Справа № 2-а-9060/11
Суддя: Дубовенко І. Г.
Дата ухвалення: 2012-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-9060/11
№ 2-а/0427/3604/2012
П О С Т А Н О В А

іменем України

31.08.2012 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді
Дубовенко І.Г.

при секретарі
Гончаровій С.Є.

за участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
Павлюка С.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора ДПС відділення
ДАІ по обслуговуванню м.Новомосковська
та Новомосковського району Павлюка
Сергія Васильовича про скасування
постанови про адміністративне
правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області знаходиться адміністративна
справа за позовом ОСОБА_1 до інспектора
ДПС відділення ДАІ по обслуговуванню
м.Новомосковська та Новомосковського
району Павлюка Сергія Васильовича, в
якому позивач просить суд: постанову АЕ
№ 402662 від 30 листопада 2011 р., винесену
ІДПС Новомосковської РДПС Павлюк О.А.
визнати незаконною та скасувати,
зобов'язати відділ адміністративної
практики Державної автоінспекції
вилучити з бази даних про порушення
Правил дорожнього руху інформацію, яка
внесена на підставі цієї постанови.

В обґрунтування позову позивач
посилався на те, що 30 листопада 2011 року
державним автомобільним інспектором
ДПС Павлюком С.В. було складено
протокол АЕ1№ 506063 про адміністративне
правопорушення за порушення позивачем
п 12.4 ПДР, та винесено постанову зі
штрафом 255 грн.

Як вказує позивач, 30 листопада 2011
року біля 15-00 години, він рухався в
с.Піщанка зі швидкістю 60-70 км/г. Коли
його зупинив інспектор, він показав
пристрій « Іскра» № 18708, де була
зафіксована швидкість 87 кмгод та
сказав, що позивач порушив вимоги п. 12.4
ПДР, де зазначено що рух транспортних
засобів у населених пунктах
дозволяється зі швидкістю на більше 60
кмгод. З цим порушенням він був
категорично не згоден, тому що він
рухався з дозволеною швидкістю у
потоці автомобілів, більше того на
пристрої блимав показник швидкості.
Коли інспектор показав радар з
зафіксованою швидкістю, позивач
заперечив що ця швидкість напевно
належить іншому автомобілю та і час
фіксації порушення не співпадає.

Інспектор склав вищезгадані
протокол та постанову в яких, як
зазначає позивач, на порушення
Розпорядження Міністра внутрішніх
справ № 466 від 21.05.2009 року, відповідачем
не надано фото або відео доказів його
порушення.

Частина 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
«Обов'язок доказування» встановлює: «В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.» Тобто, як
вважає позивач, доводити його провину
повинен співробітник ДАІ, а не він
повинен виправдовуватися, що саме він
не скоював правопорушення.

Згідно ст.9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
вина (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадській порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Зазначена постанова винесена з
порушенням ст. 33 КУпАП, яка визначає, що
стягнення за адміністративне
правопорушення накладається у межах,
установлених цим кодексом та іншими
законами України.

При накладанні стягнення
враховуються характер вчиненого
правопорушення, особа порушника,
ступінь його вини, майновий стан,
обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність. Як вважає позивач,
при винесенні постанови, було грубо
порушені його права, передбачені ст. 268
КУпАП, а саме: особа, яка притягається
до адміністративної відповідальності,
має право зокрема: знайомитися з
матеріалами справи; давати пояснення,
подавати докази, заявляти клопотання;
при розгляді справи користуватися
юридичною допомогою адвоката, іншого
фахівця у галузі права, який за законом
має право на надання правової допомоги
особисто чи за дорученням. Всіх наданих
позивачу цим законом прав він був
позбавлений, що є порушенням процесу
при розгляді справи про
адміністративне правопорушення. Однак,
незважаючи на те, що положеннями КУпАП
передбачений 15-денний строк для
розгляду справи про адміністративне
правопорушення, справа була розглянута
з винесенням постанови в день фіксації
правопорушення, без врахування вимог
закону.

Позивач в судовому засіданні свої
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та, посилаючись на ті ж підстави,
просив його задовольнити в повному
обсязі. Наполягав, що він не порушував
ПДР та рухався по населеному пункту зі
швидкістю 70 км/г, вважає, що якщо б його
швидкість вимірювалася пристроєм
«Візир», то покази цього пристрою були
б правдивими.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову
та, посилаючись на те, що ним були
виконані всі вимоги законодавства при
виявленні правопорушення, складанні
протоколу та при прийнятті рішення,
просив суд відмовити в задоволенні
позову.

Суд, дослідивши матеріали
адміністративної справи, вважає, що
позовні вимоги позивача не
обґрунтовані та задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.11.2011року ІДПС
Новомосковської РДПС ВДАІ прапорщиком
міліції Павлюк С.В. було складено
протокол АЕ1№ 506063, та винесено
постанову зі штрафом 255 грн., згідно
якого 30.11.2011 р., о 15-10 годині, ОСОБА_1,
керуючи автомобілем ВАЗ-2105 НОМЕР_1, в
с.Піщанка, позначеному дорожнім знаком
5.45 (Початок населеного пункту) рухався
зі швидкістю 87 км/год, чим перевищив
швидкість на 27 км/г. Швидкість
вимірювалась приладом Іскра 18708, за що
передбачена відповідальність по ч. 1 ст.
122 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу, позивач
пояснив, що він рухався зі швидкістю 80
км/г в населеному пункті с.Піщанка. З
показами пристрою не згодний.
Вимірювання швидкості проводилося в
населеному пункті біля знаку
закінчення населеного пункту.

В цей же день відповідачем було
винесено постанову серії АЕ № 402662, якою
позивача визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу на користь держави в
розмірі 255 гривень.

Як вбачається зі вказаного протоколу
позивачеві були роз'яснені його права,
що підтверджується його особистим
підписом, а тому суд не приймає до уваги
посилання позивача на те, що він був
позбавлений можливості реалізувати
свої права, оскільки з протоколу не
вбачається, щоб позивач заявляв
клопотання про ознайомлення з
матеріалами справи, подачу доказів,
надання правової допомоги, відкладення
розгляду справи і т.ін.

Посилання позивача на те, що він не
згодний з тим, що він перевищив
швидкість, тому як пристрій, яким
вимірювалася швидкість не має фото або
відео доказів скоєння ним порушення,
суд не приймає до уваги, тому як
пристрій «ІСКРА-1» зав.№ 18708, яким
вимірювалася швидкість відповідачем,
відповідно до свідоцтва про повірку
робочого засобу № 1126 від 15.12.2010 року - на
підставі результатів повірки визнано
придатним до застосування. Також суд
критично ставиться до показів позивача
в судовому засіданні, що він рухався зі
швидкістю 70 км/г, тому як навіть цей
факт спростовується його письмовими
поясненнями, зазначеними в протоколі
про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Таким чином, при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
відповідач мав в наявності докази
винності позивача: покази вимірювача
швидкості «ІСКРА-1», зав.№ 18708, протокол
про адміністративне правопорушення, в
той час як доказів невинуватості при
розгляді справи не було, а отже у
відповідача були всі підстави для
визнання позивача винним у вчиненні
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП.

Посилання позивача на те, що при
винесені постанови було не дотримано
вимог ст. 33 КУпАП суд не приймає до
уваги, оскільки інспектором накладено
мінімальне стягнення передбачене
санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Посилання позивача на те, що ч. 2 ст. 71
КАС України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову, а отже
позивач не повинен доводити свою
провину, суд не приймає до уваги,
оскільки в даних правовідносин
відповідач повинен довести
правомірність своїх дій, а не обставини
справи.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових або
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства , в
тому числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно ч.3 цієї ж статті у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи вчинені вони на
підставі в межах і у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
Законами України, з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
безсторонньо, добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом.

З огляду на предмет позову та загальні
завдання органів внутрішніх справ, суд
вважає, що будь-яких прав позивача на
день розгляду справи в суді суб'єктом
владних повноважень відповідачем по
справі не порушено, відповідач діяв в
межах повноважень та на підставі
закону. А постанова по справі про
адміністративне правопорушення
прийнята законно.

Аналізуючи зібрані докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні, а
тому позов не підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. ст. 4-9, 13, 14, 69, 70, 100, 159, 160, 161, 162, 163 КАС
України, ст. ст. 251, 247, 283, 292, 293 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
інспектора ДПС відділення ДАІ по
обслуговуванню м.Новомосковська та
Новомосковського району Павлюка
Сергія Васильовича про скасування
постанови про адміністративне
правопорушення відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
І.Г.Дубовенко