Справа № К/9991/10590/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/10590/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Голосіївського районного суду м.Києва
від 29.10.2010р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.02.2011р. у справі №2а-1180/10
за позовом ОСОБА_4 до Голосіївської
районної у місті Києві ради про
скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 року ОСОБА_4 звернулась до
Голосіївської районної у місті Києві
ради з позовом про визнання незаконним
та скасування п.3 Додатку до
рішення 28-ї сесії 2-ого скликання
Голосіївської районної у місті Києві
ради від 30.09.2004р. №28/09.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що вона є власницею
квартири АДРЕСА_1, тому має право
спільної власності на нежиле
приміщення у даному будинку, а спірне
рішення порушує її права та законні
інтереси, як співвласника будинку.

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 29.10.2010р., залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2011р., в
задоволенні позову відмовлено. Суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
про відсутність порушень прав
позивача.

На постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 29.10.2010р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2011р.
надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про їх скасування та
направлення справи на новий судовий
розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач зареєстрована
за місцем проживання по АДРЕСА_1.

Рішенням 28-ї сесії 2-ого скликання
Голосіївської районної у місті Києві
ради від 30.09.2004 №28/09 затверджено
перелік об'єктів комунальної
власності, що підлягають приватизації
шляхом викупу. У п.3 додатку до
вказаного рішення вказано, що ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 надано дозвіл на приватизацію
шляхом викупу нежилого приміщення
площею 53,40 кв.м., розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного рішення між
вказаними фізичними особами та Фондом
приватизації комунального майна
Голосіївського району м. Києва 16 грудня
2004 року укладено договір
купівлі-продажу зазначеного нежилого
приміщення.

Отже, спірні правовідносини у справі
виникли у зв'язку з тим, що рішенням 28-ї
сесії 2-ого скликання Голосіївської
районної у місті Києві ради від 30.09.2004р.
№28/09 «Про перелік об'єктів комунальної
власності Голосіївськаого району
м. Києва, які підлягають
приватизації» затверджено спосіб
приватизації об'єктів комунальної
власності територіальної громади,
згідно з додатком № 1, до яких включено,
зокрема, приміщення за адресою АДРЕСА_1.

З аналізу ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 6 КАС України
вбачається, що захисту у порядку
адміністративного судочинства
підлягають права, свободи або інтереси
фізичних та юридичних осіб, порушені
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України
„Про приватизацію державного
житлового фонду" власники квартир
багатоквартирних будинків є
співвласниками допоміжних приміщень
будинку, технічного обладнання,
елементів зовнішнього благоустрою і
зобов'язані брати участь у загальних
витратах, пов'язаних з утриманням
будинку і прибудинкової території
відповідно до своєї частки у майні
будинку. Допоміжні приміщення
(кладовки, сараї і т. ін.) передаються у
власність квартиронаймачів безоплатно
і окремо приватизації не підлягають.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 2 березня 2004р.
№ 4-рп/2004 допоміжні приміщення (підвали,
сараї, кладовки, горища, колясочні і т.
ін.) передаються безоплатно у спільну
власність громадян одночасно з
приватизацією ними квартир (кімнат у
квартирах) багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема
створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього. Власник (власники)
неприватизованих квартир
багатоквартирного будинку є
співвласником (співвласниками)
допоміжних приміщень нарівні з
власниками приватизованих квартир.
Питання щодо згоди співвласників
допоміжних приміщень на надбудову
поверхів, улаштування мансард у
багатоквартирних будинках, на вчинення
інших дій стосовно допоміжних
приміщень (оренда тощо) вирішується
відповідно до законів України, які
визначають правовий режим власності.

Приписами п. 5 ст. 60 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
встановлено право органів місцевого
самоврядування здійснювати від імені
територіальних громад повноваження
щодо володіння, користування та
розпорядження об'єктами права
комунальної власності.

Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 цього Закону
до виключної компетенції міських рад
віднесено прийняття рішень щодо
відчуження відповідно до закону
комунального майна; затвердження
місцевих програм приватизації, а також
переліку об'єктів комунальної
власності, які не підлягають
приватизації; визначення доцільності,
порядку та умов приватизації об'єктів
права комунальної власності; вирішення
питань про придбання в установленому
законом порядку приватизованого майна,
про включення до об'єктів комунальної
власності майна, відчуженого у процесі
приватизації, договір купівлі-продажу
якого в установленому порядку
розірвано або визнано недійсним, про
надання у концесію об'єктів права
комунальної власності, про створення,
ліквідацію, реорганізацію та
перепрофілювання підприємств, установ
та організацій комунальної власності
відповідної територіальної громади.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що спірне приміщення є не
допоміжним, а нежитловим приміщенням,
право власності на яке було оформлено
за територіальною громадою
Голосіївського району м. Києва, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності Серії ЯЯЯ №3133992.

Отже, позивач, як власник квартири у
буд. АДРЕСА_1, не набув права спільної
власності на вказане нежиле приміщення
у розумінні Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку», оскільки
таке нежиле приміщення є об'єктом
комунальної власності та належить
територіальній громаді Голосіївського
району м. Києва, а не виключно власникам
багатоквартирного будинку, у якому
розташоване таке приміщення, на праві
спільної сумісної власності.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що позивачем не
доведено порушення її прав, свобод або
інтересів внаслідок прийняття
оскаржуваного рішення, а відтак
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про відсутність
підстав для задоволення позову.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для задоволення касаційної скарги
судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Голосіївського районного
суду м.Києва від 29.10.2010р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2011р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: