Справа № 805/2422/14
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 р.
Справа №805/2422/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 11 год. 15
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді -
Дмитрієва В.С., при секретарі судового
засідання Музиканті В.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Сніжне про
стягнення витрат на виплату і доставку
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві в сумі 450 грн., -

В С Т А Н О
В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне Донецької області звернулось
до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Сніжне про
стягнення витрат пов'язані з виплатою
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві в
сумі 450 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідно до ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», органи виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків,
повинні відшкодовувати органам
Пенсійного фонду витрати за особовими
справи осіб, яким призначено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Відповідач відмовився
від відшкодування витрат по особовій
справі ОСОБА_1, яка отримує пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві за період з листопада 2013
року по січень 2014 року в розмірі 450 грн.

Позивач вважає, що така відмова не
ґрунтується на нормах чинного
законодавства, у зв'язку з чим просив
позов задовольнити.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
судом належним чином. Через відділ
діловодства та документообігу суду
надав клопотання, в якому наполягав на
позовних вимогах та просив розглянути
справу за його відсутності.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечувала проти позову, в
обґрунтування чого зазначила, що
відповідно ст. 33 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні потерпілого або мали на день
смерті право на одержання від нього
утримання. Такими непрацездатними
особами є, зокрема, інваліди - члени
сім'ї потерпілого на час інвалідності.
Однак ОСОБА_1 на момент смерті
потерпілого ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1)
не знаходилась на утриманні померлого
батька та не була визнана інвалідом з
дитинства, тому що у витягу із
первинного акту огляду МСЕК від 30.01.2001 -
вказано, що інвалід дитинства вперше
встановлено 30.01.2001. Отже, витрати
пред'явлені позивачем за період з
листопада 2013 року по січень 2014 року у
разі витрат пов'язаних з виплатою
пенсії громадянці ОСОБА_1, яка отримує
пенсію за втратою годувальника як
дитина - інвалід дитинства, не
підлягають стягненню з відповідача.
Просила у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи, вирішивши питання, чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд встановив наступне.

Між сторонами підписані акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з листопада 2013
року по січень 2014 року.

Відповідно до таблиць розбіжностей,
відділенням Фонду не приймаються суми
витрат пенсії по втраті годувальника
по особовій справі ОСОБА_1 у зв'язку з
тим, що на момент смерті годувальника
утриманець не був визнаним інвалідом з
дитинства та не проживав разом, за
період з листопада 2013 року по січень 2014
року на суму 450 грн.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі за текстом - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Види соціальних послуг та
матеріального забезпечення за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням визначені у
статті 25 Основ. Так, відповідно до п. 1
ст. 25 Основ за пенсійним страхуванням
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення: пенсії
за віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до п. 4 ст. 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі
за текстом - Закон № 1105-XIV) Фонд
зобов'язано співпрацювати з фондами з
інших видів соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Відповідно до п. "д" ч. 1 статті 21 Закону
№ 1105-ХІV у разі настання страхового
випадку Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, зокрема,
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Тобто, на відповідача покладається
обов'язок виплатити пенсію по втраті
годувальника, у разі його смерті від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання. Оскільки
пенсійне забезпечення здійснюється
позивачем, то відповідач зобов'язаний
відшкодувати вказану пенсію.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по інвалідності, а в
разі смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині другій статті 32
цього Закону, - незалежно від
тривалості страхового стажу. При цьому
дітям пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
годувальника.

Статтею 21 Закону № 1105-ХІV визначений
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків у разі настання
страхового випадку.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1105-ХІV,
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із статтею 21 цього Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку.

Зазначені грошові суми складаються із:
1) страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі - щомісячна страхова виплата); 2)
страхової виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
померлого); 3) страхової виплати пенсії
по інвалідності потерпілому; 4)
страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника; 5) страхової
виплати дитині, яка народилася
інвалідом внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання її матері під час
вагітності; 6) страхових витрат на
медичну та соціальну допомогу.

Згідно із статтею 33 № 1105-ХІV, у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1)
діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до
18 років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти; 5)
непрацездатні особи, які не перебували
на утриманні померлого, але мають на це
право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
в разі втрати годувальника мають
непрацездатні члени сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (стаття 38). Непрацездатними
членами сім'ї вважаються, зокрема,
батько, мати, дружина, чоловік, якщо
вони є інвалідами або досягли
пенсійного віку, встановленого статтею
26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно зі статтею 38 вказаного Закону
члени сім'ї померлого вважаються
такими, що були на його утриманні, якщо
вони були на його повному утриманні або
одержували від нього допомогу, яка була
для них постійним і основним джерелом
засобів до існування.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 09.09.2013 по
справі № 805/11363/13-а позов Управління
Пенсійного фонду України в м. Сніжне
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Сніжне
Донецької області про стягнення
витрат, пов'язаних з виплатою пенсії, у
розмірі 600,00 грн. задоволено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22.10.2013
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 09.09.2013 по
справі №805/11363/13-а залишено без змін.

На підставі частини 5 статті 254 КАС
України постанова Донецького
окружного адміністративного суду від
09.09.2013 у справі №805/11363/13-а та ухвала
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22.10.2013
набрали законної сили 22.10.2013, з огляду
на що, обставини, встановлені даною
постановою та ухвалою, не можуть
оспорюватись в даній справі.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22.10.2013 у
справі №805/11363/13-а встановлено, що
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, її
батьком є ОСОБА_2, який внаслідок
професійного захворювання помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено
свідоцтвом про смерть.

Донецька обласна профпатологічна МСЕК,
розглянувши питання щодо встановлення
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю та профзахворюванням ОСОБА_2,
повідомляє, що зв'язок існує, що
підтверджується довідкою від 25.12.1997.

Як вбачається зі змісту висновку про
час настання інвалідності № 245 від 25
січня 2011 року, складеного Обласною МСЕК
№ 3 Донецького обласного центру
медико-соціальної експертизи, ОСОБА_1
встановлена ІІІ група інвалідності з
дитинства.

Факт настання інвалідності ОСОБА_1
підтверджений випискою із акта огляду
МСЕК від 30 січня 2001 року серії ДОН №
119849.

Розпорядженням від 29 січня 2011 року №
158445 ОСОБА_1 призначена пенсія по втраті
годувальника.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_1 на час смерті її батька
ОСОБА_2 була інвалідом і членом його
сім'ї, а тому у відповідності до вимог
Основ законодавства, яке регулює
спірні правовідносини, мала право на
отримання пенсії у зв'язку із втратою
годувальника.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в м. Сніжне Донецької області
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Сніжне про стягнення витрат на виплату
і доставку пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві в сумі 450 грн. є
обґрунтованими та такими що підлягають
задоволенню.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В
И В:

Позов Управління Пенсійного фонду
України в м. Сніжне Донецької області -
задовольнити.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Сніжне на
користь Управління Пенсійного фонду
України в м. Сніжне Донецької області
витрати пов'язані з виплатою пенсії по
особовій справі ОСОБА_1, яка отримає
пенсію за встратою годувальника як
інвалід дитинства за період з
листопада 2013 року по січень 2014 року на
загальну суму 450 (чотириста п'ятдесят)
гривень 00 копійок.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті,
вступна та резолютивна частини
проголошені у судовому засіданні 26
березня 2014 року у присутності
представника відповідача. У повному
обсязі постанова виготовлена 31 березня
2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня її проголошення. У
разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Дмитрієв В.С.