Справа № 265/4164/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/47030/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В., Васильченко Н.В.,
Леонтович К.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради про
визнання дій неправомірними та
стягнення недоотриманої допомоги на
оздоровлення,-

у с т а н о в и л а:

В червні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради про
визнання дій неправомірними та
стягнення недоотриманої допомоги на
оздоровлення за 2012 рік.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 20 червня 2013 року в
задоволені позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким позов
задоволено: визнано дії відповідача
неправомірними та стягнуто з
Управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради на
користь позивача щорічну допомогу на
оздоровлення за 2012 рік в розмірі 4498 грн.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку, що при визначенні розміру
допомоги на оздоровлення позивачу за
2012 рік застосуванню підлягають
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік» та
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову, суд
апеляційної інстанції зазначив, що при
вирішенні спору застосуванню
підлягають лише положення ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з таким висновком суду
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 є постраждалою
внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС
І категорії, інвалідом 3 групи, що
підтверджується посвідченням №017159,
перебуває на обліку у відповідача, має
право на пільги, передбачені Законом
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали в
наслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивачу відповідачем нараховані
кошти на оздоровлення за 2012 рік у
розмірі 90грн., з чим перший не
погодився, що і стало причиною
звернення до суду та, відповідно,
предметом судового розгляду.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» 1
категорії передбачено право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Законом передбачено, що розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати, а
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.
Міністерство праці і соціальної
політики України, як головний
розпорядник коштів, забезпечує через
місцеві органи праці та соціального
захисту населення виплату допомоги на
оздоровлення громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи у
розмірах, на які затверджені кошториси
і які розраховані згідно постанов
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року №836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та від
12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Розпорядники бюджетних коштів нижчого
рівня - управління праці та соціального
захисту населення, беруть бюджетні
зобов'язання та проводять видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами, як це
передбачено ст.51 Бюджетного кодексу
України.

Відповідно до підпункту 11 пункту 28
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» викладено
в наступній редакції: «Одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Відповідно до п.3 прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
на 2012 рік» у 2012 році норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., №13, ст. 178 із наступними
змінами), застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших і сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Вищезазначені нормативно-правові акти
не зупинили дії положень статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Під час вирішення питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій з
них, що прийнята пізніше.

Таким чином, позивач має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, яка виплачується
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС в розмірі, що
встановлений постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року №562, а
тому рішення суду першої інстанції
щодо безпідставності позовних вимог є
правильним, відповідач діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а суд апеляційної
інстанції помилково скасував законне
та правильне рішення.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване і змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради
задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2013
року скасувати.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 20 червня 2013 року залишити в
силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша