Справа № 734/650/14
Суддя: Іванюк Т. І.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/734/19/14
Справа № 734/650/14
ПОСТАНОВА

іменем України

02 квітня 2014 року
смт. Козелець

Козелецький районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого
Іванюка Т.І.,

при секретарі
Дідовець М.І.,

за участю: позивача
ОСОБА_1,

представника
відповідача Назаренка Н.Г.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Козелець
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України про визнання дій
протиправними, скасування постанови та
зобов'язання відкрити виконавче
провадження, -

в с т а
н о в и в:

у суд із адміністративним позовом
звернувся ОСОБА_1 до Державної
виконавчої служби України про визнання
дій протиправними, скасування
постанови та зобов'язання відкрити
виконавче провадження у якому просить
визнати дії відповідача щодо винесення
постанови від 08 лютого 2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження протиправними та
скасувати її, а також зобов'язати
відповідача відкрити виконавче
провадження за виконавчим листом,
виданим 14 березня 2013 року Козелецьким
районним судом у справі 2-а-6/2008 р. Свої
позовні вимоги мотивує тим, що
постановою від 17 квітня 2013 року
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейко М.В. було відкрито виконавче
провадження № 37624339 по примусовому
виконанню виконавчого листа, виданого
14 березня 2013 року Козелецьким районним
судом у справі 2-а6/2008 р., згідно з яким
визнано протиправним та скасовано
наказ голови Державного агентства
земельних ресурсів України від 13
листопада 2007 року № 1096-к «Про
звільнення ОСОБА_1», поновлено ОСОБА_1
на посаді начальника управління
земельних ресурсів у Козелецькому
районі з 13 листопада 2007 року, рішення в
частині поновлення ОСОБА_1 на роботі і
стягнення на його користь заробітної
плати за один місяць допущено до
негайного виконання. Постановами
державного виконавця від 27 серпня 2013
року та 17 вересня 2013 року на Державне
агентство земельних ресурсів України
було накладено штраф за невиконання
рішення суду та законних вимог
виконавця без поважних причин. 26
вересня 2013 року Відповідачем виконавче
провадження було закінчено на підставі
п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» та повернуто
виконавчий документ до суду відповідно
до ч. 3 ст. 75 Закону. 26 вересня 2013 року
державним виконавцем було спрямовано
до Солом'янського ГУ МВС України в м.
Києві подання про притягнення винних
посадових осіб боржника до
кримінальної відповідальності,
відомості про що було винесено до
Єдиного державного реєстру досудових
розслідувань № 0011684 за ознаками
кримінального правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. 28
жовтня 2013 року вказане кримінальне
правопорушення було закрито з підстав
відсутності події кримінального
правопорушення. 07.02.2014 року Позивач
повторно пред'явив для виконання до
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
вищевказаний виконавчий лист. Однак
постановою державного виконавця від
08.02.2014 року було відмовлено у прийнятті
до провадження виконавчого документа
та у відкритті виконавчого провадження
з примусового виконання. Позивач
вважає такі дії Відповідача
протиправними, тому вимушений
звернутися до суду.

У судовому засіданні позивачем
позовні вимоги підтримані.

Представник відповідача під час
розгляду справи просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог з мотивів
їх безпідставності.

У судовому засіданні встановлені
такі факти і відповідні ним правові
відносини:

14 березня 2013 року Козелецьким
районним судом Чернігівської області
відповідно до постанови Вищого
спеціалізованого суду України від 26
лютого 2013 року було видано виконавчий
лист по справі за позовом ОСОБА_1 до
Державного комітету із земельних
ресурсів, Козелецької районної
державної адміністрації, Головного
управління земельних ресурсів у
Чернігівській області, управління
земельних ресурсів у Козелецькому
районі Чернігівської області, ОСОБА_5
про визнання протиправним дій,
неправомірними рішень та зобов'язання
вчинити певні дії. Згідно з виконавчим
листом судом вирішено: 1. Визнати
протиправним та скасувати наказ голови
Державного агентства земельних
ресурсів України від 13 листопада 2007
року № 1096-к «Про звільнення ОСОБА_1»; 2.
Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника
управління земельних ресурсів у
Козелецькому районі Чернігівської
області з 13 листопада 2007 року, 3. Рішення
в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі і
стягнення на його користь заробітної
плати за один місяць допустити до
негайного виконання.

На підставі поданої ОСОБА_1 заяви
14.04.2013 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейко М.В. було відкрито виконавче
провадження № 37624339 за вищевказаним
виконавчим листом. Відповідно даної
постанови боржником по ньому є
Державне агентство земельних ресурсів,
попереджено про негайне виконання
рішення суду та надання до відділу
документів, що підтверджують
виконання.

11.06.2013 року до Державного
агентства земельних ресурсів
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейко М.В. було направлено письмову
вимогу виконати виконавчий лист №
2-а-6/2008 року у строк до 16.06.2013 року.

27.08.2013 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейко М.В. було винесено постанову,
якою було накладено на боржника
Державне агентство земельних ресурсів
штраф у розмірі 680,00 гривень за
невиконання рішення суду та законних
вимог державного виконавця без
поважних причин.

29.08.2013 року державним виконавцем
Борейко М.В. повторно було направлено
вимогу виконати виконавчий лист №
2-а-6/2008 року в п'ятиденний строк з
моменту отримання.

17.09.2013 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейко М.В. було винесено постанову,
якою було накладено на боржника
Державне агентство земельних ресурсів
штраф у розмірі 1 360,00 гривень за
невиконання рішення суду та законних
вимог державного виконавця без
поважних причин.

26.09.2013 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейко М.В. було винесено постанову,
якою виконавче провадження з
примусового виконання за виконавчим
листом № 2-а-6/2008 виданого 14.03.2013 року
закінчено з підстав ч. 3 ст. 75 та п. 11 ч. 1
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження», а саме внесення подання
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом та
повернення виконавчого листа до суду.

Листом слідчого СВ Солом'янського
РУ ГУ МВС України в м. Києві було
повідомлено ОСОБА_1 про те, що відомості
про факти, повідомлені у поданні
державним виконавцем, внесені до
Єдиного державного реєстру досудових
розслідувань за № 0011684 за
ознаками складу правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
28.10.2013 року вказане кримінальне
провадження було закрито за п. 1 ч. 1 ст.
284 КК України.

07.02.2014 року до відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України надійшла заява ОСОБА_1 у
якій він просить повторно відкрити
виконавче провадження за виконавчим
листом № 2-а-6/2008 року у зв'язку із
невиконанням рішення суду.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 08.02.2014 року було відмовлено у
прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого ласта № 2-а-6/2008 виданого
14.03.2013 року на підставі п.8 ч. 1 ст. 26
Закону України «Про виконавче
провадження», тобто у зв'язку з
наявністю обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження.

Заслухавши позивача, представника
відповідача та дослідивши матеріали
адміністративної справи, суд вважає, що
адміністративний позов ОСОБА_1 до
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про визнання дій протиправними,
скасування постанови та зобов'язання
відкрити виконавче провадження
задоволенню не підлягає. До даного
висновку суд прийшов із наступних
підстав:

відповідно до вимог ч. 2 ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Стаття 5 Закону України "Про
виконавче провадження" визначає, що
державний виконавець зобов'язаний
здійснювати необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення (далі -
виконавчий документ), у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом. Частиною 1 ст. 7 Закону
України "Про виконавче провадження"
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому повноваження у точній
відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб. Відповідно до ст. 17
даного закону примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів. Згідно положень
ст. 25 Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається,
що постанова про закінчення
виконавчого провадження за виконавчим
листом, виданим Козелецьким районним
судом Чернігівської області по справі
№ 2-а6/2008, винесена державним виконавцем
з посиланням на п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50
Закону України "Про виконавче
провадження".

Відповідно до п. 11 ст. 49 Закону
України "Про виконавче провадження",
виконавче провадження підлягає
закінченню у випадку повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою ст. 75 Закону. Про
закінчення виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову, яка затверджується
начальником відповідного органу
державної виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований. Копія
постанови у 3-денний строк надсилається
сторонам та суду або іншому органу
(посадовій особі), які видали
виконавчий документ.

Ч. 3 ст. 75 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
у разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до ст. 89 Закону та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Частинами 1 та 2 статті 89 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлено, що у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

У разі повторного невиконання
рішення боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Таким чином Закон України "Про
виконавче провадження" чітко
передбачає послідовність дій
державного виконавця, що має
передувати закінченню виконавчого
провадження за п.11 ст.49 Закону, і така
послідовність дій була дотримана
державним виконавцем. Постанова
державного виконавця від 26.09.2013 року,
якою виконавче провадження з
примусового виконання за виконавчим
листом № 2-а-6/2008 виданого 14.03.2013 року
закінчено з підстав ч. 3 ст. 75 та п. 11 ч. 1
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження», стягувачем ОСОБА_1 не
оскаржувалась, і на даний час є чинною.

Суд також не приймає до уваги
твердження позивача, що при розгляді
його заяви про повторне звернення з
виконавчим листом до Державної
виконавчої служби України державним
виконавцем було порушено строки її
розгляду, що є підставою для скасування
винесеної постанови. Як вбачається з
інформації про виконавче провадження,
виконавчий лист № 2-а-6/2008 був переданий
державному виконавцю 07.02.2014 року, а
08.02.2014 року ним було прийнято рішення
про відмову у відкритті виконавчого
провадження. Тобто дії виконавця в
повній мірі відповідали вимогам
законодавства.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Борейко М.В. при
прийнятті рішення про відмову у
відкритті виконавчого провадження та
винесення постанови від 08.02.2014 року
діяв у межах та у спосіб передбачений
законом, тому твердження позивача є
безпідставним та такими, що не
ґрунтуються на законі.

Керуючись Законом України "Про
виконавче провадження", ст.ст. 17, 18, 70, 71,
99, 104, 122, 157, 158, 159, 160,167 КАС України, суд

П О С Т
А Н О В И В:

у позові ОСОБА_1 до відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про визнання дій протиправними,
скасування постанови та зобов'язання
відкрити виконавче провадження
відмовити.

Апеляційна скарга подається до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Козелецький районний суд
Чернігівської області. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя