Справа № 2-а-1766/10
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-1766/10
Головуючий у 1-й інстанції: Цимбал
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

при секретарі - Січкаренко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дарницького районного центру
зайнятості на ухвалу Дарницького
районного суду м. Києва від 19 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Дарницького
районного центру зайнятості населення
м. Києва про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 01 листопада 2010 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до Дарницького районного
центру зайнятості населення м. Києва
про зобов`язання вчинити дії
задоволено. Зобов'язано Дарницький
районний центр зайнятості населення м.
Києва нарахувати та виплатити допомогу
по безробіттю ОСОБА_2 за період з 09.06.2010
по 01.07.2010 рік.

04 грудня 2013 року відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві звернувся
до суду з заявою про встановлення
способу і порядку виконання постанови
Дарницького районного суду м. Києва від
01 листопада 2010 року.

При цьому в своїй заяві відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві зазначає, що вказане рішення
суду не відповідає вимогам законів, які
регулюють правовідносини сторін спору.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 19 грудня 2013 року в
задоволенні заяви про встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та постановити нову ухвалу з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду
справи. Свої вимоги апелянт аргументує
тим, що судом першої інстанції неповно
з'ясовані обставини справи та зроблені
висновки, які не відповідають
обставинам справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 263 КАС України, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для реалізації рішення в
разі неможливості його виконання у
порядку і способом, раніше
встановленими. Тобто зі змісту
вказаної норми випливає, що суд за
наявності обґрунтованих підстав та
належних доказів, може змінити спосіб
та порядок виконання рішення суду, або
ж відмовити по даному питанню, не
змінюючи при цьому його змісту.

Слід також зазначити, що підставою для
застосування правил вказаної статті
Кодексу є обставини, що перешкоджають
належними чином виконати судове
рішення в адміністративній справі
ускладнюють його виконання або роблять
неможливим.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регулюються Законом України
«Про виконавче провадження»від 21.04.1999
року № 606-ХІV.

Відповідно до статті 33 вказаного
Закону, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, державний
виконавець за власною ініціативою або
за заявою сторін, а також самі сторони
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про відстрочку або розстрочку
виконання, а також встановлення чи про
зміну способу і порядку виконання.
Рішення про відстрочку або розстрочку
виконання, встановлення чи зміну
способу і порядку виконання повинно
бути прийнято у 10-денний строк і може
бути оскаржено у встановленому
порядку. По інших рішеннях відстрочка
або розстрочка виконання, встановлення
чи зміна способу і порядку виконання не
допускаються.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, своїй заяві заявник
фактично просить суд першої інстанції
в порядку вирішення питання про
встановлення способу виконання вже
прийнятого рішення суду переглянути
постанову суду першої інстанції та
спростувати встановлені у ній
обставини, які вже були перевірені в
апеляційному та касаційному порядку.
Проте дане питання не може
вирішуватися про розгляді заяви про
встановлення способу виконання
рішення ухвалою суду, оскільки
вирішення цього питання порушило б
межі судового розгляду в ході даного
провадження.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу суду без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дарницького
районного центру зайнятості - залишити
без задоволення, а ухвалу Дарницького
районного суду м. Києва від 19 грудня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.