Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/90071/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційні скарги
виконавчого комітету Одеської міської
ради та відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 26 травня 2011 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 листопада
2011 року у справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області,
Головного управління юстиції в
Одеській області, третя особа -
виконавчий комітет Одеської міської
ради, про визнання неправомірними дій,
скасування постанови та зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області, Головного управління
юстиції в Одеській області, третя особа
- виконавчий комітет Одеської міської
ради, про визнання неправомірними дій,
скасування постанови та зобов'язання
вчинити певні дії.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 26 травня 2011
року, залишеною без змін ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 листопада
2011 року, адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправними дії
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області. Скасовано постанову
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області про закінчення
виконавчого провадження від 27 жовтня
2010 року. Зобов'язано підрозділ
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
відновити виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2-а-4260/08, виданого 12
серпня 2009 року Одеським окружним
адміністративним судом про
зобов'язання виконавчого комітету
Одеської міської ради забезпечити
виконання відносно ОСОБА_2 та членів
його родини (ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3) пункту 6 постанови ЦК КПРС
та Ради Міністрів СРСР від 01.06.1962 року
№562/230 та від 26.06.1976 року № 433 у вигляді
пільгового забезпечення житлом
(окремою квартирою) з урахуванням
положень стотті 49 ЖК України щодо
додаткової житлової площі у вигляді
окремої кімнати або у розмірі 10
квадратних метрів.

У касаційних скаргах виконавчий
комітет Одеської міської ради та
відділ державної виконавчої служби
Головного управління юстиції в
Одеській області не погоджуючись з
даним рішеннями, посилаючись на
допущені судами порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначені судові
рішення і ухвалити нове - про відмову
позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційних скарг,
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, у
межах, визначених статтею 220 КАС
України, колегія суддів вважає, що
касаційні скарги не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 03.09.2009 року
державним виконавцем відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2-а-4260/08,
виданого 12.08.2009 року Одеським окружним
адміністративним судом про
зобов'язання виконавчого комітету
Одеської міської ради забезпечити
ОСОБА_2 та членів його родини пільговим
житлом (окремою квартирою) з
урахуванням положень статті 49 ЖК
України. Боржнику надано 7-ми денний
строк для добровільного виконання
рішення.

На адресу підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
28.05.2009 року від виконавчого комітету
Одеської міської ради надійшов лист
№2964/091-36/18/В-3, в якому боржник зазначає,
що рішення суду, яке підлягає виконанню
за виконавчим листом № 2-а-4260/08 від
12.08.2009 року є незрозумілим, тому що в
ньому відсутні чіткі вказівки щодо
заходів його виконання.

Державний виконавець 29.09.2009 року на
підставі зазначеного листа направив до
Одеського окружного адміністративного
суду заяву про роз'яснення судового
рішення, та 30.09.2009 року прийняв
постанову про зупинення виконавчого
провадження.

У зв'язку з відсутністю інформації про
стан розгляду зазначеної заяви 18.05.2010
року підрозділом примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській
поновлено виконавче провадження та
запропоновано боржнику виконати
рішення суду у п'ятиденний строк з
моменту отримання копії постанови.

Виконавчим комітетом Одеської міської
ради 22.06.2010 року на адресу підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
надіслано рішення Одеської міської
ради «Про затвердження плану розподілу
загальної житлової площі, яка буде
отримана Одеською міською радою у 2010
році»від 25.02.2010 року № 86, та
повідомлено, що у 2010 році планується
надходження до Одеської міської ради
для розподілу 17017,18 метрів квадратних
загальної житлової площі.

У зв'язку з невиконанням судового
рішення в добровільному порядку,
державним виконавцем 25.06.2010 року
винесено постанову про накладення
штрафу на позивача 340 грн.

Боржник повторно не виконав в
добровільному порядку рішення суду, у
зв'язку з чим 17.07.2010 року державним
виконавцем за повторне невиконання
рішення суду накладено штраф у розмірі
680 грн.

04.10.2010 державним виконавцем до
Управління капітального будівництва
Одеської міської ради направлено запит
щодо надання інформації стосовно
розподілу житлової площі районним
адміністраціям Одеської міської ради
для виконання рішень судів про
зобов'язання виконавчого комітету ОМР
виділити житлову площу.

На виконання зазначеного запиту,
Управління капітального
будівництва Одеської міської ради
листом № 1625/2 від 19.10.2010 року повідомило,
що житлова площа районним
адміністраціям Одеської міської
ради для виконання рішень судів
про зобов'язання виконавчого комітету
ОМР виділити житлову площу, згідно з
рішенням виконавчого комітету ОМР № 86
від 25.02.2010 року «Про затвердження плану
розподілу загальної житлової площі,
яка буде отримана Одеською міською
радою у 2010 році» не виділялась.

У зв'язку з неможливістю виконати
рішення суду без участі боржника 27.10.2010
року державним виконавцем Підрозділу
прийнято постанову про закінчення
виконавчого провадження і про
повернення виконавчого документу до
Одеського окружного адміністративного
суду. Одночасно направлено клопотання
до Одеського окружного
адміністративного суду і до
прокуратури Одеської області щодо
вирішення питання про притягнення
винних посадових осіб виконавчого
комітету Одеської міської ради до
кримінальної відповідальності за
невиконання постанови Одеського
окружного адміністративного суду від
30.07.2008 року у справі № 2-а-4260/08, яка
передбачена статтею 382 КК України.

Задовольняючи позовні вимоги та
скасовуючи постанову держанвого
виконавця від 27.10.2010 року про
закінчення виконавчого провадження,
суд першої інстанції, з яким погодився
і суд апеляційної інстанції, виходили з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

З метою проведення належних виконавчих
дій та відповідно до частини 3статті 5
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
має право: одержувати необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки, іншу інформацію; на виконання
рішення суду про стягнення коштів або
накладення арешту в порядку,
встановленому цим Законом, накладати
арешт на грошові кошти та інші цінності
боржника, в тому числі на кошти, які
знаходяться на рахунках та вкладах в
установах банків, інших кредитних
установах, на рахунки в цінних паперах,
а також опечатувати каси, приміщення і
місця зберігання грошей; звертатися до
суду з поданням про розшук боржника -
фізичної особи або дитини чи про
постановлення вмотивованого рішення
про примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
особи або іншої особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий
документ про її відібрання та інші
права, передбачені цим Законом.

Так, державному виконавцю надано
широке коло повноважень, обов'язків та
прав, які ним реалізуються для
виконання судового рішення.

Статтею 50 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено
порядок звернення стягнення на грошові
кошти та інше майно боржника, де
зазначено, що звернення стягнення на
майно боржника полягає в його арешті
(опису), вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за виконавчими
документами в першу чергу звертається
на кошти боржника в гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, в тому
числі кошти на рахунках та вкладах
боржника в установах банків та інших
кредитних організаціях, на рахунки в
цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів. Готівкові кошти, виявлені у
боржника, вилучаються.

Як вбачається із встановлених обставин
та наведених норм права, державним
виконавцем не вчинено жодних дій щодо
виявлення майна боржника з метою
звернення стягнення на нього.

Так, вичерпний перелік підстав для
закінчення виконавчого провадження
зазначений у статті 37 Закону України
«Про виконавче провадження» (в
редакції що діяла на момент прийняття
оскаржуваної постанови). Така підстава
як закінчення виконавчому провадженні
у зв'язку з неможливістю виконати
рішення суду без участі боржника
відсутня у зазначеному переліку
підстав.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанції щодо повного
задоволення позовних вимог та
зобов'язання вчинити дії щодо
відновлення виконавчого провадження.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційних скарг не
спростовуються висновки, викладені в
судових рішеннях, підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220№, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги виконавчого комітету
Одеської міської ради та відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
залишити без задоволення, а на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 26 травня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 листопада
2011 року у справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області,
Головного управління юстиції в
Одеській області, третя особа -
виконавчий комітет Одеської міської
ради, про визнання неправомірними дій,
скасування постанови та зобов'язання
вчинити певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.
Загородній