Справа № 815/56/14
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/56/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року

15 год. 06 хв.

У залі судових засідання № 31

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
- Балан Я.В.

при секретарі судового засідання
- Парій І.І.

за участю сторін:

представник позивача
- Шаброва Ю.О. (за довіреністю)

представник відповідача
- не з'явився

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новотех-Термінал»
() до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 25.09.2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду звернулось з
позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю «Новотех-Термінал»
() до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 25.09.2013 року. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що позивачем
правомірно віднесено до складу
податкового кредиту у лютому 2013 року
суми податку на додану вартість по
взаємовідносинам з ТОВ «Ферко» у сумі
811 925 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 198
Податкового кодексу України
господарські операції щодо отримання
позивачем товарів за договором
поставки з вказаним контрагентом
здійснювались з метою подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах власної
господарської діяльності з урахування
виду господарської діяльності згідно
Статуту ТОВ «Новотех-термінал»,
вказана сума податку на додану
вартість підтверджена первинним
документами, складеними згідно з
вимогами чинного законодавства та
містить усі необхідні реквізити для
встановлення факту виконання
сторонами зобов'язань. Укладена з
контрагентом угода є дійсною та
виконаною сторонами.

Позивач в засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив суд
задовольнити їх з підстав, викладених в
адміністративному позові (аркуші
справи 4-11).

Відповідач до судового засідання не
з'явився, належним чином повідомлений
про дату, час і місце судового розгляду
справи (аркуші справи 177-178). Про причини
неприбуття суд не повідомив, заяв про
розгляд справи за його відсутності або
про відкладення розгляду справи до
суду не подав.

Через канцелярію Одеського окружного
адміністративного суду за вхід. № 4344/14
від 24.02.2014 року від відповідача
надійшли письмові заперечення, у яких
відповідач позов не визнає та просить
відмовити у його задоволенні повністю
(аркуші справи 182-185).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши обставини якими
обґрунтовуються вимоги, а також докази,
якими вони підтверджуються, суд вважає,
що адміністративний позов підлягає
задоволенню повністю з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 року
(зі змінами і доповненнями, надалі -
Податковий кодекс України) посадовою
особою відповідача у порядку ст. 76
глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу
України проведено камеральну
перевірку даних, задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість за лютий 2013 року ТОВ
«Новотех-Термінал», , за
результатами якої складено акт №
13263/15-53-22-5/33139052 від 05.09.2013 року (аркуші
справи 17-20).

На вказаний акт перевірки, позивачем
подано до ДПІ у Приморському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області
заперечення № 428 від 16.09.2013 року, за
результатами розгляду яких, на адресу
позивача було надіслано лист №
8963/10-15-53-22-517 від 20.09.2013 року, відповідно
до якого порушення, встановлені при
проведенні перевірки позивача
відображені у акті № 13263/15-53-22-5/33139052 від
05.09.2013 року встановлені правомірно, акт
перевірки залишено без змін,
заперечення без задоволення (аркуші
справи 21-22, 35-38).

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 25.09.2013
року, щодо збільшення суми грошового
зобов'язання ТОВ «Новотех-Термінал» з
податку на додану вартість у розмірі 1
270 887 грн. 50 коп., з яких: за основним
платежем - 811 925 грн. 00 коп., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) - 405
962 грн. 00 коп., за порушення п. 198.2, п. 198.3
ст. 198 Податкового кодексу України,
урахуванням п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України (аркуш справи 39).

Прийняте податкове
повідомлення-рішення було оскаржено
позивачем в адміністративному порядку
(аркуші справи 41-44).

Рішенням ГУ Міндоходів в Одеській
області № 1300/10/15-32-10-02-07 від 29.10.2013 року,
за результатом розгляду скарги
позивача було зобов'язано відповідача
провести документальну позапланову
перевірку ТОВ «Новотех-Термінал»,
згідно з пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України з питань, що стали
предметом оскарження.

На виконання вказаного рішення, ДПІ у
Приморському районі м. Одеси було
проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку, за
результатами якої складено акт №
2957/15-53-22-50/33139052 від 25.11.2013 року з питань
підтвердження господарських
взаємовідносин з платником податків
ТОВ «Ферко» за податковий період лютий
2013 року, висновками якого встановлено
порушення позивачем п.п. 198.1-198.4 ст. 198
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення податкового
кредиту з податку на додану вартість
лютому 2013 року на суму 811 925 грн. 00 коп.
та заниження податку на додану
вартість що підлягає сплату до бюджету
на цю саму суму (аркуші справи 12-13).

Представник позивача в судовому
засіданні пояснив, що ТОВ
«Новотех-Термінал» правомірно
сформовано податковий кредит з
вартості придбаного у ТОВ «Ферко»
товару згідно податкових накладних за
лютий 2013 року, оскільки такі податкові
накладні складені відповідно до вимог
чинного законодавства. Відповідачем
жодним чином не спростовано під час
проведення перевірки, що первинні
документи, які стали підставою для
формування позивачем у лютому по
взаємовідносинам з вказаним
контрагентом податкового кредиту
складені з порушеннями, у тому числі ст.
201 Податкового кодексу України.
Податковим органом також не доведено
безтоварності господарських операцій
позивача з ТОВ «Ферко» у лютому 2013 року,
тощо. Крім того, угода з контрагентом є
дійсною та повністю виконаною, тому на
думку позивача підстав для зменшення
податкового кредиту на суму,
сформовану по взаємовідносинам з ТОВ
«Ферко» у податкового органу не було.

Відповідач у запереченнях обґрунтовує
правомірність прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення тим,
що під час проведення камеральної
перевірки податкової декларації з
податку на додану вартість за лютий 2013
року та додатку № 5 «Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту у розрізі контрагентів» було
встановлено неправомірне включення до
складу податкового кредиту за лютий 2013
року сум податку на додану вартість по
взаємовідносинам з ТОВ «Ферко» у
розмірі 811 925 грн. 00 коп. на підставі
даних, не підтверджених документами що
призвело до завищення податкового
кредиту за лютий 2013 року на вказану
суму.

Також, відповідач посилається на акт
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
ДПС № 1624/22-30-31681342 від 30.05.2013 року «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Ферко» з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість по взаємовідносинам з
ПП «Атрія Стар» та ТОВ «Афродіта
Фінанс» за період лютий 2013 року», яким
встановлено, відображення у
податковому обліку безтоварних
операцій з постачання товару у лютому
2013 року контрагентами-покупцями, у
зв'язку із не встановленням факту
реального здійснення господарських
операцій при придбанні товарів/послуг
від постачальників з врахуванням
реального часу здійснення операцій,
відсутності управлінського або
технічного персоналу, оборотних
коштів, виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів та іншого майна, які
економічно необхідні для виконання
такого постачання або здійснення
діяльності, та їх подальшої реалізації
на адресу контрагентів-покупців за
період лютий 2013 року (аркуші справи
186-213).

З матеріалів справи вбачається, що між
ТОВ «Ферко» (постачальник) та ТОВ
«Новотех-Термінал» (покупець) укладено
договір поставки № 06123 від 06.12.2012 року,
відповідно до якого постачальник
зобов'язується передати у власність
покупця, а покупець зобов'язується
прийняти й оплатити товар на умовах, що
передбачені цим договором. Кількість,
асортимент, ціна товару, терміни
передачі й оплати товару, місце
постачання товару визначаються
додатками до договору, які є
невід'ємними його частинами. Товар, що є
предметом даного договору, належить
постачальнику на праві власності, не
знаходиться під арештом і не є
предметом позову третіх осіб (аркуші
справи 23-24).

В судовому засіданні встановлено, що за
період лютий 2013 року, постачальником
було здійснено дві поставки товару
покупцю за договором № 06123 від 06.12.2012
року, відповідно до додатків № 3 від
14.01.2013 року та № 4 від 26.02.2013 року, якими
відповідно до умов договору були
визначені істотні умови поставки,
вартість товару, його кількість, тощо
(аркуші справи 24, 26).

На підтвердження реальності
здійснення господарських операцій за
вищевказаною угодою, позивачем суду
надано наступні письмові докази, які
стали підставою для формування
податкового кредиту у лютому 2013 року по
взаємовідносинам з ТОВ «Ферко»:
податкові накладні № 182 від 26.02.2013 року
та № 11 від 01.02.2013 року, видаткові
накладні № 2401 від 01.02.2013 року та 3 2615 від
26.02.2013 року, акти прийому-передачі
товару № 1 від 01.02.2013 року та від 26.02.2013
року (аркуші справи 24-31).

Згідно актів прийому-передачі № 1 від
01.02.2013 року та від 26.02.2013 року, ТОВ
«Новотех-Термінал» отримало від
постачальника ТОВ «Ферко» товар - соєві
боби (для технічних потреб),
українського походження, врожаю 2012
року загальною вагою 970 тон, загальною
вартістю 4 871 550 грн. 00 коп., з
урахуванням податку на додану вартість
у сумі 811 925 грн. 00 коп. (аркуші справи 25,
27).

Під час виконання робіт, ТОВ «Ферко»
надало позивачу податкові накладні,
які були зареєстровані у Єдиному
реєстрі податкових накладних, на
підставі яких ТОВ «Новотех-Термінал»
сформувало показники податкової
звітності з податку на додану вартість
за лютий 2013 року, на суму фактично
виконаних робіт (отриманого товару), що
відповідає приписам ст. 198 Податкового
кодексу України.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту,
зокрема, виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів ( у тому числі в разі їх
ввезення на митну територію України) та
послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України передбачений обов'язок
платника податку надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, яка відповідно до
п. 21.7 ст. 201 цього Кодексу виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Згідно з приписами п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Не відносяться до податкового кредиту,
відповідно п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Дослідивши надані позивачем письмові
докази, а саме: договори, податкові
накладні, видаткові накладні, акти
прийому передачі товарів, контракти,
митну декларацію, тощо, з урахуванням
наведених норм податкового
законодавства, судом з'ясовано, що ТОВ
«Новотех-Термінал» цілком
обґрунтовано відповідно до п.п. 198.6 п. 198
ст. 198 Податкового кодексу України
віднесло до податкового кредиту у
лютому 2013 року суму податку на додану
вартість у розмірі 811 925 грн. 00 коп.,
підтверджену відповідними первинними
документами, у тому числі податковими
накладними, видатковими накладними,
тощо. Зазначені операції відображені у
податковій декларації за відповідний
період. Укладена угода між позивачем та
ТОВ «Ферко» є дійсною та фактично
виконаною сторонами про що свідчать
наявні в матеріалах справи документи;
на час укладання та виконання
господарських зобов'язань контрагенти
були належним чином зареєстрованими як
суб'єкти підприємницької діяльності та
мали свідоцтва платників податку на
додану вартість.

З аналізу законодавства, чинного на час
виникнення спірних правовідносин, яке
регулює спірні правовідносини акти
виконаних робіт є документом
підтверджуючим факт надання послуги.
Перелік робіт та послуг визначених у
актах виконаних робіт є змістом
операції, яку задокументовано
відповідним актом. Так, наявні в
матеріалах справи акти
прийому-передачі товару відповідають
законодавчо встановленим вимогам до
первинних документів, передбачених ст.
9 Закону України № 996 - XIV від 16.07.1999 року
та вказують про обсяг кожної
здійсненої операції та її цільове
призначення.

Крім того, передача товару, згідно
додатків до договору та актів
прийому-передачі, здійснювалась на
умовах СРТ та у Одеському морському
торговельному порту/ТОВ «Олімпекс Купе
Інтернешнл», тобто за місцем
знаходження товару, про що свідчать
відповідні довідки про наявність
товару на складі (аркуші справи ).

Відповідно до положень ст. 664
Цивільного кодексу України, моментом
виконання обов'язку продавця щодо
передачі товару є вручення товару
покупцеві, якщо договором встановлений
обов'язок продавця доставити товар;
надання товару у розпорядження
покупця, якщо товар має бути переданий
покупцеві за місцезнаходженням товару.

Крім цього, згідно з пп. а п. 186.1 ст. 186
Податкового кодексу України, місцем
постачання товарів є фактичне
місцезнаходження товарів на момент їх
постачання.

З урахуванням зазначеного, моментом
виконання зобов'язання щодо передачі
товару стало надання його у
розпорядження ТОВ «Новотех-Термінал»
за місцезнаходженням товару - ОМТП/ТОВ
«Олімпекс Купе Інтернешнл», що
відповідає умовам договору та приписам
ст. 664 Цивільного кодексу України.
Тобто, місце постачання товару у даному
випадку є його фактичне
місцезнаходження, що не суперечить
нормам чинного законодавства.

З матеріалів справи також вбачається,
що після отримання позивачем товару за
договором з ТОВ «Ферко», між ТОВ
«Новотех-Термінал» (комітент) та
Підприємством «Вторметекспорт» у
формі ТОВ (комісіонер) було укладено
договір комісії № К12063 від 06.12.2012 року,
згідно якого комітент доручив, а
комісіонер прийняв на себе
зобов'язання за дорученням комітента
за плату здійснювати від свого імені та
за рахунок комітента: реалізацію на
експорт з України товару, що належить
комітенту, згідно додатків до договору;
укладати експортні договори
(контракти) купівлі-продажу, оформляти
і підписувати інші необхідні для
здійснення продажу документи в
інтересах комітента, а також діяти в
інтересах комітента в рамках уже
укладених зовнішньоекономічних
експортних контрактів; укладати
договори (митного оформлення
продукції) з підприємствами
(брокерами), що мають свідоцтва про
визнання підприємства декларантом;
інших дій, пов'язаних з вищевказаними
операціями, необхідних для виконання
доручення комітента. Товар, його
асортимент, кількість, ціна, тощо, який
доручається комісіонеру визначені в
додатках до договору, дослідивши які,
судом встановлено, що до складу товару,
який було передано комісіонеру входить
також товар, що був отриманий позивачем
за договором поставки, а саме - соєві
боби (для технічних потреб),
українського походження, врожаю 2012
року у кількості 970 тон, загальною
вартість 528 650 $ (аркуші справи 45-60).

На підтвердження обставини щодо
подальшого використання придбаного у
контрагента ТОВ «Ферко» за договором
поставки товару, позивачем суду надано
контракти № С 5/2013-F від 18.02.2013 року, № С
2/2013-F від 04.02.2013 року, № С 9/2013-F від 28.03.2013
року укладені ТОВ «Вторметекспорт»,
діючого від імені позивача за
договором комісії № К0112063 від 06.12.2012
року (продавець) з «Black Sea Commodities Limited»
(покупець) щодо продажу товару - соєвих
бобів (для технічних потреб), врожаю 2012
року (аркуші справи 61-66).

Належність та наявність товару, його
походження та кількість також
підтверджено митними деклараціями,
наявними в матеріалах справи (аркуші
справи 32-34, 79).

На підтвердження виконання
зобов'язання по оплаті шляхом
перерахування на користь контрагента
безготівкових коштів за придбані
послуги в результаті виконаних ним
ремонтно-будівельних робіт надані
платіжні доручення, що не суперечить
передбаченим умовам договорів та
нормам податкового законодавства.

Таким чином, в процесі встановлення
обставин у справі, судом з'ясовано, що в
діях позивача щодо віднесення сум
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту відсутні будь-які
порушення норм податкового
законодавства чинного на час
виникнення спірних правовідносин.

Наявна в матеріалах справи первинна
документація (акти, накладні та інші)
складені без порушень, містять
необхідний обсяг інформації про
виконувані роботи/послуги, що дає
можливість стверджувати про реальний
характер господарських операцій
позивача.

Щодо посилання відповідача на
нікчемність угод контрагента позивача
з постачальниками, суд зазначає, що
якщо контрагентом платника, податковий
облік ведеться із порушенням вимог
чинного законодавства, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
притягнення до відповідальності
платника податків який має
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту та валових
витрат. Отже, за загальним правилом
несплата податку на додану вартість
продавцем і його постачальниками сама
по собі не є підставою для зменшення
податкового кредиту або відмови у
відшкодуванні зазначеного податку
покупцю, який відніс до податкового
кредиту суми податку на додану
вартість, сплачену продавцю разом із
ціною товару (послуги).

Крім того, актом перевірки контрагента
позивача не встановлено наявності
ознак безтоварності саме
господарських операцій з позивачем, а
відтак, на думку суду, посилання
відповідача на вказаний акт є
необґрунтованим.

Така позиція узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так,
Європейський Суд з прав людини у своєму
рішенні по справі «БУЛВЕС АД» проти
Болгарії» (заява № 3991/03) зазначив, що
платник податку не повинен нести
наслідків невиконання постачальником
його зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.
Вищевикладене також підтверджене
постановою Верховного Суду України у
справі № 21-42а10 від 31.01.2011 року,
головуючого судді Панталієнка П.В.

Оскільки порушення вимог чинного
законодавства при здійсненні
позивачем податкового обліку з податку
на додану вартість відсутні, тому
донарахування податковим органом
податкового зобов'язання було
безпідставним та необґрунтованим.

Також, згідно наявних в матеріалах
справи матеріалів перевірки,
проведеної прокуратурою Приморського
району м. Одеси за зверненням директора
ТОВ «Новотех-Термінал» Сташкевича О.Г.
на незаконні дії посадових осіб ДПІ у
Приморському районі м. Одеси під час
призначення та проведення камеральної
перевірки даних, задекларованих
підприємством у податковій звітності з
податку на додану вартість за лютий 2013
року вбачається, що до відповідача було
внесено подання прокурора, яким
встановлено допущення відповідачем
порушень під час призначення та
проведення камеральної перевірки ТОВ
«Новотех-Термінал» з вимогою щодо
негайного усунення викладених
порушень закону та відновлення
порушених прав та інтересів ТОВ
«Новотех-Термінал» шляхом скасування
протиправного акту камеральної
перевірки податкової звітності з
податку на додану вартість за лютий 2013
року ТОВ «Новотех-Термінал»; при
наявності підстав, у строгої
відповідності до вимог Податкового
кодексу України, з урахуванням
пояснень підприємства та їх
документального підтвердження,
вирішити питання щодо необхідності
призначення та проведення
позапланової документальної перевірки
підприємства з питань підтвердження
взаємовідносин з TOB «Ферко»; притягнути
посадових осіб, винних у допущенні
викладених порушень - начальника
відділу планування та координації
контрольно-перевірочної роботи
управління податкового аудиту ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області Любчика
O.K., начальника відділу адміністрування
податку на додану вартість (станом на
березень - травень 2013) Чеховську О.В. до
дисциплінарної відповідальності;
вжити дієвих заходів, спрямованих на
усунення виявлених порушень, причин та
умов, що їм сприяли, припинення
незаконних дій. які стали можливими
внаслідок неналежного контролю за
роботою підлеглих з боку керівників
відповідних структурних підрозділів,
недопущення порушень Податкового
кодексу України в подальшій роботі та
створення режиму максимального
сприяння бізнесу шляхом викоренення
фактів необґрунтованого,
протиправного втручання податкового
органув підприємницьку діяльність
(аркуші справи217-219, 232).

На підставі встановлених обставин, з
урахуванням наведених норм
законодавства, суд дійшов висновку про
неправомірність прийняття
відповідачем податкового
повідомлення-рішення № від 25.09.2013
року, оскільки в судовому засіданні
позивачем доведено дотримання всіх
умов, встановлених чинним
законодавством, під час формування
податкового кредиту за рахунок сум
податку на додану вартість сплачених у
ціні товару по взаємовідносинам з ТОВ
«Ферко», що є критеріями, за наявності
яких виникає право на формування
податкового кредиту. Суми податку на
додану вартість, за рахунок яких було
сформовано податковий кредит
підтверджені відповідними первинними
документами. За таких обставин
податкове повідомлення-рішення №
від 25.09.2013 року підлягає
скасуванню, як таке, що прийняте з
порушенням норм чинного податкового
законодавства.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Суд
оцінюючи надані у справу докази,
виходить із принципів
адміністративного судочинства -
змагальність, диспозитивність та
офіційне з'ясування всіх обставин
справи, згідно із яким розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, з
урахуванням встановлених у судовому
засіданні обставин, суд дійшов
висновку, що позивачем доведено
правомірність формування податкового
кредиту по взаємовідносинам з ТОВ
«Ферко», оскільки задекларовані ТОВ
«Новотех-Термінал» суми податку на
додану вартість по взаємовідносинам із
вказаним контрагентом за лютий 2013 року
підтверджені належним чином
оформленою первинною документацією,
яка також підтверджує реальність
здійснюваних операцій (виконання
робіт, надання послуг) та фактичну їх
виконаність. За таких обставин,
винесене відповідачем податкове
повідомлення-рішення від 25.09.2013
року є протиправним та підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 159-164, 167,
186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Новотех-Термінал» (,
адреса: 65026, м. Одеса, Митна площа, 1) до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 25.09.2013
року - задовольнити у повному обсязі.

Податкове повідомлення-рішення №
від 25.09.2013 року, прийняте
Державною податковою інспекцією у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області - визнати
протиправним та скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новотех-Термінал»
(, адреса: 65026, м. Одеса,
Митна площа, 1) витрати зі сплати
судового збору у розмірі 458 (чотириста
п'ятдесят вісім) грн. 81 (вісімдесят одна)
коп.

Постанова суду може бути оскаржена в
порядку та строки, встановлені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено та
підписано 01 квітня 2014 року.

Суддя
Я.В. Балан