Справа № 2а-14370/09/2670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/2404/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю «ВІГО» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22.03.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.12.2010 у
справі №2а-14370/09/2670 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВІГО» до Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі міста Одеси про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія:

В С Т А Н О В И Л А :

На розгляд суду передано вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВІГО» (далі - ТОВ
«ВІГО», позивач) до Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі міста Одеси (далі - ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси,
відповідач) про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 26.09.2008
№/0 про застосування штрафних
(фінансових) санкцій на суму 8242,30грн. за
несвоєчасну сплату узгодженої суми
земельного податку в розмірі 41211,47грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.03.2010, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.12.2010, у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій, ТОВ
«ВІГО» 12.01.2011 звернулось з касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, який своєю ухвалою від
20.01.2011 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просив
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.03.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23.12.2010, направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення судами норм
процесуального права, зокрема, ч. 1 ст. 72,
ч. 1 ст. 86, ст. 159, п. 3 ч. 1 ст. 161, п. 3 ч. 1 ст.
163, ст. 206 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи,
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів, дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

На підставі належних та допустимих
доказів, досліджених з дотриманням
норм процесуального права, судами
попередніх інстанцій було встановлено,
що працівниками ДПІ у Суворовському
районі м. Одеси було проведено невиїзну
документальну перевірку своєчасності
сплати земельного податку ТОВ «ВІГО»,
за результатами якої складено акт
перевірки №6225/15-03 від 09.09.2008.

На підставі вказаного акту податковим
органом було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 26.09.2008
№/0 про застосування до позивача
на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (далі-Закон України №2181-ІІІ)
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
8242,30грн. за несвоєчасну сплату
узгодженої суми земельного податку в
сумі 41211,47грн. згідно поданих позивачем
уточнюючих розрахунків.

За змістом п.п.5.3.1 п.5.3 ст. 5 Закону
України №2181-ІІІ платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації
протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання
податкової декларації.

Згідно ст. 14 Закону України «Про плату
за землю», платники земельного податку,
а також орендної плати за земельні
ділянки державної або комунальної
власності (крім громадян) самостійно
обчислюють суму земельного податку та
орендної плати щороку станом на 1 січня
і до 1 лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний за
формою, встановленою центральним
податковим органом, з розбивкою річної
суми рівними частками за місяцями.

Відповідно до п. 5.12 Порядку подання
податкового розрахунку земельного
податку, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 26.10.2001 №434, у разі виявлення
помилок, що змінюють суму земельного
податку за звітний(і) місяць(і), платник
податку подає новий звітний розрахунок
з виправленими показниками за такий(і)
звітний(і) місць(і) у строки встановлені
п.п. 4.1.4 «а» п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Згідно абз. «а» п. 17.2 ст. Закону України
№2181-ІІІ, платник податків, який до
початку перевірки контролюючим
органом, самостійно виявляє факт
заниження податкового зобовязання
минулих податкових періодів,
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок і сплатити суму такої
недоплати та штраф у розмірі п'яти
відсотків від такої суми до подання
такого уточнюючого розрахунку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем до ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси засобами
поштового зв'язку було надіслано
уточнюючі розрахунки податкових
зобов'язань з земельного податку за 2008
рік: від 29.01.2008 №488783 звітний податковий
розрахунок земельного податку на 2008
рік, згідно якого сума податкового
зобов'язання складає 135867,83грн. на рік;
від 18.03.2008 №493894 уточнюючий розрахунок
земельного податку на 2008 рік., який не
визнано податковою декларацією, у
зв'язку з відсутністю підпису
посадової особи та печатки
підприємства на розрахунку, про що
повідомлено платника податку; від
01.04.2008 №496510 уточнюючий податковий
розрахунок земельного податку на 2008
рік, згідно якого податкове
зобов'язання на 2008 рік збільшено на
180371,89грн.; 06.06.2008 №520173 уточнюючий
податковий розрахунок земельного
податку на 2008 рік, згідно якого
податкове зобов'язання на 2008 рік
збільшено на 180371,89грн.; від 11.12.2008 №583168
уточнюючий податковий розрахунок
земельного податку на 2008 рік, згідно
якого податкове зобов'язання на 2008 рік
188985,36грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суди попередніх інстанцій
виходили з того, що позивачем
несвоєчасно сплачено узгоджену суму
податкового зобов'язання згідно
поданих останнім уточнюючих
розрахунків.

Проте, з такими висновками судів, суд
касаційної інстанції не погоджується
та вважає його передчасним з огляду на
неповне з'ясування обставин справи, що
мають значення для правильного
вирішення спору.

Так, як на підставу позовних вимог
позивач посилається на те, що податкові
зобов'язання із земельного податку
сплачувались позивачем у розмірі
26353,31грн. щомісячно та в межах
граничних термінів сплати, а вказані в
вищезазначених уточнюючих розрахунках
податкові зобов'язання не перевищують
сум податку, що були сплачені
позивачем, а тому не призвели до
недоплати податкового зобов'язання.

Разом з тим, вказавши на правомірність
визначення штрафних санкцій за
порушення граничних строків сплати
узгодженого податкового зобов'язання
судами не було досліджено
вищезазначені обставини, а також
обставини щодо термінів сплати
узгоджених податкових зобов'язань, що
відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства України
входять до предмета доказування при
розгляді судом відповідного
адміністративного позову.

Суд вказані обставини залишив поза
увагою не надавши їм правової оцінки, а
порушення судами попередніх інстанцій
норм процесуального права, які
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення спору, згідно з
ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
скасування судового рішення і
направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду
слід врахувати викладене, всебічно і
повно перевірити доводи, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін, вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, яку
правову норму належить застосувати до
цих правовідносин.

Керуючись ст. ст. 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231 та
ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВІГО»
задовольнити частково.

Скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.03.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23.12.2010, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М.
Лосєв