Справа № 802/130/14-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/130/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Богоніс М.Б.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Загороднюка
А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу відділу
віддул державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції Волинської області на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 31 січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом приватного підприємства
"Укрпалетсистем" до головного
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції Мучака Миколи Олександровича,
відділу Державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції Волинської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії щодо
утримання від проведення виконавчих,
дій спрямованих на звільнення малого
комплексу обслуговування
автотранспорту площею 639,2 кв.м.,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2014 року приватне підприємство
"Укрпалетсистем" звернулось до
Вінницького окружного
адміністративного суду з позовом до
головного державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції Мучака Миколи Олександровича,
відділу державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції про визнання протиправними дій
щодо зобов'язання звільнити малий
комплекс обслуговування
автотранспорту, що знаходиться за
адресою: Волинська область,
Любомльський район, с. Старовойтове,
вул. Прикордонників, 7-а, від майна
приватного підприємства
"Укрпалетсистем".

Вінницький окружний адміністративний
суд постановою від 31 січня 2014 року
позов задовольнив.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відділ державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити.

Сторони повноважних представників в
судове засідання не направили, хоча
повідомлялися про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Так, Вінницьким окружним
адміністративним судом встановлено, що
господарським судом Волинської
області постановлено ухвалу від 27
грудня 2013 року про забезпечення позову,
якою задоволено заяву арбітражного
керуючого ТзОВ "Техно - Сервіс Плюс"
Побережного В.Т. про забезпечення
позову, та накладено арешт на нерухоме
майно - малий комплекс обслуговування
автотранспорту площею 639,2 кв.м., що
знаходиться за адресою: Волинська
область, Любомльський район, с.
Старовойтове, вул. Прикордонників, 7-а;
заборонено ТОВ "Вірго - Україна" ЛТД та
ТОВ "Портман Тим Україна" вчиняти
наступні дії: відчужувати нерухоме
майно будь-якими способами, заборонено
користування та управління нерухомим
майном шляхом передання нерухомого
майна в тимчасове управління
підприємства боржника та ТзОВ
"Техно-Сервіс Плюс" (Любомльський район,
с. Старовойтове, вул. Прикордонників,
7-а) до вирішення справи по суті (а. с.
57-60).

10.01.2014 року Головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Любомльського
районного управління юстиції винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 41433383 по виконанню
ухвали Господарського суду Волинської
області від 27.12.2013 року № 903/134 про
накладення арешту на нерухоме майно (а.
с. 63).

11.01.2014 року Головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Любомльського
районного управління юстиції винесено
постанову про накладення арешту на
малий комплекс обслуговування
автотранспорту площею 639,2 кв.м., що
знаходиться за адресою: Волинська
область, Любомльський район, с.
Старовойтове, вул. Прикордонників, 7-а.

14.01.2014 року державним виконавцем
складено акт опису й арешту майна -
малого комплексу обслуговування
автотранспорту площею 639,2 кв.м., що
знаходиться за адресою: Волинська
область, Любомльський район, с.
Старовойтове, вул. Прикордонників, 7-а,
та передано на відповідальне
зберігання представнику ПП
"Укрпалетсистем" - Остапчуку Миколі
Івановичу (а. с. 12-15).

15 січня 2014 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції Мучаком М.О. складено Акт
державного виконавця від 15.01.2014 року ВП
№ 41433383. У констатуючій частині акта
державного виконавця від 15.01.2014 року
зазначено, що майно, на яке накладено
арешт, передано актом опису й арешту
майна від 14.01.2014 року представнику ПП
"Укрпалетсистем" - Остапчуку Миколі
Івановичу, зобов'язано на протязі 5
(п'яти) днів (до 23.01.2014 року) звільнити
малий комплекс обслуговування
автотранспорту (арештоване майно) від
майна орендаря (а.с. 11).

Вважаючи, що зазначений обов'язок
покладено протиправно, ПП
"Укрпалетсистем" звернулось в суд із
позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що головний
державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції Мучак М.О. зобов'язавши, на
підставі Акту державного виконавця від
15.01.2014 року (номер виконавчого
провадження 41433383), звільнити малий
комплекс обслуговування
автотранспорту, що знаходиться за
адресою: Волинська область,
Любомльський район, село Старовойтове,
вул. Прикордонників, 7-а, від майна
приватного підприємства
"Укрпалетсистем", вчинив дії, які
виходять за межі наданих повноважень.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції по
суті спору, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
правовою підставою для користування
позивачем об'єктом, на який накладено
арешт ухвалою господарського суду про
забезпечення позову від 27 грудня 2013
року, є договір суборенди майна № 61/11-2013
року від 01.11.2013 року, який укладено
позивачем із суборендодавцем ТОВ
"Немирів - Ойл" (а. с. 16-17). Термін дії
договору станом на момент розгляду
справи не закінчився, тобто позивач
вважається таким, що користується
вказаним об'єктом на законних
підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець: здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 57 Закону України
"Про виконавче провадження" арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом: винесення
постанови про арешт коштів та інших
цінностей боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах чи на зберіганні у
банках або інших фінансових установах;
винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Про проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та арешту
майна боржника. Під час проведення
опису та арешту майна боржника
державний виконавець має право
оголосити заборону розпоряджатися ним,
а в разі потреби - обмежити права
користування майном, здійснити
опечатування або вилучити його у
боржника та передати на зберігання
іншим особам, про що зазначається в
акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк
обмеження встановлюються державним
виконавцем у кожному конкретному
випадку з урахуванням властивостей
майна, його значення для власника чи
володільця, необхідності використання
та інших обставин.

П. 4.2 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 року №512/5,
опис та арешт майна боржника
здійснюються в такій послідовності:
після виявлення майна боржника
державний виконавець проводить опис та
арешт цього майна, про що складає акт. В
акті опису та арешту майна боржника
повинні бути вказані:

а) назва кожного внесеного в акт
предмета і його відмінні ознаки (вага,
метраж, розмір, форма, вид, колір,
товарний знак, проби, виробнича марка,
дата випуску, ступінь зносу тощо);

б) якщо вилучені предмети мають ознаки
дорогоцінних металів, каменів
органічного та неорганічного
утворення, перлів тощо, то вони
ретельно описуються з визначенням усіх
особливих ознак, відповідним чином
пакуються в конверт, прошиваються,
підписуються державним виконавцем та
іншими учасниками, які були присутніми
під час опису;

в) якщо проводилось опечатування
предмета, зазначається, які предмети,
приміщення, сховища були опечатані,
кількість накладених печаток та спосіб
опечатування;

г) прізвище, ім'я та по батькові особи,
якій передано майно на зберігання, а
якщо майно передано на зберігання не
боржнику, а іншій особі, - паспортні
дані, її місце проживання (далі -
зберігач);

ґ) відмітка про роз'яснення зберігачеві
майна обов'язків із збереження майна,
попередження про кримінальну та іншу
відповідальність, встановлену
законодавством, за його розтрату,
відчуження, приховування, підміну,
пошкодження, знищення або інші
незаконні дії з майном, на яке
накладено арешт;

д) якщо державний виконавець установив
зберігачеві обмеження права
користуватися майном, зазначаються
вид, обсяги і строки обмеження;

е) зауваження або заяви стягувача,
боржника, осіб, що були присутні при
описі.

Якщо опис і арешт майна здійснюються на
виконання рішення про забезпечення
позову, державний виконавець передає
арештоване майно на зберігання
боржнику або його представнику. Іншій
особі майно на зберігання може бути
передано лише у випадку відсутності
боржника чи його відмови від прийняття
майна на зберігання, а також у випадку,
якщо судовим рішенням визначено іншу
особу, якій необхідно передати майно на
зберігання.

У разі необхідності після передачі
майна на зберігання за постановою
державного виконавця таке майно може
бути передано на зберігання іншому
зберігачу. У постанові зазначаються
причина передачі майна іншому
зберігачу, прізвище, ім'я та по батькові
зберігача, який здійснював зберігання
майна, та прізвище, ім'я та по батькові
нового зберігача. Постанова
підписується державним виконавцем. У
постанові робиться попередження
новому зберігачеві майна про
кримінальну та іншу відповідальність,
встановлену законодавством, за його
розтрату, відчуження, приховування,
підміну, пошкодження, знищення або інші
незаконні дії з майном, на яке
накладено арешт. Копія постанови
вручається новому зберігачу, до якої
додається копія акта опису та арешту
майна.

Факт передачі майна може
засвідчуватися актом державного
виконавця або актом
приймання-передавання майна.

З аналізу вказаних норм слідує, що
накладення арешту на нерухоме майно
здійснюється державним виконавцем
шляхом складення акту опису та арешту
майна. Цим же актом державний
виконавець оголошує заборону
розпоряджатися ним, вилучає його у
боржника та передає на зберігання
іншій особі.

У випадку, якщо в подальшому виникає
потреба у передачі арештованого майна
на зберігання іншій особі, це майно
передається постановою державного
виконавця. Актом державного виконавця
або актом приймання-передавання
фіксується лише факт такої передачі.

Актом опису й арешту майна, складеним
державним виконавцем 14.01.2014 року,
нерухоме майно передано на
відповідальне зберігання представнику
ПП "Укрпалетсистем" - Остапчуку Миколі
Івановичу.

В подальшому, актом державного
виконавця від 15 січня 2014 року
зобов'язано ПП "Укрпалетсистем" на
протязі 5 (п'яти) днів (до 23.01.2014 року)
звільнити малий комплекс
обслуговування автотранспорту
(арештоване майно) від майна орендаря.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що акт державного виконавця не може
містити приписів зобов'язального
характеру. Передача майна на
зберігання іншому зберігачу
здійснюється постановою державного
виконавця, в такому випадку акт є лише
службовим документом, який засвідчує
факт передачі майна.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими посилання апелянта
на п. 3 ст. 32 Закону України "Про
виконавче провадження", відповідно до
якої заходами примусового виконання
рішень є вилучення в боржника і
передача стягувачу певних предметів,
зазначених у рішенні, оскільки ПП
"Укрпалетсистем" не є стороною у
виконавчому провадженні з примусового
виконання ухвали господарського суду
Волинської області.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
головний державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції Мучак М.О., зобов'язавши згідно
з Актом державного виконавця від 15.01.2014
року (номер виконавчого провадження
41433383), звільнити малий комплекс
обслуговування автотранспорту, що
знаходиться за адресою: Волинська
область, Любомльський район, село
Старовойтове, вул. Прикордонників, 7-а,
від майна приватного підприємства
"Укрпалетсистем", вчинив дії, які
виходять за межі повноважень, наданих
йому Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу відділу віддул
державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції Волинської області залишити
без задоволення, а постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 31 січня 2014
року - без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбаченим цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Загороднюк А.Г.