Справа № 804/2778/14
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2014-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 р. Справа № 804/2778/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Юхно І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту Ленінської
районної у місті Дніпропетровську ради
про визнання незаконними дій,
стягнення грошової допомоги державним
службовцям при виході на пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради, в якому просить:

- визнати незаконними дії Управління
праці та соціального захисту
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради з приводу
невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги
державним службовцям при виході на
пенсію в розмірі 10 місячних посадових
окладів згідно ст.37 Закону України «Про
державну службу»;

- стягнути з Управління праці та
соціального захисту Ленінської
районної у місті Дніпропетровську ради
на користь ОСОБА_1 грошову допомогу
державним службовцям при виході на
пенсію, що передбачена ст.37 Закону
України «Про державну службу» в
розмірі 11470 (одинадцять тисяч чотириста
сімдесят) грн., кошти перерахувати на
картку для виплат ОСОБА_1 у Приватбанк -
номер картки НОМЕР_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
05.04.2013 року ОСОБА_1 було звільнено з
посади головного спеціаліста відділу
бухгалтерського обліку у зв'язку зі
скороченням чисельності штату
працівників. З 11.04.2013 року позивачу
призначено пенсію державного
службовця за віком. При виході на
пенсію ОСОБА_1 не було виплачено
допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яка належить
державним службовцям при виході на
пенсію, як це передбачено ст. 37 Закону
України «Про державну службу». Також
ОСОБА_1 зазначає, що рішенням
Конституційного Суду України від 26.11.2013
р. №11-рп/2013 надано офіційне тлумачення,
що державний службовець у разі
дострокового виходу на пенсію
державного службовця на підставі п. 1
ст. 40 КЗпП України має право на
отримання грошової допомоги в розмірі
10 місячних посадових окладів. З огляду
на вищевикладене позивач вважає, що в
його випадку настали всі юридичні
факти, необхідні для виплати грошової
допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Відповідач в письмових запереченнях,
які містяться в матеріалах справи
вказує на те, що підставою для
звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП - є
скорочення штатів, тому їй як
державному службовцю не виплачується
передбачена ст. 37 Закону України «Про
державну службу» грошова допомога в
розмірі 10 місячних посадових окладів.
Для набуття права на отримання ОСОБА_1
грошової допомоги, причиною для
звільнення мало стати саме вихід на
пенсію, тобто звільнення мало
відбуватися за ст.38 КЗпП України, проте
причиною для її звільнення стала інша
обставина - скорочення штатів. Також в
письмових запереченнях зазначено, що
на момент звернення ОСОБА_1 до
Управління рішення Конституційного
Суду України від 26.11.2013 р. №11-рп/2013 ще не
набрало законної сили, а на момент
звернення ОСОБА_1 вдруге трудові
відносини з нею фактично були
припинені, що унеможливлює проведення
будь-яких виплат. Таким чином,
відповідач вважає дії щодо відмови у
виплаті грошової допомоги в розмірі 10
місячних посадових окладів при
звільненні працівника з посади
службовця у зв'язку з виходом на пенсію
державного службовця та виплати у 2013
року вихідної допомоги ОСОБА_1 є
правомірними та обґрунтованими,
оскільки Управлінням виплачується
зазначена допомога згідно чинного
законодавства та враховуючи позицію
Верховного Суду України, викладену в
постанові від 18.09.2012 року, яка була
прийнята у зв'язку з неоднозначним
тлумаченням витання виплати грошової
допомоги при достроковому виході на
пенсію державного службовця. З огляду
на вищевикладене просив в задоволенні
позову відмовити.

Позивач до суду не з'явились, про дату,
час та місце судового засідання
повідомлений належним чином, що
підтверджується телефонограмою, яка
міститься в матеріалах справи. В
матеріалах справи міститься
клопотання, яке надійшло до суду 14.03.2014
року, в якому позивач просить розгляд
справи проводити в порядку письмового
провадження за його відсутності,
рішення просив внести на його користь.

Відповідач до суду не з'явились, про
дату, час та місце судового засідання
повідомлений належним чином, що
підтверджується факсограмою, яка
міститься в матеріалах справи. Про
причини неявки не повідомив, жодних
заяв чи клопотань по справі не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи вищевикладене суд вирішив
розглянути справу у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами Закону
України «Про державну службу» №3723-XII
від 16.12.1993 року, Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року,
Закону України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» №3721-XI від 16.12.1993 року.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1 перебувала на державній службі
в органах місцевого самоврядування 11
років, що підтверджується довідкою
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Дніпропетровська
№820696 від 18.02.2014 року, копія якої
міститься в матеріалах справи.

05.04.2013 р. наказом начальника Управління
праці та соціального захисту
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради №96-К (копія
наказу міститься в матеріалах справи)
ОСОБА_1 було звільнено з посади
головного спеціаліста відділу
бухгалтерського обліку, у зв'язку зі
скороченням чисельності штату
працівників, відповідно до п.1 ст.40
Кодексу законів про працю України.

При виході на пенсію позивачу не було
виплачено грошову допомогу в розмірі 10
місячних окладів, яка належить
державним службовцям при виході на
пенсію, як це передбачено ст. 37 Закону
України "Про державну службу".

19.04.2013 року ОСОБА_1 звернулась до
відповідача з заявою від 17.04.2013 року про
виплату вказаної допомоги.

Листом від 19.04.2013 року, вих.№О-9
Управління праці та соціального
захисту Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради повідомило, що у
зв'язку з тим, що ОСОБА_1 було звільнено
за п.1 ст.40 Кодексу законів про працю
України у зв'язку зі скороченням
чисельності штату працівників,
відповідно, право на одержання
грошової допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів не виникає.

05.12.2013 року ОСОБА_1 повторно звернулась
до відповідача з заявою про виплату
вказаної допомоги, з посиланням на
рішення Конституційного суду України
від 26.11.2013 р. №11-рп/2013 у справі №1-14/2013 р.

Листом від 23.12.2013 року, вих.№О-9/2
Управління праці та соціального
захисту Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради повідомило, що
застосування офіційного тлумачення
рішення Конституційного суду України
від 26.11.2013 р. є безпідставним, оскільки
на момент звернення ОСОБА_1 не
перебуває у трудових відносинах з
управлінням.

Суд не погоджується з наведеними
доводами відповідача з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 13 ст. 37 Закону
України "Про державну службу" (в
редакції чинній на момент зазначених
правовідносин) на одержання пенсії
державних службовців мають право
чоловіки, які досягли віку 62 роки, та
жінки, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку.

Державним службовцям у разі виходу на
пенсію при наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Таким чином суд приходить до висновку,
що дана стаття передбачає виплату
грошової допомоги, яка залежить від
двох умов, а саме: виходу державного
службовця на пенсію та наявності стажу
державної служби не менше 10 років.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років. До
досягнення віку, встановленого абзацом
першим цієї статті, право на пенсію за
віком мають жінки 1961 року народження і
старші після досягнення ними такого
віку зокрема: 56 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1957 року по 31
березня 1958 року.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України
«Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні» (в
редакції чинній на момент зазначених
правовідносин), особам, трудовий
договір з якими розірвано за півтора
року до досягнення пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", або віку, що дає
право на призначення пенсії відповідно
до законів України "Про державну
службу", "Про статус народного депутата
України", "Про прокуратуру", "Про наукову
і науково-технічну діяльність" (за
наявності відповідних умов), з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці, в тому числі ліквідацією,
реорганізацією, перепрофілюванням
підприємств, установ та організацій,
скороченням чисельності або штату
працівників, а також виявленою
невідповідністю працівника займаній
посаді за станом здоров'я, гарантується
право на достроковий вихід на пенсію за
півтора року до встановленого
законодавством строку, якщо вони мають
страховий стаж, необхідний для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбачений
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працювала на
державній службі в органах місцевого
самоврядування 11 років, а також на
момент звільнення не досягла 56 років 6
місяців, проте згідно наведених норм
мала право на достроковий вихід на
пенсію за півтора року до
встановленого законодавством строку.

Довідка Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
м.Дніпропетровська від 18.02.2014 року №820696
та пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3,
копії яких містяться в матеріалах
справи, підтверджують перебування
ОСОБА_1 з 11.04.2013 р. на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська та
отримання нею пенсії згідно Закону
України "Про державну службу".

Також Довідкою №904 від 10.04.2013 р.
Управління праці та соціального
захисту Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради підтверджено, що
посадовий оклад ОСОБА_1 на момент
звільнення складав 1147,00 грн.

Право ОСОБА_1 на одержання пенсії
державного службовця відповідно до
ст.37 Закону України «Про державну
службу» Управлінням праці та
соціального захисту Ленінської
районної у місті Дніпропетровську ради
не заперечується.

Приймаючи до уваги те, що на момент
звільнення у ОСОБА_1 були всі умови для
призначення їй пенсії за Законом
України «Про державну службу», а
також за наявності стажу державної
служби понад 10 років, суд вважає, що
визначаючи право державних службовців
на отримання грошової допомоги в
розмірі 10 місячних посадових окладів
ч.13 ст. 37 Закону України "Про державну
службу" у разі виходу на пенсію при
наявності стажу державної служби не
менше 10 років, дана норма законодавства
не містить будь-яких інших особливих
умов або виключень щодо її
застосування.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
рішенням Конституційного Суду України
від 26.11.2013 р. №11-рп/2013 у справі №1-14/2013
роз'яснено, що грошова допомога в
розмірі 10 місячних посадових окладів
виплачується державному службовцю за
умов виходу на пенсію з посади
державного службовця та наявності
страхового стажу, у тому числі стажу
державної служби не менше 10 років.
Жодних додаткових умов для виплати
грошової допомоги державному
службовцю у разі виходу його на пенсію
в частині тринадцятій статті 37 Закону
№ 3723 не встановлено.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про
Конституційний Суд України» рішення
Конституційного Суду України є
остаточним і не підлягає оскарженню.

Таким чином суд приходить до висновку,
що грошова допомога в розмірі 10
місячних посадових окладів
виплачується державному службовцю за
умов виходу на пенсію з посади
державного службовця та наявності
страхового стажу, у тому числі стажу
державної служби не менше 10 років.
Жодних додаткових умов для виплати
грошової допомоги державному
службовцю у разі виходу його на пенсію
в частині тринадцятій статті 37 Закону
України «Про державну службу» не
встановлено.

Разом з тим суд вважає, що розірвання
трудового договору з державним
службовцем з підстав, зазначених у
пункті 1 статті 40 КЗпП України, не може
нівелювати право державного службовця
на отримання зазначеної грошової
допомоги за умови наявності стажу
державної служби не менше 10 років,
оскільки положення КЗпП України та
ст. 30 Закону України «Про державну
службу» не містять окремої підстави
припинення трудового договору та
державної служби як вихід особи на
пенсію.

Враховуючи наявність у позивача
необхідного страхового стажу, суд
вважає, що за наведеними обставинами
позивач має законне право на
одержання допомоги при виході на
пенсію відповідно до ст. 37 Закону
України «Про державну службу».

Виходячи з вищевикладеного посилання
Управління праці та соціального
захисту Леніснької районної у місті
Дніпропетровську ради на не набрання
рішенням Консттуційного Суду України
від 26.11.2013 р. №11-рп/2013 у справі №1-14/2013
законної сили та припинення з ОСОБА_1
трудових відносин на момент повторного
звернення до Управління є
безпідставними.

Згідно ч. 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем правомірність
оскаржуваних дій не доведена, доводи
позивача не спростовані.

З урахуванням вищевикладених обставин,
суд вважає, що вимоги позивача
правомірні, обґрунтовані і підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради про визнання
незаконними дій, стягнення грошової
допомоги державним службовцям при
виході на пенсію - задовольнити в
повному обсязі.

Визнати незаконними дії Управління
праці та соціального захисту
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради з приводу
невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги
державним службовцям при виході на
пенсію в розмірі 10 місячних посадових
окладів згідно ст.37 Закону України «Про
державну службу».

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту Ленінської
районної у місті Дніпропетровську ради
на користь ОСОБА_1 грошову допомогу
державним службовцям при виході на
пенсію, що передбачена ст.37 Закону
України «Про державну службу» в
розмірі 11470 (одинадцять тисяч чотириста
сімдесят) грн.., кошти перерахувати на
картку для виплат ОСОБА_1 у Приватбанк -
номер картки НОМЕР_2.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, зазначені в ст.186 КАС України та
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України.

Суддя
І.В. Юхно