Справа № 805/2805/14
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 р.
Справа №805/2805/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Грищенка Є.І.,

при секретарі Сечкіній К.В.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідача - Мочкаєва Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
адміністративну справу за позовом за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 до Торезької об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання дій
протиправними та скасування вимоги №
Ф-125-17 від 18.02.2014 про сплату суми
недоїмки зі сплати єдиного внеску в
сумі 5 970,16 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
звернулася до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Торезької об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання дій протиправними
та скасування вимоги № Ф-125-17 від 18.02.2014
про сплату суми недоїмки зі сплати
єдиного внеску в сумі 5 970,16 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.02.2014
року нею отримана вимога про сплату
недоїмки по єдиному внеску у розмірі
5970,16 грн. З зазначеною вимогою позивач
не погодилась, посилаючись на те, що
вона є пенсіонером, який досяг
пенсійного віку, через що не повинна
сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Позивач
посилаючись на вимоги Закону України №
2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» просить суд
визнати протиправною та скасувати
спірну вимогу.

Представник позивач в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав, надав суду
письмові заперечення, в яких зазначив,
що позивач повинен сплачувати єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, оскільки з
03.08.2007 року позивач отримує пенсію у
зв'язку із втратою годувальника, а не за
віком та інвалідністю. Таким чином, ч.4
ст. 4 Закону України № 2464-VI не
передбачено звільнення від сплати
єдиного внеску, у разі призначення
пенсії по втраті годувальника. Просив
у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими що підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Позивач - ОСОБА_3 09.10.2012 року
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
копією виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців (а.с.9), з 01.11.2012 року
знаходиться на спрощеній системі
оподаткування (фіксований порядок), що
підтверджується копією свідоцтва
платника єдиного податку серія НОМЕР_2
(а.с. 10).

Позивач є пенсіонером, що
підтверджується копією пенсійного
посвідчення НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 (а.с.11)

В судовому засіданні, судом
досліджені матеріали пенсійної справи
ОСОБА_3, з яких вбачається, що з 02.07.2005
року позивач отримувала пенсію за
віком, а з 07.08.2007 року і по теперішній
час отримує пенсію за втратою
годувальника.

Відповідач - Торезька об'єднана
Державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області у даній справі є
суб'єктом владних повноважень, який
відповідно до Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» здійснює
адміністрування зазначеного внеску.

18 лютого 2014 Торезькою об'єднаною
Державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області прийнята вимога про
сплату недоїмки № Ф-125-17, якою позивачу
нараховано недоїмку зі сплати єдиного
внеску в розмірі 5970,16 грн. Вказана
вимога отримана позивачем 06.02.2014 року.

Як вбачається з матеріалів
справи, недоїмка зі сплати єдиного
внеску позивачу нарахована з жовтня 2012
року.

Встановлені обставини справи
підтверджені матеріалами справи і не є
спірними.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з
наступних мотивів та положень чинного
законодавства України.

Правовідносини, що склались між
сторонами, регулюються Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003
року, Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року та
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими для реалізації норм
вказаних Законів.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначено, що
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - це консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Законом України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» №3609-VI від
07.07.2011 року, яким статтю 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» було доповнено
частиною четвертою такого змісту:
«Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування».

З аналізу наведених норм законодавства
вбачається, що фізичні особи -
підприємці, які є пенсіонерами за віком
та які обрали спрощену систему
оподаткування, до яких з урахуванням
встановлених судом обставин
відноситься і позивач у даній справі,
які звільняються від сплати за себе
єдиного внеску.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» № 1788 - XII від 05.11.1991р.,
встановлені види державних пенсій, а
саме за цим Законом призначаються: а)
трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років.

З системного аналізу положень ст. ст.
12-18 Закону № 1788 слідує, що законодавець
розрізнив пенсії за віком в залежності
від умов їх призначення, визначивши
загальні умови призначення пенсії за
віком (ст. 12), пільгові умови
призначення пенсії за віком (ст. 13), а
також особливі умови призначення цього
виду пенсії окремим категоріям
громадян (працівникам, зайнятим на
підземних і відкритих гірничих роботах
та в металургії, громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, інвалідам, учасникам війни,
сім'ям загиблих (померлих)
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, багатодітним
матерям і матерям інвалідів з
дитинства тощо).

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі
Закон №1058) визначене поняття «пенсія» -
як, щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом та
поняття «пенсіонер - особа, які
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Суд дійшов до висновку, що аналіз норм
наведених законів дає підстави для
висновку, що ОСОБА_3 підпадає під
визначення «пенсіонер за віком»,
незважаючи на те, що на даний момент
вона отримує пенсію у зв'язку із
втратою годувальника, оскільки пенсія
їй була призначена по досягненню
пенсійного віку, визначеного Законом.

Правовою нормою, яка міститься в ч. 4 ст.
4 Закону № 2464, рівно як і іншими нормами
права не встановлено, що звільненню від
сплати єдиного внеску підлягають лише
ті фізичні особи-підприємці, які є
пенсіонерами за віком відповідно до
Закону № 1058 і, що пенсіонери, яким
призначено пенсію за іншими
(спеціальними законами) не мають право
на пільгу щодо звільнення від сплати
єдиного внеску на підставі ч. 4 ст. 4
Закону №2464.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

За таких умов позовні вимоги визнання
неправомірною та скасування вимоги
про сплату боргу від 18.02.2014 року № Ф-125-17
в сумі 5970,16 грн. - підлягають
задоволенню.

На підставі статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд присуджує до стягнення на користь
позивача з Державного бюджету України
судові витрати зі сплату судового
збору у розмірі 182,70 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 7, 17, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 до Торезької об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання дій
протиправними та скасування вимоги №
Ф-125-17 від 18.02.2014 про сплату суми
недоїмки зі сплати єдиного внеску в
сумі 5 970,16 грн. - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Торезької об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про сплату боргу від 18.02.2014 року
№ Ф-125-17 в сумі 5970,16 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 (ін. НОМЕР_1) витрати
зі сплати судового збору у розмірі 182
(сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 27 березня 2014 року.

Повний текст постанови складений 1
квітня 2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого КАС України, якщо
таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до адміністративного суду
апеляційної інстанції через Донецький
окружний адміністративний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
Грищенко Є.І.