Справа № К/9991/16602/12-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року м.
Київ К/9991/16602/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області на постанову Народицького
районного суду Житомирської області
від 24 червня 2010 року та постанову
колегії суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Житомирської області від 01 лютого
2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області про зобов'язання підвищити
пенсію,

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з адміністративним позовом в якому
зазначала, що відповідач в порушення
вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» не
підвищує пенсію на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, внаслідок
чого порушує право на належне пенсійне
забезпечення. Просила стягнути
заборгованість по виплаті підвищення
пенсії за 2006-2008 роки.

Постановою Народицького районного
суду Житомирської області від 24 червня
2010 року позов задоволено частково:
стягнуто підвищення до пенсії
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» з 01
травня по 31 грудня 2008 року в сумі 780,40
грн.

Постановою колегії суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області від 01 лютого 2012 року рішення
суду першої інстанції скасовано в
частині стягнення конкретної суми
підвищення пенсії.

У касаційній скарзі відповідач просив
скасувати судові рішення та направити
справу на новий розгляд.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач має право на
підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Таке підвищення протягом 2006-2008 років не
проводилося.

Частково задовольняючи позов суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що строк звернення до суду позивачем
пропущено без поважних причин у зв'язку
з чим позовні вимоги підлягають
задоволенню з 01 травня 2008 року.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», яка
регулює питання державної соціальної
підтримки дітей війни, дітям війни до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни.

Відповідно до вимог статті 7 вказаного
Закону фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Пунктом 41 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» текст
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» було викладено в
такій редакції:

«Дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни.

Ветеранам війни, які мають право на
отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із
законів».

Положення пункту 41 розділу II вказаного
Закону втратили чинність, як такі, що є
неконституційними на підставі Рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року (справа щодо предмета та
змісту закону про Державний бюджет
України) й державна соціальна
підтримка дітей війни підлягала
виплаті виходячи з мінімального
розміру пенсії за віком, який, як
зазначалося, відповідно до частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» обчислювався виходячи з
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Вихідним критерієм обрахунку
підвищення пенсії дітям війни був
мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» обчислювався виходячи з
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» стосовно застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першої
цієї статті, тільки щодо визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, не є перешкодою для
застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Отже право на підвищення пенсії, що
передбачене статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
2008 році виникло з 22 травня, тобто з дня
визнання неконституційними положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
щодо дії статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Вирішуючи спір, районний суд прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
строк звернення до суду позивачем було
пропущено без поважних причин, проте
помилково зазначив початкову дату
здійснення підвищення пенсії без
врахування зміни у законодавстві щодо
підвищення пенсії у 2008 році.

Апеляційний суд не виправив дану
правову помилку, що відповідно до вимог
Кодексу адміністративного судочинства
України є підставою для скасування
рішення суду апеляційної інстанції.

Також суд першої інстанції помилково
обчислив та стягнув конкретну суму
підвищення пенсії за спірний період,
оскільки це є повноваженнями
територіальних управлінь Пенсійного
фонду України, а не суду.

У справі немає необхідності
досліджувати нові докази або
встановлювати обставини, а рішення
суду першої інстанції є помилковими
тільки в частині, що відповідно до
статті 225 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
зміни судового рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 225, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області задовольнити частково.

Постанову колегії суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області від 01 лютого 2012 року скасувати.

Постанову Народицького районного суду
Житомирської області від 24 червня 2010
року змінити.

Абзаци другий та третій резолютивної
частини постанови викласти в такій
редакції: «Визнати дії управління
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області щодо виплати ОСОБА_4 підвищення
пенсії відповідно до статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» з 22 травня по 31 грудня 2008 року
неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Народицькому районі
Житомирської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_4 підвищення до пенсії
в розмірі 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком, встановленої частиною
першою статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з 22 травня по 31 грудня 2008
року».

У решті судове рішення залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/