
сільської ради Ківерцівського району
Кирилюка В. Г. та секретаря Прилуцької
сільської ради Ківерцівського району
Попович Г. А. про відмову у прийнятті
документів для оформлення реєстрації
місця проживання в АДРЕСА_1 та про
зобов`язання відповідачів прийняти у
нього документи для оформлення
реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1
та про стягнення з відповідачів в
якості компенсації заподіяної
моральної шкоди солідарно 5000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він
разом із дружиною знялися з реєстрації
в м. Луцьку та 26.05.2010 року з усіма
документами, передбаченими ст. 6 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» звернулися до відповідачів із
заявою зареєструвати їхнє місце
проживання за адресою АДРЕСА_1, однак
останніми було відмовлено у прийнятті
даних документів. Позивач вважає дану
відмову неправомірною та такою яка не
відповідає вимогам Закону.

Постановою Ківерцівського районного
суду Волинської області від 13 грудня 2010
року відмовлено в задоволенні
адміністративного позову.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити адміністративний
позов.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що у повній відповідності до ст. 6
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» ним відповідачам
були надані всі передбачені законом
документи необхідні для реєстрації
місця проживання в будинку АДРЕСА_1.

У ході апеляційного розгляду
відповідача Кирилюк В.Г. та Попович Г.А.
надали пояснення та просять відхилити
апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову суд першої
інстанції виходив з того, що заява
позивача про реєстрацію за місцем
проживання оформлена та подана з
порушенням вимог, встановлених ст.6
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні».

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 11.11.1992 року, та
інвентаризаційної справи від 29.08.1995
року житловий будинок, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
належить на праві власності ОСОБА_5

Позивач звернувся до відповідного
органу реєстрації, а саме до секретаря
Прилуцької сільської ради
Ківерцівського району Попович Г.А., яка
згідно посадової інструкції виконує
реєстрацію місця проживання громадян з
заявою про реєстрацію місця
проживання, однак не з усіма
необхідними документами, крім того без
власника даного житлового будинку і
відповідно позивачу було
рекомендовано прийти разом з власником
житлового будинку, в якому останні
бажають приписатися.

Вищенаведене було підтверджено в суді
першої інстанції, а саме з показів
свідка ОСОБА_5 встановлено, що дійсно до
секретаря Прилуцької сільської ради
Ківерцівського району Попович Г.А. щодо
реєстрації місця проживання вона разом
із своїм чоловіком, позивачем, не
зверталася, а звертався лише він сам.

Після цього позивач звернувся до
голови Прилуцької сільської ради
Ківерцівського району з листом, на що
отримав відповідь, а саме рекомендацію
щодо впорядкування адреси за якою
позивач разом із дружиною бажають
зареєструвати місце проживання,
оскільки відповідно до наданих та
надісланих позивачем документів
неможливо було встановити за якою
адресою саме знаходиться даний
житловий будинок, де останні бажають
зареєструватися, і відповідно яку не
можна ототожнювати із відмовою у
реєстрації, якою повідомляються в
порядку, передбаченому для вчинення
дій щодо реєстрації.

Закон України «Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні» регулює відносини, пов'язані
зі свободою пересування та вільним
вибором місця проживання в Україні.

Відповідно ст. 3 вказаного Закону,
реєстрація - внесення відомостей до
паспортного документа про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесення цих даних до реєстраційного
обліку відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Статтею 6 цього Закону передбачено
правила реєстрації місця проживання
особи, визначено перелік документів,
які подаються особою для реєстрації.
Громадянин України, а також іноземець
чи особа без громадянства, які
перебувають в Україні на законних
підставах, зобов'язані протягом десяти
днів після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання.

Для реєстрації особа подає:

- письмову заяву. Діти віком від 15 до 18
років подають заяву особисто. У разі
якщо особа з поважної причини не може
самостійно звернутися до
уповноваженого органу, реєстрація може
бути здійснена за зверненням іншої
особи на підставі доручення,
посвідченого в установленому порядку;

- паспортний документ. Якщо дитина не
досягла 16-річного віку, подається
свідоцтво про народження або свідоцтво
про належність до громадянства
України;

- квитанцію про сплату державного мита
або документ про звільнення від його
сплати;

- два примірники талона зняття з
реєстрації.

Забороняється вимагати для реєстрації
місця проживання подання особою інших
документів. Заява особи про реєстрацію
місця проживання є єдиною підставою
для реєстрації місця проживання особи.
Зразки заяви та інших документів,
необхідних для реєстрації місця
проживання особи, затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 липня 2004 року № 985 «Про
затвердження зразків документів
необхідних для реєстрації місця
проживання в Україні», затверджено
зразок заяви про реєстрацію місця
проживання в Україні.

Відповідно до затвердженої Кабінетом
Міністрів України форми заяви, на
зворотному боці заявник повинен
вказати підстави для реєстрації місця
проживання, реквізити ордеру,
свідоцтва про право власності,
договору найму (піднайму, оренди ), тощо.
У разі відсутності зазначених
документів, потрібна згода власника/
співвласників житла або їх
уповноважених органів, наймача та
членів його сім'ї на реєстрацію місця
проживання заявника.

Керуючись вищенаведеним колегія
суддів зазначає, що необхідними
умовами для проведення реєстрації
місця проживання є: подання заяви
(встановленого зразка) та документів,
що є підставою для такої реєстрації.

Згідно цього можна зробити висновок, що
позивач в порядку встановленому
Законом, про реєстрацію місця
проживання не звертався, а тому
відповідачами жодних дій, рішень,
бездіяльності щодо відмови у
реєстрації не вчинялись.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку, відтак подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову
Ківерцівського районного суду
Волинської області від 13 грудня 2010 року
у справі №2а-282/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний