Справа № 2а-5056/10/1770
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 р.
Справа № 17582/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Іщук Л.П., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу комунального підприємства
«Екосервіс» на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 15
листопада 2010 року по справі за позовом
Сарненської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області до комунального підприємства
«Екосервіс» про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Сарненська МДПІ звернулася з
адміністративним позовом до КП
«Екосервіс» про стягнення
заборгованості по податку на додану
вартість, з урахуванням штрафних
санкцій та пені, на загальну суму 152392,17
грн.

Ухвалою суду від 15.11.2010 року прийнято
відмову позивача від частини позовних
вимог, а провадження у справі в частині
стягнення з КП «Екосервіс»
заборгованості по податку на додану
вартість в сумі 31000,00 грн. закрито.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що заборгованість
по сплаті податку на додану вартість,
штрафним санкціям та пені виникла у
зв'язку з несвоєчасною сплатою
споживачами вартості наданих
відповідачем послуг та відмовою
територіального органу Державної
інспекції з контролю за цінами у
піднятті тарифів на послуги, які надає
відповідач.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2010 року позовні вимоги задоволено. Суд
виходив із того, що відповідно до п. 4.2.1.
п.4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000 року за №
2181-ІІІ, надалі Закон № 2181-ІІІ, якщо сума
податкового зобов'язання
розраховується контролюючим органом,
платник податків не несе
відповідальності за своєчасність,
достовірність та повноту нарахування
такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне і повне
погашення нарахованого податкового
зобов'язання та має право на оскарження
цієї суми у порядку, встановленому цим
Законом.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням сторона відповідача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просять його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги в
основному покликається на те, що судом
першої інстанції не враховано
клопотання КП « Екосервіс» про
розстрочку податкових зобов'язань, яка
чітко регулюється Законом № 2181-ІІІ, так
як на підприємстві існує тяжке
фінансове становище.

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що з актів про
результати невиїзної документальної
перевірки своєчасності сплати податку
на додану вартість від 15.04.2010 р., від
15.06.2010 р., від 31.08.2010 р. та винесених на
підставі них відповідно податкових
повідомлень-рішень № /0 від 21.04.2010
р., № №/0 від 23.06.2010 р., № /0 від
07.09.2010 р. у відповідності до вимог
зазначеної норми Закону № 2181-ІІІ,
податковим органом відповідачу було
визначено суми штрафів у розмірі 1485,82
грн. - за затримку на 86 календарних днів
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання в сумі
7429.09 грн.; у розмірі 4970,62 грн. - за
затримку на 113 календарних днів
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання в сумі
9941,23 грн. та у розмірі 9908,81 грн. - за
затримку на 183 календарних дня
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання в сумі
19817,60 грн.

Відповідно до п. 4.2.1. п.4.2 ст. 4 Закону №
2181-ІІІ, якщо сума податкового
зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність та повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне і повне
погашення нарахованого податкового
зобов'язання та має право на оскарження
цієї суми у порядку, встановленому цим
Законом.

Оскільки відповідач не оскаржував суми
штрафних санкцій, визначені податковим
органом, по податку на додану вартість
в повідомленнях-рішеннях форми "Ш" №
/0 від 21.04.2010 р., №/0 від 23.06.2010
р., № /0 від 07.09.2010 р., то загальна
сума податкової заборгованості є
узгодженою і підлягає сплаті.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 9 Закону України «Про
систему оподаткування» платники
податків і зборів (обов'язкових
платежів) зобов'язані сплачувати
належні суми податків і зборів
(обов'язкових платежів) у встановлені
законами терміни.

Крім того, п.17.3. ст.17 Закону № 2181-ІІІ
встановлено, що сплата (стягнення)
штрафних санкцій, прирівнюється до
сплати (стягнення) податку.

Відповідно до п. 3.1.1 ст. 3 Закону №
2181-ІІІ, активи платника податків можуть
бути примусово стягнені в рахунок
погашення його податкового боргу
виключно за рішенням суду. Пунктом 11 ст.
10 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні»
встановлено право державних
податкових інспекцій подавати до суду
позови до підприємств, установ,
організацій та громадян про стягнення
заборгованості перед бюджетом і
державними цільовими фондами за
рахунок їх майна.

Відповідно до частин 1,2 ст. 195 КАС
України - суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції може вийти
за межі доводів апеляційної скарги в
разі встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи. Суд
апеляційної інстанції може дослідити
докази, які не досліджувалися у суді
першої інстанції, з власної ініціативи
або за клопотанням осіб, які беруть
участь у справі, якщо визнає
обґрунтованим ненадання їх до суду
першої інстанції або необґрунтованим
відхилення їх судом першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції може
дослідити також докази, які
досліджувалися судом першої інстанції
з порушенням вимог цього Кодексу.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності -
комунального підприємства «Екосервіс»
залишити без задоволення, постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2010 року по справі № 2а-5056/10/1770, без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

суддів
Л.П. Іщук

В.П. Сапіга