Справа № 2а-1271/09/1970
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/5519/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у письмовому провадженні
касаційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нечипорук Транспорт
Сервіс»

на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
08.05.2009 та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 09.12.2010

у справі №2а-1271/09/1970

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нечипорук Транспорт
Сервіс»

до Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 08.05.2009,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 09.12.2010, у задоволенні позову
відмовлено.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про задоволення позову,
з підстав порушення норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведена виїзна
позапланова документальна перевірка з
питань дотримання позивачем вимог
валютного законодавства за період з
11.06.2008 по 30.09.2008, за результатами якої
складено акт №12350/22-222/32386922 від 21.10.2008.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення статті 2 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті», а саме
прострочення терміну надходження від
нерезидента товарів за імпортним
контрактом №01-09/07 від 18.09.2007 укладеного
з фірмою «V.Wall-Nufahrzeuge»( Німеччина).

На підставі акта перевірки прийнято
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій №/0/68862 від
31.10.2008 в сумі 52589 грн.

Суд першої інстанції, з доводами якого
погодився суд апеляційної інстанції,
підтримуючи висновки відповідача про
підтвердження факту порушення
позивачем термінів розрахунків за
вищезазначеним зовнішньоекономічним
контрактом, обґрунтовував свої
висновки тим, що датою імпорту у
випадку ввезення продукції на
територію України, якщо така продукція
згідно із законодавством України
підлягає митному оформленню слід
вважати дату завершення оформлення
вантажної митної декларації.

З огляду на викладене, суди дійшли
висновку про порушення позивачем вимог
статті 2 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті», у зв'язку з чим застосування
відповідачем пені за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
відповідно до статті 4 зазначеного
Закону є правомірним.

Однак, з такими висновками судів
попередніх інстанцій погодитись не
можна, виходячи з такого.

Позивач, відповідно до Закону України
«Про зовнішньоекономічну діяльність»
(далі - Закон №959-ХІІ) є суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності,
одним з видів якої згідно зі статтею 4
цього Закону є імпорт.

За змістом абзацу чотирнадцятого
статті 1 Закону № 959-ХІІ та абзацу
другого підпункту 1.1 Інструкції про
порядок здійснення контролю за
експортними, імпортними операціями,
затвердженої постановою Національного
банку України від 24 березня 1999 року №
136, імпорт - це купівля українськими
суб'єктами зовнішньоекономічної
діяльності в іноземних суб'єктів
господарської діяльності товарів з
ввезенням або без ввезення цих товарів
на територію України, включаючи
купівлю товарів, призначених для
власного споживання установами та
організаціями України, розташованими
за її межами.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»,
імпортні операції резидентів, які
здійснюються на умовах відстрочення
поставки, в разі, коли таке
відстрочення перевищує 180 календарних
днів з моменту здійснення авансового
платежу або виставлення векселя на
користь постачальника продукції
(робіт, послуг), що імпортується,
потребують висновку центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики.

Згідно із частиною першою статті 4
зазначеного Закону порушення
резидентами строків, передбачених
статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за
собою стягнення пені за кожний день
прострочення у розмірі 0,3 відсотка від
суми неодержаної виручки (вартості
недопоставленого товару) в іноземній
валюті, перерахованої у грошову
одиницю України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості. Загальний
розмір нарахованої пені не може
перевищувати суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару).

Абзацом тридцять восьмим статті 1
Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
передбачено, що моментом здійснення
експорту (імпорту) є момент перетину
товаром митного кордону України або
переходу права власності на зазначений
товар, що експортується чи
імпортується, від продавця до покупця.

Таким чином, моментом вчинення
імпортної операції, зокрема моментом
поставки товару за такою операцією, для
застосування статей 2, 4 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» є момент фактичного
перетину імпортованим товаром митного
кордону України.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли помилкового висновку
про дотримання відповідачем вимог
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті» при
нарахуванні пені за порушення термінів
здійснення імпортних операцій,
оскільки податковим органом не
доведено, що імпортні операції,
здійснення яких підтверджено
відповідними ВМД, відбулися з
перевищенням термінів відстрочення
поставки.

Згідно статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

За таких обставин, порушення судами
норм матеріального права є підставою
для скасування постановлених у справі
судових рішень та прийняття нової
постанови про задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 229 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Нечипорук
Транспорт Сервіс» задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 08.05.2009 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 09.12.2010
скасувати.

Прийняти нову постанову. Позов
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції №/0/68862 від 31.10.2008.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нечипорук Транспорт
Сервіс» (46008, м.Тернопіль, вул.Гайова, 44,
код 32386922) витрати по сплаті судового
збору в сумі 6 (шість) гривень 80 коп.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.
Заява про перегляд судового рішення в
адміністративній справі Верховним
Судом України може бути подана з
підстав, в порядку та у строки
встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун