Справа № 2а-1306/09/1470
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 року
м. Київ К/9991/9400/11

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу державної
податкової інспекції у Центральному
районі м. Миколаєва (далі - ДПІ)

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.11.2010

у справі № 2-а-1306/09/1470

за позовом ОСОБА_1

до ДПІ

та державної податкової адміністрації
України (далі - ДПА)

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулася з
позовом до ДПІ та ДПА про: визнання
протиправною відмови ДПІ привести
форму обліку позивача у відповідності
з вимогами Закону України «Про
Державний реєстр фізичних
осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів» у редакції
Закону України від 16.07.1999 № 1003-ХІV;
зобов'язання відповідачів вести облік
позивача за раніше встановленою формою
виключно на паперових носіях за
прізвищем, ім'ям, по-батькові та іншою
сукупністю паспортних даних поза
електронного Державного реєстру та без
застосування будь-яких
ідентифікаторів у цифровій формі;
зобов'язання ДПІ виключити усю
персональну інформацію та відомості
про ідентифікаційний номер в
електронних базах даних податкових
органів; зобов'язання ДПІ поставити в
паспорті позивача відмітку про
наявність права здійснювати будь-які
платежі без ідентифікаційного номера.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 05.02.2010 у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.11.2010
назване рішення суду першої інстанції
скасовано; позов задоволено частково;
ДПІ зобов'язано виключити
ідентифікаційний номер ОСОБА_1 з
Державного реєстру фізичних
осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів та в подальшому
здійснювати облік позивача як платника
податків за раніше встановленими
формами обліку, а саме - по прізвищу,
імені, по-батькові без застосування
ідентифікаційного коду; в решті позову
відмовлено.

Посилаючись на невідповідність
висновків апеляційного суду
положенням чинного законодавства та
дійсним обставинам справи, ДПІ
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення Миколаївського окружного
адміністративного суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для задоволення касаційних
вимог ДПІ виходячи з такого.

Статтею 35 Конституції України кожному
гарантоване право на свободу
світогляду і віросповідання.

Обов'язок кожного сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом, визначено у
статті 67 Основного Закону.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що
позивач є віруючою громадянкою України
та прихожанкою Української
православної церкви Московського
патріархату, у зв'язку з чим 19.03.2008 року
вона звернулася до ДПІ із заявою, у якій
просила проставити відмітку в
паспорті, скасувати її
ідентифікаційний номер, виключити всю
інформацію про неї з Державного
реєстру, здійснювати в подальшому
облік її як платника податків та інших
обов'язкових платежів за раніше
встановленими формами обліку без
застосування ідентифікаційного номера
поза електронного реєстру і знищити її
облікову картку з ідентифікаційним
номером.

У свою чергу, відповідачі
проінформували заявника про процедуру
відмови від ідентифікаційного номера,
передбачену Порядком унесення
відмітки до паспорта громадянина
України щодо ідентифікаційного номера
фізичної особи - платника податків та
інших обов'язкових платежів,
затвердженим спільним наказом
Державної податкової адміністрації
України та Міністерства внутрішніх
справ України від 19 жовтня 2004 року №
602/1226, та необхідність подання певного
переліку документів.

Згідно з частиною другою статті 1
Закону України «Про державний реєстр
фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів» (у
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин) для осіб, які
через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи,
зберігаються раніше встановлені форми
обліку платників податків та інших
обов'язкових платежів. У паспортах
зазначених осіб робиться відмітка про
наявність у них права здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного
номера.

Частиною другою статті 5 цього Закону,
яка регламентує порядок реєстрації
фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів,
передбачено, що до Державного реєстру
не вноситься інформація про осіб, які
через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи.

Обсяг інформації про фізичних осіб, яка
включається до Державного реєстру,
визначено статтями 3, 5 названого
Закону. Зокрема, передбачено, що до
інформаційного фонду Державного
реєстру включаються такі дані:
індивідуальні ідентифікаційні номери,
що надаються фізичним особам -
платникам податків та інших
обов'язкових платежів і зберігаються
за ними протягом усього їх життя;
інформація про сплату фізичними
особами податків та інших обов'язкових
платежів; прізвище, ім'я та по батькові;
дата народження; місце народження
(країна, область, район, населений
пункт); місце проживання; місце
основної роботи; види сплачуваних
податків та інших обов'язкових
платежів; інформація про сплату
фізичними особами податків та інших
обов'язкових платежів.

Згідно з частиною третьою статті 9
зазначеного Закону фізичні особи -
платники податків та інших
обов'язкових платежів, крім осіб, які
через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомили про це відповідні державні
органи, зобов'язані: зареєструватись у
Державному реєстрі з моменту
виникнення об'єкта оподаткування чи
сплати податків та інших обов'язкових
платежів; подавати до державних
податкових інспекцій по районах,
районах у містах і містах без районного
поділу відомості про зміну даних
відповідно до частини третьої статті 5
цього Закону протягом місяця з дня
виникнення таких змін.

Системний аналіз зазначених вище
правових норм дає підстави для
висновку, що у випадку, коли фізична
особа через свої релігійні або інші
переконання відмовилася від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомила про це органи державної
податкової служби, з Державного
реєстру підлягає виключенню вся
інформація про таку особу.

Наведене обумовлює правильність
рішення суду апеляційної інстанції в
оспорюваній частині.

В іншій частині (а саме - в частині
відмови у задоволенні позовних вимог)
постанова Одеського апеляційного
адміністративного суду учасниками
спору у касаційному порядку не
оскаржується. А відтак з огляду на межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, визначені у частині другій
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, у касаційного
суду відсутні підстави для перегляду
цього судового акта у відповідній
частині.

Оскільки висновки апеляційного суду
відповідають нормам чинного
законодавства та фактичним обставинам
спору, то процесуальних підстав для
скасування оскаржуваної постанови
суду апеляційної інстанції зі спору не
вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва відхилити, а постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.11.2010 у
справі № 2-а-1306/09/1470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку
статей 236-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько