Справа № К/9991/76783/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/76783/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі міста Львова на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2011
року в справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі міста Львова про
зобов'язання підвищити пенсію,

в с т а н о в и л а :

У травні 2009 року позивач звернувся в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначав, що відповідач в порушення
вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
протягом 2007-2008 років не підвищував
пенсію на 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком, внаслідок чого виникла
заборгованість, яку просив стягнути.

Постановою Сихівського районного суду
міста Львова від 11 вересня 2009 року
позов задоволено частково: зобов'язано
нарахувати і виплатити підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком на підставі положень статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з 09 липня по 31 грудня 2007
року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2011
року рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог
скасовано та ухвалено в цій частині
нове, яким зобов'язано здійснити
нарахування та виплату передбаченого
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії як дитині війни у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, обчисленої виходячи з вимог
частини першої статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та статті 58
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
з 01 червня по 31 грудня 2008 року з
урахування проведених виплат.

У касаційній скарзі відповідач
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просив скасувати рішення апеляційного
суду та ухвалити нове яким відмовити у
задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач має право на
підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і таке
підвищення протягом 2007-2008 років не
проводилося.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції виходив з того, що
строк звернення до суду позивачем
пропущено з поважних причин, його права
порушені та підлягають поновленню з
урахуванням Рішення Конституційного
Суду України від 09 липня 2007 року та
Рішення Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове
апеляційний суд виходив з того, що у
зв'язку з пропуском без поважних причин
річного строку звернення до суду
позовні вимоги підлягають задоволенню
з 01 червня 2008 року.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», яка
регулює питання державної соціальної
підтримки дітей війни, дітям війни до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни.

Відповідно до вимог статті 7 вказаного
Закону фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Пунктом 41 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» текст
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» було викладено в
такій редакції:

«Дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни.

Ветеранам війни, які мають право на
отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із
законів».

Положення пункту 41 розділу II вказаного
Закону втратили чинність, як такі, що є
неконституційними, на підставі Рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року (справа щодо предмета та
змісту закону про Державний бюджет
України).

Вихідним критерієм обрахунку
підвищення пенсії дітям війни був
мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» обчислювався виходячи з
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» стосовно застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого частиною першої цієї
статті, тільки щодо визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, не є перешкодою для
застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Отже право на підвищення пенсії, що
передбачене статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
2008 році порушено з 22 травня 2008 року,
тобто з дня визнання неконституційними
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» щодо дії статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Вирішуючи спір апеляційний суд прийшов
до обґрунтованого висновку про те, що
позивачем без поважної причини
пропущено річний строк звернення до
суду, у зв'язку з чим позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з 01
червня 2008 року.

Рішення суду апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для його скасування і
ухвалення нового рішення не
вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі міста Львова
залишити без задоволення, а постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/