Справа № 2а-782/09
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року м.
Львів Справа № 876/12513/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Іщук Л.П., Сапіги В.П.,

з участю секретаря - Саламаха О.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова на
ухвалу Франківського районного суду м.
Львова від 17 липня 2013 року за заявою
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про зміну способу і
порядку виконання судового рішення по
справі № 465/5062/13-а за
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова про
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області звернувся до суду
із заявою, в якій просив змінити спосіб
і порядок виконання судового рішення
від 22 лютого 2010 року по справі №
2-а-782/09/1326, шляхом стягнення з
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова на
користь ОСОБА_2 нарахованого
підвищення до пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
врахуванням частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум починаючи з 22
травня 2008 року.

Ухвалою Франківського районного суду
м. Львова від 17 липня 2013 року заяву
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області задоволено. Змінено
спосіб виконання судового рішення на
стягнення з управління Пенсійного
фонду України у Франківському районі
м. Львова на користь ОСОБА_2 5313.56
грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, управління Пенсійного фонду
України у Франківському районі м.
Львова подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати вказану ухвалу та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні заяви про зміну способу і
порядку виконання судового рішення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції, задовольняючи
заяву про зміну способу виконання
судового рішення, фактично змінив суть
цього рішення, а також не врахував, що
ОСОБА_2 нараховано 3566.09 грн. підвищення
до пенсії відповідно до судового
рішення, однак, зазначену суму не
виплачено у зв'язку з ненадходженням
відповідних коштів з Державного
бюджету.

В судовому засіданні представник
позивача заперечила проти вимог
апеляційної скарги, посилаючись на те,
що оскаржувана ухвала прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, просила
відмовити її задоволенні.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явились, хоча їх
належним чином було повідомлено про
дату, час та місце апеляційного
розгляду, що відповідно до частини 4
статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України не перешкоджає
розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, оскаржувану ухвалу -
скасувати та прийняти нову ухвалу, якою
відмовити в задоволенні заяви про
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення з огляду на
наступне.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Згідно з пунктом 2 частини 4 статті 105
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
містити вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії. У разі задоволення
адміністративного позову суд на
підставі пункту 2 частини 2 статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого
2010 року зобов'язано управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова
провести ОСОБА_2 нарахування та виплату
підвищення до пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
врахуванням частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум починаючи з 22
травня 2008 року.

Тобто, вказане рішення містить вимоги
зобов'язального характеру.

Натомість, відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області фактично просив змінити не
спосіб виконання постанови суду, а
судове рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій.

Таким чином, суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
і порядку виконання рішення, не
врахував відмінності між вимогою
адміністративного позову як можливим
видом захисту порушених прав позивача
та способом виконання судового
рішення, чим змінив постанову суду по
суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Частиною 1 статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування цієї норми
є наявність обставин, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення суду слід розуміти прийняття
судом нових заходів для реалізації вже
ухваленого ним рішення в разі
неможливості його виконання у порядку
і способом, встановленими раніше. Таким
чином, суд за наявності обґрунтованих
підстав та належних доказів, у
виняткових випадках може змінити
спосіб та порядок виконання судового
рішення, не змінюючи при цьому його
змісту.

Як видно з матеріалів справи, виконання
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого 2010
року неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу і порядку виконання вказаного
рішення суду.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на вказані особливості, що стосуються
зміни способу і порядку виконання
судового рішення, та помилково
задовольнив заяву відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про зміну способу і порядку
виконання судового рішення, змінивши
при цьому його суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Враховуючи те, що фактичні обставини
справи судом першої інстанції
встановлено повно та правильно, але
допущено порушення норм
процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення питання,
відповідно до повноважень наданих
статтями 199, 202 Кодексу
адміністративного судочинства, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне скасувати ухвалу суду першої
інстанції та постановити нову ухвалу
про відмову в задоволенні заяви про
зміну способу виконання судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 202, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова
задовольнити, ухвалу Франківського
районного суду м. Львова від 17 липня
2013 року по справі № 465/5062/13-а -
скасувати і постановити нову ухвалу,
якою відмовити в задоволенні заяви
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про зміну способу і
порядку виконання судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
Л.П. Іщук

В.П. Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено 01
квітня 2014 року.