Справа № 9101/129080/2012
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" січня 2014 р. справа № 2а-2900/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Проценко О.А.

суддів: Туркіної Л.П.
Дурасової Ю.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Запоріжжя

на постанову Заводського районного
суду м.Запоріжжя від 29 вересня 2011 року
по справі № 2а-2900/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в Заводському районі м. Запоріжжя

про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання дій
відповідача протиправними та
зобов'язання останнього здійснити
перерахунок пенсії згідно ст.. 40, 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за 2010 рік та здійснити виплату суми
недоотриманої пенсії, в наслідок
неправильного застосування показника
середньої заробітної плати.

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено частково; визнано
незаконними дії відповідача та
зобов'язано останнього здійснити
перерахунок та виплату позивачу пенсії
із застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" враховується для
обчислення пенсії за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії,
тобто за 2009 рік за період з 29.12.2010 року
по 31.07.2011 року з урахуванням виплачених
сум.

Не погодившись з висновками суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати судове рішення та винести
нове, яким повністю відмовити позивачу
в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи із
наступного.

Щодо фактичних обставин сторони не
сперечаються.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
перерахунок пенсії за збільшенням
стажу та заробітної плати повинен
здійснюватися на підставі ст.ст. 40, 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування».

Проте, зробивши правильний висновок
щодо норм матеріального права суд
першої інстанції невірно застосував
дані норми.

Так, перерахунок пенсій із заробітної
плати, отриманої після призначення
пенсії чи попереднього перерахунку та
збільшеного страхового стажу
регулюється статтею 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування» № 1058 від 9 липня 2003 року
(далі Закон № 1058-IV), частина 4 якої
передбачає, що у разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, провадиться
перерахунок пенсії з урахуванням
страхового стажу після призначення
пенсії. Кожний наступний перерахунок
пенсії провадиться не раніш як через 2
роки після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсій. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Така редакція існує після визнання
неконституційними змін, внесених
підпунктом «б»

підпункту 10 пункту 35 Розділу 2 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України»від
28 грудня 2007 року № 107-VI, визнаних такими,
що не відповідають Конституції України
(є неконституційними), згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Визнані неконституційними зміни
надавали можливість перераховувати
пенсію із заробітної плати за періоди
страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40
цього Закону, із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Зокрема, ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV, в
редакції до 28 грудня 2007 року, чина на
час виникнення спірних правовідносин,
не встановлює іншого, ніж передбачений
ч. 2 ст. 40 цього Закону порядку
розрахунку заробітної плати для
перерахунку пенсії, тому застосуванню
підлягає ч. 2 ст. 40 цього Закону.

У зв'язку з правом особи на перерахунок
пенсії із заробітної плати та
страхового стажу у формулі заробітної
плати для обчислення пенсії Зп = Зс х (Ск
: К) змінюються лише показники Ск (сума
коефіцієнтів заробітної плати за кожен
місяць) та К (кількість місяців
страхового стажу, за які розраховано
коефіцієнт заробітної плати
застрахованої особи), а показник Зс
(середня заробітна плата працівників,
зайнятих у галузях економіки України,
за календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії)
враховується в розмірі на час
призначення пенсії або останнього
перерахунку.

При цьому показник середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески не є тотожним
показнику середньої заробітної плати
працівників, зайнятих в галузях
економіки України, який згідно
вищенаведеної формули враховується
при перерахунку пенсії та який
враховується в розмірі на час
призначення пенсії або останнього
перерахунку.

Тому, підстави для перерахунку пенсії
позивача із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
календарного року, що передує року
перерахунку пенсії, відсутні.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції було допущено
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а тому постанова суду підлягає
скасуванню з постановленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 205,
207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Запоріжжя на постанову
Заводського районного суду м.Запоріжжя
від 29 вересня 2011 року по справі № 2а-2900/11
задовольнити.

Постанову Заводського районного суду
м.Запоріжжя від 29 вересня 2011 року по
справі № 2а-2900/11 скасувати.

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна

Суддя:
Ю.В. Дурасова