Справа № 0670/2728/12
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2014 р. м. Київ
К/800/32432/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненко А.О.

здійснивши попередній розгляд
касаційної скарги Публічного
акціонерного товариства
«Радомишльський машинобудівний завод»
на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 22 травня 2013 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Радомишльському районі Житомирської
області до Публічного акціонерного
товариства «Радомишльський
машинобудівний завод» про стягнення 2707
грн. 65 коп.,

в с т а н о в и л а:

Управління Пенсійного фонду України в
Радомишльському районі Житомирської
області (далі - Управління) звернулось
із позовом до акціонерного товариства
закритого типу "Радомишльський
машинобудівний завод" (далі - АТЗТ
Радомишльський машинобудівний завод)
про стягнення заборгованості по
фактичних витратах на виплату і
доставку пенсій за січень - березень 2012
року в сумі 2707,65 грн. В обґрунтування
позову Управління вказало, що
відповідні витрати всупереч
покладеному обов'язку державним
підприємством не відшкодовані.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22 травня 2013
року позов задоволено. Стягнуто з АТЗТ
"Радомишльський машинобудівний завод"
на користь Управління заборгованість в
сумі 2707,65 грн. по фактичних витратах на
виплату і доставку пенсій за січень -
березень 2012 року.

Не погодившись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій, АТЗТ
"Радомишльський машинобудівний завод"
звернувся з касаційною скаргою, у якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувані рішення скасувати
та прийняти нове про відмову в
задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на АТЗТ "Радомишльський
машинобудівний завод" працювали особи ,
зайняті повний робочий день на роботах,
що дає право на призначення пенсії на
пільгових умовах відповідно до пункту
«а» статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" (далі - Закон
№1788-ХІІ).

Позивачем направлялися розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"(далі - Закон №1058-ІV) в
частині пенсій, призначених відповідно
до пункту "а" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" за січень -
березень 2012 року на загальну суму 2707
горн 57 коп.

Фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, понесені позивачем,
відповідачем у встановленому розмірі
не відшкодовані.

Висновок судів попередніх інстанцій
про покладення на відповідача
обов'язку щодо відшкодування витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту «а»
статті 13 Закону № 1788-XII узгоджується з
правовою позицією Верховного Суду
України, висловленою у справах №21-113а13,
21-181а11, 21-116а11, яка відповідно до ст. 244-2
КАС України є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України, та полягає у наступному.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, роботах з особливо шкідливими
й важкими умовами праці за списком № 1
та на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через зазначені фонди особам, вказаним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону № 1058-IV
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу четвертого
підпункту 1 зазначеного пункту
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
ПФУ плату, що покриває фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій особам,
які були зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими й важкими умовами
праці за списком № 1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів
«в»-«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-XII,
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Наведені положення дають підстави для
висновку про те, що витрати на виплату
та доставку пенсій особам, які були
зайняті на роботах за списком № 1,
покриваються підприємствами та
організаціями.

Винятком із цього правила є лише
порядок покриття витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України. Оскільки
за змістом абзацу п'ятого підпункту 1
пункту 2 Прикінцевих положень Закону №
1058-IV виплата пенсій таким особам
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
то і витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій покриваються за
рахунок ПФУ та Державного бюджету
України відповідно.

Однак специфіка такого порядку полягає
в особливостях пенсійного
забезпечення зазначених осіб.

Так, зі змісту статті 14 Закону № 1788-XII
убачається, що працівники,
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних і відкритих гірничих
роботах (включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт і рудників
та в металургії, мають право на пенсію
незалежно від віку, якщо вони були
зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Таким чином, аналіз положень пункту 2
Прикінцевих положень Закону № 1058-IV у
контексті положень статті 14 Закону №
1788-XII дає підстави для висновку про те,
що порядок, за якого витрати на
доставку пільгових пенсій
покриваються до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України, стосується лише витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених особам за умов,
передбачених статтею 14 Закону № 1788-XII.

Оскільки суди встановили, що спір у
справі стосується стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
працівникам державного підприємства
відповідно до пункту "а" частини
першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ,
висновок судів попередніх інстанцій
про покладення на відповідача
обов'язку щодо покриття витрат на
виплату та доставку пенсій таким
особам судова колегія вважає
правильним.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ґрунтуються на переоцінці
достовірності проаналізованих судами
доказів та наданні переваги одним
доказам на іншими, тоді як суд
касаційної інстанції відповідно до
статті 220 КАС України позбавлений
можливості досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 224, 230, Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Радомишльський машинобудівний завод»
залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 22 травня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
В.Ф. Мороз

О.Є Донець

А.О. Логвиненко