Справа № К/9991/18772/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/18772/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівЛогвиненка А.О. Мороз
Л.Л. провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
Черкаського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- Черкаське ОВФСС з ТВП) до Товариства з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ)
"Уманьбуденерго" про стягнення
заборгованості за касаційною скаргою
ТОВ "Уманьбуденерго" на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2010
року

в с т а н о в и л а :

У грудні 2009 року Черкаське ОВФСС з ТВП в
Черкаському окружному
адміністративному суді пред'явило
позов до ТОВ "Уманьбуденерго" про
стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог
послалося на порушення відповідачем
приписів Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Просило стягнути з ТОВ "Уманьбуденерго"
заборгованість у розмірі 10740,73 грн.
відповідно до рішення обласного
Відділення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 22 червня 2009
року № 82/1180.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 19 січня 2009
року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2010
року апеляційну скаргу Черкаського
ОВФСС з ТВП задоволено.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 19 січня 2009
року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позовні
вимоги Черкаського ОВФСС з ТВП
задоволено.

Стягнуто з ТОВ "Уманьбуденерго" 10740,73
грн. на користь Черкаського ОВФСС з ТВП.

Не погоджуючись із судовим рішенням
апеляційного суду ТОВ "Уманьбуденерго"
подало касаційну скаргу. Посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати його рішення та залишити в
силі постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 19 січня 2009
року.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій у цій
справі встановлено, що відповідач 21
квітня 2009 року подав до Соснівської
виконавчої дирекції звіт Ф4-ФСС ТВП за 1
квартал 2009 року, в якому відсутній фонд
оплати праці, з якої справляються
страхові внески, а також нарахування
страхових внесків. В той же час
зазначено витрати на виплату допомоги
з тимчасової непрацездатності в сумі
4958,56 грн. У зв'язку з цим Соснівською
виконавчою дирекцією було проведено
перевірку на предмет правомірності
витрат на виплату допомоги з
тимчасової непрацездатності,
здійснених відповідачем у 4-му кварталі
2008 року та 1-му кварталі 2009 року, за
результатами якої складено акт від 09
червня 2009 року № 279.

Перевіркою було встановлено, що
відповідачем безпідставно проведено
виплату коштів Фонду на оплату
допомоги з тимчасової
непрацездатності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
сумі 7160,73 грн., які не були прийняті до
заліку в рахунок страхових внесків
згідно з пунктом 8.7. Інструкції про
порядок надходження, обліку та
витрачання коштів Фонду, затвердженої
постановою Правління Фонду 26 червня 2001
року №16.

На підставі акту перевірки від 09 червня
2009 року № 279 Черкаського ОВФСС з ТВП
відносно ТОВ "Уманьбуденерго" винесено
рішення про застосування фінансових
(штрафних) санкцій від 22 червня 2009 року
№ 82/1180, згідно з яким з відповідача
підлягають стягненню неприйняті до
зарахування витрати у розмірі 7160,73 грн.
та штраф за порушення порядку
витрачання коштів Фонду в розмірі 3580,00
грн. (50 відсотків від суми, не прийнятої
до зарахування), всього на загальну
суму 10 740,73 грн.

При перевірці з'ясовано, що
підприємством виплачено допомогу з
тимчасової непрацездатності ОСОБА_4 за
період з 25 листопада 2008 року по 25 грудня
2008 року на підставі листка
непрацездатності № 273074 у розмірі 776,52
грн., а також ОСОБА_5, яка працює за
сумісництвом, за період з 28 листопада
2008 року по 25 січня 2009 року (листок
непрацездатності № 273092), з 26 січня 2009
року по 04 березня 2009 року (листок
непрацездатності № 267083), з 05 березня 2009
року по 13 березня 2009 року (листок
непрацездатності № 349983), з 14 березня 2009
року по 23 березня 2009 року (листок
непрацездатності № 589078), з 24 березня 2009
року по 31 березня 2009 року (листок
непрацездатності № 266124) виплачено
допомогу в розмірі 6 384,21 грн.

Тобто відповідачем виплачувалася
допомога з тимчасової
непрацездатності двом особам в період
з 25 листопада 2008 року по 31 березня 2009
року.

Під час перевірки було встановлено, що
підприємством в цей період
господарська діяльність не
проводилася, а наймані працівники не
працювали, а тому не мали права на
отримання заробітної плати.

Відповідно до частини першої статті 35
Закону України від 18 січня 2001 року № 2240
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" допомога по тимчасовій
непрацездатності надається
застрахованій особі у формі
матеріального забезпечення, яке
повністю або частково компенсує втрату
заробітної плати у разі настання
тимчасової непрацездатності. Оскільки
в період з грудня 2008 року по березень 2009
року ніхто на підприємстві не працював
і заробітна плата за цей період не
нараховувалась, то відповідно і
компенсація у вигляді допомоги по
тимчасовій непрацездатності також не
нараховується.

Крім того, відповідачем була
нарахована допомога з тимчасової
непрацездатності ОСОБА_4 за період з 25
листопада 2008 року по 25 грудня 2008 року.
Як видно із розрахункової відомості за
листопад 2008 року ОСОБА_4 за цей місяць
відпрацював лише 14 робочих днів, тобто
на момент настання тимчасової
непрацездатності він вже не працював.
Не працював він до 29 травня 2009 року.
Після закінчення листка
непрацездатності 25 грудня 2008 року
наказом від 25 грудня 2008 року № 23/4-В йому
надано відпустку без збереження
заробітної плати на період з 25 грудня
2008 року по 28 лютого 2008 року, а наказом
від 02 березня 2009 року № 25/1.03-В таку
відпустку продовжено на період з 01
березня 2009 року по 29 травня 2009 року.

Надання таких відпусток в порушення
статті 84 Кодексу законів про працю
України та статей 25, 26 Закону України
"Про відпустки" свідчить про те, що
працівник фактично є безробітним, він
не має права на отримання заробітної
плати, а відповідно й на компенсацію
такої заробітної плати у вигляді
допомоги з тимчасової
непрацездатності. Так у ОСОБА_4
тимчасова непрацездатність настала 25
листопада 2008 року, але він у той період
вже не працював, а тому, й права на
виплату допомоги з тимчасової
непрацездатності він не мав.

Неправомірно виплачено відповідачем й
допомогу з тимчасової
непрацездатності ОСОБА_5 за період з 28
листопада 2008 року по 31 березня 2009 року.

Так, відповідно до статті 2 Закону
України від 11 січня 2001 року № 2213 "Про
розмір внесків на деякі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування" допомога з
тимчасової непрацездатності за
рахунок коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності виплачується з шостого
дня. Перші п'ять днів тимчасової
непрацездатності оплачуються за
рахунок роботодавця. Шостий день
непрацездатності в даному випадку
припадає на 3 грудня 2008 року. Проте, з
грудня 2008 року по квітень 2009 року
підприємство господарської діяльності
не здійснювало, а відповідно
працівники не мали права на заробітну
плату або на її компенсацію у вигляді
допомоги з тимчасової
непрацездатності.

Відповідно пункту 20 постанови Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№ 1266 "Про порядок обчислення середньої
заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням" розмір
допомоги з тимчасової
непрацездатності розраховується
шляхом множення суми денної виплати на
кількість днів, які підлягають оплаті.
Кількість робочих днів визначається
згідно з графіками роботи підприємства
або його структурного підрозділу.
Оскільки підприємство не працювало то
всі дні, що припадають на цей період
оплаті не підлягають. А тому,
відповідачем безпідставно виплачена
ОСОБА_5 допомога за період з 28 листопада
2008 року по 31 березня 2009 року.

Київським апеляційним
адміністративним судом при вирішенні
спору дано відповідну правову оцінку
наявним в матеріалах справи доказам та
правильно застосовано положення
частини першої статті 35 Закону № 2240 та
пункту 20 постанови Кабінету Міністрів
України від 26 вересня 2001 року № 1266.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим.

Доводи, касаційної скарги не
спростовують правильність висновків
апеляційного суду та встановлених
обставин у справі.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення без зміни.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Уманьбуденерго" залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2010
року в адміністративній справі за
позовом Черкаського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Уманьбуденерго" про стягнення
заборгованості - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Логвиненко А.О.

Мороз Л.Л.