Справа № 485/410/14-а
Суддя: Квєтка І. А.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/485/10/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області у
складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

при секретарі - Шеремет Ю.Є.,

за участі представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача - Плугового
В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду в м.Снігурівка
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Снігурівської міської ради
про визнання відмови протиправною та
зобов"язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом до
Снігурівської міської ради, в якому
просить зобов"язати відповідача надати
йому дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність за адресою АДРЕСА_1.

Позов мотивує тим, що є власником
квартири АДРЕСА_1, який розділено між
двома власниками. Земельна ділянка під
квартирою, яка фактично є житловим
будинком з господарськими спорудами,
слугує для її обслуговування. Частина
земельної ділянки приватизована
власником квартири №1 цього будинку. З
метою приватизації вказаної земельної
ділянки орієнтовною площею 0.1 га.
звернувся до Снігурівської міської
ради з заявою про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо її
відведення, однак листом від 23.12.2013 року
йому було відмовлено у такому з
посиланням на ст.42 Земельного кодексу
України у зв"язку з відсутністю права
на приватизацію земельних ділянок під
багатоквартирними житловими
будинками, які можуть бути передані у
власність або надані в користування
лише об"єднанню власників. Зазначену
відмову вважає протиправною, оскільки
інший власник квартири приватизував
необхідну йому частину земельної
ділянки під цим же будинком.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
суду пояснив, що фактично відбувся
поділ житлового будинку з двома
квартирами, який не перебуває на
балансі відповідача, між їх власниками
та поділ земельної ділянки, частина
якої приватизована власником іншої
квартири, та яка використовується для
обслуговування квартири та
господарських споруд, що на ній
розміщені, а тому підстави для
застосування ст.42 ЗК України відсутні.
Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні в позові просив відмовити з
посиланням на ст.42 ЗК України за
відсутності законодавчо визначеної
норми щодо можливості передачі
земельних ділянок під
багатоквартирними житловими будинками
громадянам у власність.

Дослідивши докази по справі, суд
прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є
власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.9).

Як вбачається з інвентаризаційної
справи №4260 житловий будинок АДРЕСА_1
належав Снігурівському районному
споживчому товариству. Будинок
складається із двох відокремлених
квартир №1 та №2. 20.03.1996 року квартира №1
у вказаному будинку №14 за договором
купівлі-продажу була передана у
власність гр.ОСОБА_4, якій за рішенням №
97 від 17.04.1996 року Снігурівської міської
ради передано на праві приватної
власності присадибну ділянку площею 01
га. для обслуговування житла та площею
00350 га для ведення особистого
підсобного господарства й видано
державний акт на право приватної
власності на землю. Рішенням №1 від
11.01.2013 року Снігурівської міської ради
адресу двоквартирного двоповерхового
житлового будинку, розташованого по
АДРЕСА_1, змінено з №14 на №14"А". З 09.12.2013
року власником іншої квартири в цьому
будинку за № 2 став ОСОБА_3

Як вбачається з листа Снігурівської
міської ради від 27.03.2014 року житловий
будинок по АДРЕСА_1 не перебував та не
перебуває у комунальній власності
територіальної громади м.Снігурівка.
Міська рада не приймає участі в
утриманні цього будинку та його
прибудинкової території. Інших
достовірних даних про розмір,
конфігурацію та цільове призначення
земельної ділянки під вказаним
будинком та його прибудинкової
території у Снігурівській міській раді
немає (а.с.26).

Листом від 23.12.2013 року Снігурівська
міська рада відмовила ОСОБА_3 у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення
відповідної земельної ділянки в оренду
(а.с.8).

Згідно ст.6 Конституції України органи
виконавчої влади здійснюють свої
повноваження у встановлених
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить розпорядження
землями територіальних громад;
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Згідно з ч.6,7, 10 ст.118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею. Відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. Відмова органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування у передачі земельної
ділянки у власність або залишення
клопотання без розгляду можуть бути
оскаржені до суду.

Як вбачається з вище вказаного листа
Снігурівської міської ради від 23.12.2013
року ОСОБА_3 звернувся до міської ради з
заявою, в якій просив надати дозвіл на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки під
квартиру АДРЕСА_1.

Підставою для відмови у наданні такого
дозволу стало те, що ОСОБА_3 є власником
квартири в багатоквартирному
житловому будинку, а тому згідно ст.42 ЗК
України йому не може бути передана
земельна ділянка для її
обслуговування.

Відповідно до ч. 1 ст.42 ЗК України
земельні ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками.
У разі приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників. Порядок
використання земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначається співвласниками (частини 2,
3 ст. 42 ЗК).

Таким чином, нормами земельного
законодавства не передбачено
можливості передачі у власність або
користування окремим співвласникам
багатоквартирних будинків земельної
ділянки (на якій розташований
багатоквартирний жилий будинок) або її
частини, а громадяни, які мають у
власності або у користуванні квартири
у багатоквартирному жилому будинку, не
можуть мати особисто документа, що
посвідчує право власності чи право
користування земельною ділянкою. Отже
позивач не має права на оформлення
земельної ділянки у власність, а тому
відповідач правомірно відмовив йому у
наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою цієї земельної ділянки у
власність.

Посилання представника позивача на
фактичний поділ багатоквартирного
житлового будинку між його
співвласниками й не перебування його
на балансі відповідача не змінює його
правого статусу, як багатоквартирного.

Позивач не надав суду докази створення
обєднання співвласників
багатоквартирного будинку,
розташованого за адресою:
вул..Некрасова,14, в м.Снігурівка.

Відносно питання щодо зобов'язання
відповідача надати дозвіл на
виготовлення проекту відведення
земельної ділянки у власність слід
зазначити наступне.

Згідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень, дії чи бездіяльності.

Суд, не може підміняти собою орган
місцевого самоврядування тим самим
брати на себе обов'язок щодо
розпорядження землями комунальної
власності, оскільки дана функція
належить виключно відповідачу.

Таким чином, позивач обрав невірний
спосіб захисту порушеного права, яке в
даному випадку може бути поновлене
лише шляхом зобов'язання відповідача
розглянути питання щодо надання
позивачу дозволу на виготовлення
проекту відведення земельної ділянки у
власність, однак такої вимоги позивач
суду не заявляв.

Враховуючи вище зазначене в
задоволенні позову позивачеві слід
відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167,186 КАС України,
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до Снігурівської міської
ради про визнання відмови у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1 у власність
протиправною та зобов"язання
відповідача надати такий дозвіл -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Снігурівський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на подання апеляції,
якщо таку не було подано.

СУДДЯ