Справа № 2а-30925/09/2070
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 р. Справа №
2а-30925/09/2070Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання
Кудіної Я.Г.,

в присутності:

позивача, представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 02.11.2009р.
по справі № 2а-30925/09/2070

за позовом ОСОБА_1

до Харківської районної державної
адміністрації Харківської області
треті особи Обласна державна
адміністрація Харківської області ,
голова Харківської районної
державної адміністрації Харківської
області Нечипоренко Олександр
Сергійович

про визнання неправомірним та
скасування розпорядження, поновлення
на посаді,

ВСТАНОВИЛА:

11.09.2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Харківської районної
державної адміністрації Харківської
області, треті особи: Обласна державна
адміністрація Харківської області,
голова Харківської районної державної
адміністрації Харківської області
Нечипоренко Олександр Сергійович
про визнання неправомірним та
скасування п.1 розпорядження від 08.08.2008
року №288-К про притягнення до
дисциплінарної відповідальності та
визнання протиправним, нечинним і
скасування розпорядження № 470 - к від
16.12.2008 року та поновлення на посаді.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 02.11.2009 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій вона просила
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти ухвалу про залишення позовної
заяви без розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивачка посилалася на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального та процесуального права,
а саме: ст. ст. 36, 43, 148, 149 КЗпП України та
приписів КАС України, що призвело до
неправильного вирішення справи, з
обставин і обґрунтувань, викладених в
апеляційній скарзі.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.10.2010
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 02.11.2009 року
по справі №2а-30925/09/2070 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26.09.2013 року касаційну
скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.06.2010 року
скасовано, а справу направлено до суду
апеляційної інстанції на новий
апеляційний розгляд.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13.03.2014 року
апеляційне провадження в частині вимог
апеляційної скарги про залишення
позовної заяви без розгляду - закрито.

Відповідач подав до Харківського
апеляційного адміністративного суду
письмові заперечення на апеляційну
скаргу, в яких вважає вимоги позивача
безпідставними, незаконними та такими,
що не підлягають задоволенню. Просить
залишити постанову суду першої
інстанції без змін, як таку, що прийнята
відповідно до норм діючого
законодавства.

Позивач та її представник в судовому
засіданні апеляційну скаргу
підтримали у повному обсязі, просили
вимоги, що в ній викладені,
задовольнити. Також в судовому
засіданні позивачем уточнено номер
оскаржуваного розпорядження
Харківської районної державної
адміністрації Харківської області від
16.12.2008 року № 479-к, замість №470-к.

Представник відповідача в судовому
засіданні з вимогами апеляційної
скарги не погодилась, оскільки вважає,
що постанова суду, прийнята за
наслідками розгляду справи в суді
першої інстанції, є законною та
обґрунтованою.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача
та представників сторін, перевіривши
рішення суду та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
розпорядженням Голови Харківської
районної державної адміністрації №239-К
від 24.10.2005р. ОСОБА_1 призначено на посаду
керівника апарату Харківської
районної державної адміністрації
Харківської області.

Розпорядженням №288-К від 08.08.2008р. "Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності" оголошено догану
керівнику апарату районної державної
адміністрації ОСОБА_1

За результатами проведеного
службового розслідування комісією,
утвореною розпорядженням голови
райдержадміністрації №476-К від 04.12.2008
р., складено Акт службового
розслідування від 15.12.2008 р.

Відповідно до даного Акта комісія
прийшла до висновку щодо необхідності
застосування до ОСОБА_1 заходів
дисциплінарної відповідальності -
звільнення з займаної посади.

Розпорядженням голови Харківської
районної державної адміністрації №479-К
від 16.12.2008р. ОСОБА_1 звільнена із
займаної посади за п. 3 ст. 40 КЗпП
України.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що розпорядження голови
Харківської районної державної
адміністрації Харківської області
№479-К від 16.12.2008р. та розпорядження №288-К
від 08.08.2008р. були видані в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Законом України "Про
державну службу", ст.ст. 147-149 КЗпП
України та Закону України "Про місцеві
державні адміністрації".

Між тим, такі висновки суду першої
інстанції, на думку колегії суддів, не
відповідають нормам матеріального
права та фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до ст. 5 Закону України
"Про державну службу України" державний
службовець повинен: сумлінно
виконувати свої службові обов'язки;
шанобливо ставитися до громадян,
керівників і співробітників,
дотримуватися високої культури
спілкування; не допускати дій і
вчинків, які можуть зашкодити
інтересам державної служби чи
негативно вплинути на репутацію
державного службовця.

Основні обов'язки державного службовця
передбачені ст. 10 зазначеного Закону:
додержання Конституції України та
інших актів законодавства України;
забезпечення ефективної роботи та
виконання завдань державних органів
відповідно до їх компетенції;
недопущення порушень прав і свобод
людини та громадянина; безпосереднє
виконання покладених на них службових
обов'язків, своєчасне і точне виконання
рішень державних органів чи посадових
осіб, розпоряджень і вказівок своїх
керівників; збереження державної
таємниці, інформації про громадян, що
стала їм відома під час виконання
обов'язків державної служби, а також
іншої інформації, яка згідно з
законодавством не підлягає
розголошенню; постійне вдосконалення
організації своєї роботи і підвищення
професійної кваліфікації; сумлінне
виконання своїх службових обов'язків,
ініціатива і творчість в роботі.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону дисциплінарні
стягнення застосовуються до
державного службовця за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює.

Проведення службового розслідування
стосовно державних службовців
регулюється Порядком проведення
службового розслідування стосовно
державних службовців, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 червня 2000 року N 950.

Так, пунктами 1, 7, 10 передбачено, що
стосовно державних службовців може
бути проведено службове розслідування,
зокрема, у разі невиконання або
неналежного виконання ними службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, що призвело до людських
жертв або заподіяло значну матеріальну
чи моральну шкоду громадянинові,
державі, підприємству, установі,
організації чи об'єднанню громадян.
Особа, стосовно якої проводиться
службове розслідування, має право в
будь-який момент узяти в ньому участь,
пояснювати факти, робити заяви,
подавати відповідні документи і
порушувати клопотання про залучення
нових документів, вимагати додаткового
вивчення пояснень осіб, причетних до
справи. На вимогу керівника державного
органу (посадової особи), якому
доручено проведення службового
розслідування, голови або членів
комісії чи державного службовця,
стосовно якого проводилося
розслідування, акт повинен
розглядатися в їх присутності. За
результатами розгляду керівник
державного органу (посадова особа),
який прийняв рішення щодо проведення
службового розслідування, приймає в
десятиденний термін відповідне
рішення, з яким ознайомлюється
державний службовець. За матеріалами
службового розслідування державний
службовець може бути притягнутий до
відповідальності згідно із
законодавством.

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про
працю України за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути
застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: догана; звільнення.

Згідно зі ст. 148 Кодексу дисциплінарне
стягнення застосовується власником
або уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Частиною ж першою ст. 149 Кодексу
встановлено, що до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення.

При наданні оцінки правомірності
порядку накладання на позивача
дисциплінарних стягнень слід виходити
із загальних правил притягнення
працівника до дисциплінарної
відповідальності, передбачених
Кодексом законів про працю України, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
державну службу".

З урахуванням вимог вищенаведеного
законодавства, наказ або розпорядження
про притягнення до дисциплінарної
відповідальності повинен містити
чітке формулювання суті та обставин
допущеного працівником проступку,
підстави прийняття рішення про
притягнення до відповідальності, час
вчинення та час виявлення самого
проступку та обґрунтування обрання
певного виду стягнення, з урахуванням
передбачених законодавством обставин.

Однак, як вбачається з обставин справи,
зазначені вище вимоги закону при
застосуванні до позивача
дисциплінарного стягнення у вигляді
оголошення догани та звільнення із
займаної посади відповідачем не
дотримані.

Так, спірне розпорядження №288-К від
08.08.2008 року ( т.с.1 а.с.6) взагалі не
містить в собі викладених обставин та
суті допущеного проступку, часу його
вчинення і часу виявлення. Вказане
рішення приймалось на підставі
доповідної записки № 01-66/4585 від 17.07.08
року, складеної за наслідком перевірки
організації роботи відділу ведення
державного реєстру виборців у
Харківській районній державній
адміністрації, яка також не містить в
собі будь яких встановлених фактів та
конкретних обставин порушення
позивачкою своїх службових обов'язків.

В зазначеній доповідній записці
містяться загальні посилання на те, що
в ході перевірки встановлені порушення
вимог Закону України "Про державний
реєстр виборців", а також постанов
Кабінету Міністрів України № 868 від 26
червня 2007 року "Про затвердження
типових положень про орган ( відділ)
ведення Держаного реєстру виборців" та
№ 943 від 16 липня 2007 року "Про деякі
питання утворення органів ( відділів)
адміністрування Держаного реєстру
виборців", а саме несвоєчасне
укомплектування відділу
спеціалістами, неналежне забезпечення
відділу ведення Держаного реєстру
відповідними приміщеннями, порушення
пожежної безпеки у приміщеннях, які
займає відділ, та встановлення факту
заборони розблокування доступу до
програми "Списки виборців" згідно
усного розпорядження керівника
апарату держадміністрації ОСОБА_1

Проте, службове розслідування по
встановлених в ході перевірки фактах
не призначалось та не проводилось,
пояснення від ОСОБА_1 та інших осіб по
вказаних вище обставинах не
відбирались, взаємозв'язок між
виявленими в ході перевірки
порушеннями законодавства та
неналежним виконанням керівником
апарату держадміністрації ОСОБА_1
своїх службових обов'язків не
встановлено.

Що стосується правомірності прийняття
спірного розпорядження № 479-к від 16.12.2008
року, колегія суддів зазначає, що
вказане розпорядження також є
неконкретизованим та не містить в собі
чіткого формулювання суті, а також
обставин допущеного проступку, час
його вчинення та часу виявлення, а
також обґрунтування обрання виду
стягнення, з урахуванням передбачених
законодавством обставин.

Як вбачається з тексту оскаржуваного
розпорядження, підставою для його
прийняття слугував акт службового
розслідування від 15 грудня 2008 року,
призначеного розпорядженням голови
Держадміністрації від 04.12.08 року № 476-к,
за результатами якого комісія прийшла
до висновку про необхідність
застосування до ОСОБА_1 заходів
дисциплінарної відповідальності, як
звільнення з займаної посади.

Проте, а ні сам акт службового
розслідування, а ні подання
Харківського міжрайонного прокурора
від 14.08.2008 року "Про усунення порушень
вимог кримінально-виконавчого
законодавства спостережною комісією
Харківської районної адміністрації" на
підставі якого проводилась службова
перевірка, не містить в собі посилання
на конкретні обставин та проміжок часу
скоєного позивачкою проступку(т.с.2
а.с.50-53 т.с.3 а.с. 72).

Враховуючи, що оскаржувані
розпорядження містять абстрактний
перелік невиконання позивачкою
посадових обов'язків протягом
невизначеного проміжку часу, викладені
в узагальнених формулюваннях без
вказівки на конкретні обставини
проступку та час його вчинення і
виявлення, що позбавляє можливості
перевірити дотримання позивачем
процедури їх прийняття та строків
застосування дисциплінарного
стягнення, а також підстав і мотивів за
яких було обрано даний вид стягнення,
колегія суддів вважає, що вони є
неправомірними та підлягають
скасуванню.

Згідно зі ст. 235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи,
більш як за один рік.

Відповідно до частини 3 пункту 32
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.1992 року "Про практику
розгляду судами трудових спорів": у
випадках стягнення на користь
працівника середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в зв'язку з
незаконним звільненням або
переведенням, відстороненням від
роботи - невиконанням рішення про
поновлення на роботі, затримкою видачі
трудової книжки або розрахунку він
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з заробітку за останні два
календарні місяці роботи. При цьому
враховуються положення Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100 (далі Порядок № 100). Розрахунок
проводиться на підставі Порядку
обчислення середньої заробітної плати.

Так, відповідно пп "б" п.4 Порядку №100
при обчисленні середньої заробітної
плати у всіх випадках її збереження
згідно з чинним законодавством не
враховується матеріальна допомога.

Згідно з п.5 наведеного вище Порядку
нарахування виплат у всіх випадках
збереження середньої заробітної плати
провадиться виходячи з розміру
середньоденної (годинної) заробітної
плати, яка згідно з п.8 цього Порядку
визначається діленням заробітної
плати за фактично відпрацьовані
протягом двох місяців роботи
(календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Після визначення середньоденної
заробітної та розрахункової величини
для нарахування виплат працівнику
здійснюється нарахування загальної
суми середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, яка обчислюється
шляхом множення середньоденної
заробітної плати на середньомісячне
число робочих днів у розрахунковому
періоді ( абз. 2 п.8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів
розраховується діленням на 2 сумарного
числа робочих днів за останні
календарні місяці згідно з графіком
роботи підприємства, установи,
організації, встановленим із
дотриманням вимог законодавства ( абз.3
п.8 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 повністю відпрацювала жовтень
-листопад 2008 року, а у грудні її
незаконно звільнили. Таким чином
розрахунковими місяцями є жовтень та
листопад 2008 року. За вказані місяці
позивачу було нараховано відповідно
3333,32 грн. та 3322, 60 грн. основної
заробітної плати. Фактично
відпрацьовано за жовтень та листопад 43
робочих дні (23 + 20), згідно листа
Міністерства праці та соціальної
політики України від 18.09.2007 р. N
6884/0/14-07/13 "Про розрахунок норми
тривалості робочого часу на 2008 рік".
Середньоденна заробітна плата
дорівнює: 6655,92 : 43 = 154,79 грн.
Середньомісячна кількість робочих
днів у розрахунковому періоді
дорівнює: 23+20:2 = 21,5. Середньомісячний
заробіток дорівнює: 154,79 x 21.5 = 3327,98 грн.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за необхідне стягнути з
Харківської районної державної
адміністрації Харківської області на
користь позивача суму середнього
заробітку за час вимушеного прогулу 17
грудня 2008 року до 17 грудня 2009 року в
сумі 39935,76 грн. (3327,98х12=39935,76) без
врахування податків та обов'язкових
платежів та згідно ст. 256 КАС України
допустити до негайного виконання
постанову в частині поновлення ОСОБА_1
на посаді та стягнення суми середнього
заробітку за час вимушеного прогулу у
межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм адміністративного процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не
відповідає зазначеним вимогам ст. 159
КАС України, оскільки воно ухвалено при
неповному з'ясуванні судом обставин, що
мають значення для справи, з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
-скасуванню, з прийняттям нової
постанови про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 02.11.2009р. по
справі № 2а-30925/09/2070 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Харківської районної державної
адміністрації Харківської області,
треті особи: Обласна державна
адміністрація Харківської області,
голова Харківської районної державної
адміністрації Харківської області
Нечипоренко Олександр Сергійович про
визнання неправомірним та скасування
розпорядження, поновлення на посаді -
задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати п. 1
Розпорядження Харківської районної
державної адміністрації Харківської
області від 08.08.2008 року № 288-К про
притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності.

Визнати неправомірним та скасувати
Розпорядження Харківської районної
державної адміністрації Харківської
області № 479-к від 16.12.2008 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді керівника
апарату Харківської районної
державної адміністрації Харківської
області.

Стягнути з Харківської районної
державної адміністрації Харківської
області на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
дня незаконного звільнення - 17 грудня
2008 року до 17 грудня 2009 року в сумі 39935,76
грн. (тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот
тридцять п'ять, 76 грн.) без врахування
податків та обов'язкових платежів.

Допустити до негайного виконання
постанову в частині поновлення ОСОБА_1
на посаді та стягнення суми середнього
заробітку за час вимушеного прогулу у
межах суми стягнення за один місяць.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.Судді
Бершов Г.Є. Рєзнікова С.С. Повний
текст постанови виготовлений 01.04.2014 р.