Справа № 2а/2370/5929/11
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2014 р. м. Київ
К/800/8389/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
суддіБорисенко І.В.суддів Кошіля
В.В. Моторного О.А.,розглянувши у
попередньому судовому
засіданнікасаційну скаргуЧеркаської
митниціна постановуКиївського
апеляційного адміністративного суду
від 23.01.2013у справі №
2а/2370/5929/12за позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю
«Тріолакт»доЧеркаської
митниціпровизнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тріолакт»
звернулося до Черкаського окружного
адміністративного суду з позовом до
Черкаської митниці про визнання
протиправним та скасування
повідомлень-рішень відповідача №11 від
04.05.2011 та від №12 04.05.2011.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 28.05.2012 у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.01.2013
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 28.05.2012
скасовано та постановлено нове
рішення, яким визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення форми «Р» №11 від
04.05.2011 на суму 136 870,38 грн. та №12 від 04.05.2011
на суму 27 374,06 грн., винесені
Черкаською митницею.

Не погоджуючись з рішеннями суду
апеляційної інстанції, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій просить
його скасувати та прийняти нове
рішення, яким скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 28.05.2012,
оскільки вважає, що постанову
апеляційного суду було прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

У письмовому заперечені на касаційну
скаргу позивач, посилаючись на те, що
вимоги касаційної скарги є
необґрунтованими, просить у
задоволенні касаційної скарги
відмовити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Відповідачем заявлено клопотання про
заміну відповідача (Черкаську митницю)
його правонаступником - Черкаською
митницею Міндоходів.

Суд касаційної інстанції, розглянувши
заявлене клопотання, дійшов висновку
про його обґрунтованість та
необхідність його задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах
касаційної скарги, перевіривши повноту
встановлення судовими інстанціями
фактичних обставин справи та
правильність застосування ними норм
матеріального та процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що:

- Черкаською митницею проведено
невиїзну документальну перевірку
вантажно-митних декларацій №
902000001/2008/003156 від 05.05.2008, № 902000001/2008/003959
від 02.06.2008, № 902000001/2009/000622 від 13.02.2009, №
902000009/2010/001635 від 26.03.2010 щодо
своєчасності, достовірності та повноти
нарахування та сплати податків і
зборів, контроль за справлянням яких
покладено на митні органи, за
результатами якої складено акт №
0004/1/902000000/;

- в ході цієї перевірки митним органом
встановлено, що внаслідок
неправильного декларування позивачем
коду товару згідно з УКТЗЕД
(ставка ввізного мита 0%) «роздавач
кормів модель MODF 1414. MONO 14DF та модель MODF
1405. MONO 14 DF» позивачем порушено приписи
податкового законодавства, зокрема,
положення Закону України «Про митний
тариф України» в частині застосування
Правил 1, 6 Основних правил
інтерпретації УКТЗЕД, ст.ст. 8, 17, 25
Закону України «Про Єдиний митний
тариф», п.4.3 ст.4 Закону України «Про
податок на додану вартість» в частині
визначення бази оподаткування ПДВ;

- за наслідками перевірки відповідачем
було прийнято:

1) податкове повідомлення - рішення
форми «Р» № 12 від 04.05.2011, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 21 899, 25 грн. основного
платежу та 5 474,81 грн. штрафних санкцій;

2) податкове повідомлення - рішення
форми «Р» № 11 від 04.05.2011, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання за платежем «мито на
товари, що ввозяться на територію
України суб'єктами підприємницької
діяльності» у розмірі 109 496,30 грн.
основного платежу та 27 374,08 грн.
штрафних санкцій.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції погодився з доводами
митного органу щодо помилкового
декларуванням позивачем імпортованого
товару за кодом згідно з УКТЗЕД
(ставка ввізного мита 0%), та відповідно,
погодився з обґрунтованістю прийняття
спірних податкових повідомлень-рішень.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що оскільки під час здійснення митного
оформлення вантажно-митних декларацій
позивач виконав передбачені законом
вимоги, а саме - при заповненні
вантажно-митних декларацій в графі 33
«Код товару» вказав код 8436 80 99 00 (ставка
мита 0 %), то відповідач, здійснивши
необхідні митні процедури щодо
прийняття вантажно-митних декларацій
та пропустивши товар на митну
територію України, погодився з
відомостями коду товарної
номенклатури, зазначеного
уповноваженими особами позивача у
вантажних митних деклараціях.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції
щодо задоволення позовних вимог, однак,
вважає за необхідне зазначити
наступне.

За змістом п.35 ст.1 Митного кодексу
України пропуск товарів і транспортних
засобів через митний кордон України -
дозвіл митного органу на переміщення
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України з урахуванням
заявленої мети такого переміщення
після проведення митних процедур.

Згідно п.19 ст.1 названого Кодексу митні
процедури - це операції, пов'язані зі
здійсненням митного контролю за
переміщенням товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
митного оформлення цих товарів і
транспортних засобів, а також із
справлянням передбачених законом
податків і зборів.

Відповідно до п. 4.3 ст. 4 Закону України
«Про податок на додану вартість» для
товарів, які імпортуються на митну
територію України платниками податку,
базою оподаткування є договірна
(контрактна) вартість таких товарів,
але не менша митної вартості,
зазначеної у ввізній митній декларації
з урахуванням витрат на
транспортування, навантаження,
розвантаження, перевантаження та
страхування до пункту перетину митного
кордону України, сплати брокерських,
агентських, комісійних та інших видів
винагород, пов'язаних з імпортом таких
товарів, плати за використання об'єктів
інтелектуальної власності, що належать
до таких товарів, акцизних зборів,
ввізного мита, а також інших податків,
зборів (обов'язкових платежів), за
винятком податку на додану вартість, що
включаються у ціну товарів (робіт,
послуг) згідно з законами України з
питань оподаткування. Визначена
вартість перераховується в українські
гривні за валютним (обмінним) курсом
Національного банку України, що діяв на
кінець операційного дня, що передує
дню, в якому товар (товарна партія)
вперше підпадає під режим митного
контролю відповідно до митного
законодавства.

Пунктом 10.3 статті 10 Закону України «Про
податок на додану вартість»
передбачено, що платники податку, які
імпортують товари (супутні послуги) на
митну територію України для їх
використання або споживання на митній
території України, відповідають за
дотримання правил надання інформації
для розрахунку бази оподаткування
(суми податку, належного до сплати)
митним органам.

Відповідно до пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 Закону
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними і цільовими фондами», якщо
згідно з нормами цього пункту сума
податкового зобов'язання
розраховується контролюючим органом,
платник податків не несе
відповідальності за своєчасність,
достовірність та повноту нарахування
такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне і повне
погашення нарахованого податкового
зобов'язання та має право на оскарження
цієї суми в порядку, встановленому цим
Законом.

Згідно з положеннями ст.313 Митного
кодексу України митні органи
класифікують товари, тобто, відносять
товари до класифікаційних групувань,
зазначених в УКТЗЕД.

Між тим, відповідно до ст.78 Митного
кодексу України митне оформлення
вважається завершеним після виконання
митним органом митних процедур,
визначених ним на підставі цього
Кодексу відповідно до заявленого
митного режиму.

Незалежно від закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи (ст.69
Митного кодексу України).

Аналіз наведених норм свідчить про
можливість митного контролю
контролюючими органами після
завершення митного оформлення за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України.

Однак, таких обставин у даній справі
судами не встановлено та в судових
рішеннях не наведено.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає правильним висновок суду
апеляційної інстанції, що у даному
випадку, після прийняття вантажних
митних декларацій (згідно яких товар
було віднесено до певного коду
товарної номенклатури, з чим погодився
митний орган) та пропуску товару на
митну територію України після сплати
позивачем передбачених законом
податків і зборів, у митного органу не
було правових підстав у подальшому
приймати оскаржувані податкові
повідомлення про донарахування
податкових зобов'язань у зв'язку із
виявленням помилки класифікації
товару внаслідок проведеної перевірки.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при прийнятті
оскаржуваного судового рішення судом
апеляційної інстанцій були порушені
норми матеріального чи процесуального
права.

Відповідно до ст.224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
знаходить підстав, які могли б
призвести до скасування оскаржуваного
рішення суду апеляційної інстанції.

.На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 55, 160, 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Допустити заміну відповідача
(Черкаську митницю) його
правонаступником - Черкаською митницею
Міндоходів.

2. Касаційну скаргу Черкаської митниці
залишити без задоволення.

3. Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.01.2013
залишити без змін.

4. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, передбачених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства
України, у порядку та в строки,
встановлені статтями 236 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль О.А. Моторний