Справа № К/9991/63928/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/63928/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області на постанову Сарненського
районного суду Рівненської області від
11 грудня 2009 року та ухвалу Апеляційного
суду Рівненської області від 07 травня
2010 року у справі за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14 до управління Пенсійного фонду
України в Сарненському районі
Рівненської області про стягнення
підвищення до пенсії, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Сарненського районного
суду Рівненської області від 11 грудня
2009 року залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Рівненської області
від 07 травня 2010 року позовні вимоги
задоволено частково. Визнано відмову
управління Пенсійного фонду України
щодо нарахування та виплати позивачам
щорічної державної допомоги як дітям
війни в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком неправомірною. Зобов'язано
управління здійснити перерахунок
пенсії позивачам з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008
року.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, управління Пенсійного фонду
України просить їх скасувати, ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.
При цьому скаржник посилається на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої і
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що позивачі перебувають
на обліку в управлінні Пенсійного
фонду України та відносяться до
категорії громадян, яким встановлено
статус «дитина війни», що
підтверджується пенсійними
посвідченнями.

Однак, відповідачем не здійснюються
виплати з посиланням на відсутність у
нього коштів на ці виплати та на
невизначеність величини для
розрахунку підвищення до пенсії
категорії громадян, які мають статус
«діти війни».

Статтею 22 Конституції України
визначено, що конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані.

Частиною 1 статті 46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» державні соціальні гарантії
дітям війни, встановлені цим Законом,
не можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» позивач
має право на отримання державної
соціальної підтримки, а саме,
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими статтею 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування».

Приймаючи рішення, суд першої та
апеляційної інстанції обґрунтовано
посилалися на Рішення Конституційного
Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007,
яким визнано неконституційним
положення пункту 12 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет на 2007
рік» щодо зупинення на 2007 рік дії
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» та на Рішення
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року №10-рп/2008, яким визнано
неконституційним положення Закону
України «Про Державний бюджет на 2008
рік» щодо зупинення на 2008 рік дії
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

При цьому, суд першої та апеляційної
інстанції правомірно виходили з
наявності у позивачів права на
отримання, а у відповідача обов'язку
щодо здійснення позивачам доплати до
пенсії, відповідно до норм ст. 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни».

Враховуючи вищевикладене, доводи
касаційної скарги зазначених
висновків суду першої та апеляційної
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи порушено норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 224 КАС України, суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчинення процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області залишити без задоволення, а
постанову Сарненського районного суду
Рівненської області від 11 грудня 2009
року та ухвалу Апеляційного суду
Рівненської області від 07 травня 2010
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам які беруть участь у справі і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: