Справа № 872/12946/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2014 рокусправа № 330/1669/13а
(2а/330/32/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Якимівського районного
суду Запорізької області від 08 серпня
2013р. у справі №330/1669/13а (2а/330/32/13) за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Якимівської
селищної ради Запорізької області,
третя особа: Якимівське орендне
підприємство «Виробниче об'єднання
житлово-комунального господарства та
побутового обслуговування» про
визнання незаконним та скасування
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся
до суду з позовом про визнання
протиправним та скасування рішення
Виконавчого комітету Якимівської
селищної ради Запорізької області
(далі відповідач) №3 від 20.01.2010р., яким
Якимівське орендне підприємство
«Виробниче об'єднання
житлово-комунального господарства та
побутового обслуговування» визначено
виконавцем житлово-комунальних послуг
в с.м.т. Якимівка.

Постановою Якимівського
районного суду Запорізької області від
08 серпня 2013р. у справі №330/1669/13а (2а/330/32/13)
в задоволенні позовних вимог позивача
відмовлено.

Не погодившись із прийнятим
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на необґрунтованість судового рішення,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
дослідження наданих доказів, просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Доводи скарги позивача
ґрунтуються на наявних з боку
відповідача порушень при прийнятті
оскарженого рішення норм Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», що є
підставою для визнання такого рішення
незаконним та його скасування.
Неврахування судом першої інстанції
норм зазначених законів та наданих
позивачем доказів, на думку останнього,
призвело до прийняття неправильного по
своїй суті рішення.

У судове засідання представники
сторін та третьої особи не з'явилися,
про дату, час та місце розгляду
апеляційної скарги були повідомлені
належним чином. Сторони у справі надали
заяви про розгляд апеляційної скарги у
відсутність їх представників за
наявних у справі матеріалах.

Відповідно до ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на наступне.

Судом встановлено, що 20 січня 2010р.
Виконавчим комітетом Якимівської
селищної ради було прийнято рішення №
3, яким визначено Якимівське орендне
підприємство «Виробниче об'єднання
житлово-комунального господарства та
побутового обслуговування» виконавцем
житлово-комунальних послуг в с.м.т.
Якимівка, а саме послуг з:
централізованого опалення,
централізованого постачання холодної
та гарячої води, централізованого
водовідведення; вивезення та
захоронення твердих і рідких побутових
відходів; обслуговування об'єктів
зовнішнього благоустрою;
обслуговування будинків, споруд та
прибудинкових територій; ремонту
приміщень, будинків, споруд,
передбачених п.4 частини першої ст.13
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги».

При прийнятті даного рішення
відповідач керувався п. 4 ст. 7 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» та положеннями Порядку
визначення виконавця
житлово-комунальних послуг у житловому
фонді, затвердженого наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунальною господарства від
25.04.2005р. №60, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції
України 19 травня 2005р за №541 10821.

Позивач вважає, що зазначене
рішення відповідача було прийнято з
порушенням законів України і
нормативно-правових актів, що мають
вищу юридичну силу, а тому підлягає
скасуванню. Посилається на той факт, що
відповідачем не був затверджений
перелік житлово-комунальних послуг,
право на здійснення яких виборюється
на конкурсних засадах; відповідачем не
приймалося рішення про затвердження
переліку житлово-комунальних послуг,
право на здійснення яких виборюється
на конкурсних засадах; відповідачем не
приймалося рішення про проведення
конкурсу на придбання права на надання
житлово-комунальних послуг. Вважає, що,
відповідно до п. 5.2. Наказу
Держжитлокомунгоспу N76 від 17.05.2005,
підприємство має бути визначене
виконавцем комунальних послуг за
результатами конкурсу, проведеного
відповідно до статей 27, 28 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги».

На підставі свідоцтва про право
власності від 07.08.2001г. за № 323, позивачу
належить магазин, розташований в
житловому багатоповерховому будинку
за адресою смт. Якимівка, вул. Леніна, 58,
і він є споживачем житлово-комунальних
послуг. Позивач вважає себе суб'єктом
правовідносин, у яких застосовується
оспорюване рішення відповідача № 3 від
20.01.2010г., а тому наділений правом на
звернення до суду з відповідним
позовом про скасування рішення
суб'єкта владних повноважень, яке
порушує його права та інтереси.

Суд першої інстанції, з
висновками якого погоджується і
колегія суддів апеляційної інстанції,
відмовив у задоволенні позовних вимог,
виходячи при цьому з наступного.

У відповідності до п.п. 1.3,п. 1.4, п.
1.5, п.1.6, п.3.2, п.4.2, 5.2 Порядку визначення
виконавця житлово-комунальних послуг у
житловому фонді, затвердженого наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
25.04.2005 р. № 60, виконавцем
житлово-комунальних послуг, визначених
у п. 1.1 Порядку може бути суб'єкт
господарювання, предметом діяльності
якого є надання відповідних
житлово-комунальних послуг та який
може забезпечити виконання обов'язків,
визначених у ч.2 ст.21 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги».

Виконавець житлово-комунальних
послуг визначається органами
місцевого самоврядування, крім
випадків коли власник (власники)
житлових будинків бажає (бажають)
визначити виконавця
житлово-комунальних послуг самостійно.

Орган місцевого самоврядування
чи власник (власники) житлових будинків
може (можуть ) визначати виконавців
всіх або окремих житлово-комунальних
послуг.

Власник (власники) житлових
будинків може (можуть) уповноважити на
визначення виконавця
житлово-комунальних послуг виконавця
послуги з управління будинком,
спорудою або групою будинків.

Якщо органом місцевого
самоврядування житлово-комунальні
послуги, визначені у п.1.1 Порядку,
включено до переліку послуг, право на
здійснення яких виборюється на
конкурсних засадах, виконавці таких
послуг визначаються за конкурсом.

Якщо органом місцевого
самоврядування послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій не включено до переліку
послуг, право на здійснення яких
виборюється на конкурсних засадах,
виконавець таких послуг може бути
визначений виконавцем послуг з
управління будинком, спорудою або
групою будинків згідно з умовами
договору без проведення конкурсу за
згодою суб'єкта господарювання, який
відповідає вимогам пункту 1.3 Порядку,
або за результатами конкурсу,
проведеного відповідно до статей 27,28
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" за згодою власників житлових
будинків.

Якщо виконавець послуг з
управління будинком, спорудою або
групою будинків не може визначити
виконавця інших комунальних послуг,
він надає ці послуги власними силами.

Якщо органом місцевого
самоврядування комунальні послуги не
включено до переліку послуг, право на
здійснення яких виборюється на
конкурсних засадах, виконавець
комунальних послуг може бути
визначений виконавцем послуг з
управління будинком, спорудою або
групою будинків згідно з умовами
договору без проведення конкурсу, за
згодою суб'єкта господарювання, який
відповідає вимогам пункту 1.3 Порядку,
або за результатами конкурсу,
проведеного відповідно до статей 27,28
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" за згодою власників житлових
будинків.

Якщо виконавець послуг з
управління будинком, спорудою або
групою будинків не може визначити
відповідного виконавця, він надає
послуги власними силами.

Якщо органом місцевого
самоврядування комунальні послуги не
включено до переліку послуг, право на
здійснення яких виборюється на
конкурсних засадах, виконавець таких
послуг може бути визначений виконавцем
послуг з управління будинком, спорудою
або групою будинків, згідно з умовами
договору без проведення конкурсу, за
згодою суб'єкта господарювання, який
відповідає вимогам пункту 1.3 Порядку,
або за результатами
конкурсу,проведеного відповідно до
статей 27, 28 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги за згодою
власників житлових будинків.

Відповідно до п.4 ст.7 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги»,
визначення виконавця
житлово-комунальних послуг відповідно
до цього Закону здійснюється в порядку,
затвердженому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
житлово-комунального господарства.

Судом було встановлено, що при
визначенні підприємства, що надає
комунальні послуги, Якимівською
селищною радою конкурс не проводився,
оскільки до переліку
житлово-комунальних послуг, які надає
третя особа, не входили послуги, що
виборюються на конкурсних засадах. При
цьому, договір на надання
житлово-комунальних послуг, що
стосуються багатоквартирних будинків,
між Якимівською селищною радою та
Якимівським ВОЖКГ та ПО не укладався,
оскільки, відповідно до ст. 29 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги», такий
договір укладається між власниками
квартири та балансоутримувачем.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що підстави для визнання незаконним
та скасування оскарженого позивачем
рішення виконавчого комітету
Якимівської селищної ради Запорізької
області №3 від 20.01.2010р відсутні.

Судом були вірно застосовані
норми матеріального і процесуального
права, дана правильна правова оцінка
встановленим у справі обставинам.

Доводи, наведені у апеляційній
скарзі позивача, не дають колегії
суддів підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції, а тому
апеляційну скаргу позивача слід
залишити без задоволення, а оскаржену
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205,
206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Постанову Якимівського районного
суду Запорізької області від 08 серпня
2013р. у справі № 330/1669/13а (2а/330/32/13) -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак