Справа № 2а/2470/354/12
Суддя: Огородник Анатолій Петрович
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 березня 2014 р. м. Чернівці
Справа № 2а/2470/354/12

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Огородника А.П.,

суддів Спіжавки Г.Г., Ковтюк В.О.,

при секретарі судового засідання
Харабарі А.І., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовом ОСОБА_2

до Державної митної служби
України; Чернівецької обласної митниці

про визнання звільнення незаконним та
поновлення на роботі

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідачів: Рачук О.Ю.
,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі-позивач) звернувся суду з
позовом до Державної митної служби
України (далі-відповідач), в якому
просить визнати незаконним його
звільнення та скасувати наказ
Державної митної служби України № 107-к
від 25.01.2012 р. в частині припинення ним
перебування на державній службі в
митних органах, поновити його на посаді
головного інспектора сектору митного
оформлення № 3 відділу митного
оформлення №1 митного поста
«Вадул-Сірет» Чернівецької обласної
митниці з 26.01.2012 р. з виплатою
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Дана справа надійшла на новий судовий
розгляд після розгляду в касаційній
інстанції та скасування постанови
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2012 року та ухвали Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 20 грудня 2012 року.

Позивач, в обгрунтування позовних
вимог зазначив наступне.

Підставою для видання наказу
Держмитслужби України, яким припинено
перебування ОСОБА_2 на державній
службі в митних органах, стала
доповідна записка від 25.01.2012р., складена
заступником директора
Організаційно-розпорядчого
департаменту Державної митної служби
України Бойченко Т.Ю., за результатами
роботи комісії, відрядженої до зони
діяльності Чернівецької обласної
митниці відповідно до наказу
Держмитслужби України від 13.01.2012р. №35.
Комісією встановлено факт пропуску
ОСОБА_2 вантажних транспортних
засобів по окремій смузі руху "Зелений
коридор", що створило умови для
ухилення від оподаткування при ввезені
в Україну товарів та сприяло
незаконному звільненню від сплати
єдиного збору.

Позивач не погоджується з висновками,
викладеними у доповідній записці від
25.01.2012р., щодо фактів несумлінного
виконання ним службових обов'язків,
звертає увагу на відсутність в його
діях порушення законодавства України
та Присяги державних службовців і
вважає його звільнення незаконним, а
наказ №107-к від 25.01.2012р. таким, що
підлягає скасуванню.

На думку позивача, із змісту
мотивувальної частини наказу про його
звільнення не вбачається за яке саме
порушення його було звільнено, коли він
його вчинив і за яких обставин, також не
обгрунтовано розмір шкоди, що
заподіяний нібито його діями. Крім
цього, позивач зазначає, що в порушення
норм чинного законодавства його не
було ознайомлено із текстом доповідної
записки від 25.01.2012р., що позбавило його
можливості вимагати проведення
службового розслідування з метою
зняття безпідставних звинувачень або
підозри.

Позивач зазначив, що в разі наявності
підстав вважати, що в його діях мало
місце неналежне виконання його
посадових обов'язків чи порушення
Присяги державних службовців, повинно
бути призначено службове
розслідування, яке б дало можливість
перевірити наявність чи відсутність в
його діях будь-яких порушень, проте у
випадку припинення його перебування на
державній службі службове
розслідування не було проведено.

Також в позовній заяві позивач
посилається на те, що комісію, створену
наказом Держмитслужби України від
13.01.2012р. №35, не було уповноважено на
проведення службового розслідування
та на надання рекомендацій щодо
звільнення службових осіб митниці,
отже вказаною комісією були перевищені
надані їй повноваження, а її висновки
не можуть бути використані як належні
та повноважні обгрунтування при
прийнятті рішення щодо звільнення
посадових осіб митниці.

За клопотанням Державної митної
служби України ухвалою суду від 05.03.2012
р. залучено для участі у справі як
другого відповідача Чернівецьку
обласну митницю.

Відповідач 1 адміністративний позов не
визнав, надав суду заперечення на
позовну заяву, яке обгрунтовував
наступним.

Під час роботи комісії, відрядженої
відповідно до наказу ДМСУ від 13.01.2012р.
№35, здійснено аналіз стану роботи
Чернівецької обласної митниці
протягом 2011 року, зокрема, встановлені
факти недотримання посадовими особами
Чернівецької обласної митниці
законодавства України з питань митної
справи при здійснені митного контролю
та митного оформлення транспортних
засобів, що переміщувалися через
митний кордон України в напрямку "в'їзд"
в міжнародному пункті пропуску для
автомобільного сполучення
"Порубне-Сірет" митного поста
"Вадул-Сірет" Чернівецької обласної
митниці за період з 01.01.2011 по 15.01.2012р.

За результатами співставлення наданої
ВРЕР ДАІ інформації з інформацією, яка
міститься в Програмно-інформаційному
комплексі "Інспектор-2006", встановлено
1965 випадків незаконного пропуску на
митну територію України вантажних та
вантажно-пасажирських транспортних
засобів по смузі руху "Зелений коридор",
що спричинило незаконне звільнення від
сплати єдиного збору, справляння якого
передбачено Законом України "Про
єдиний збір, який справляється у
пунктах пропуску через державний
кордон України" від 04.11.1999р. №1212.

У 70 таких випадках позивачем було
здійснено митне оформлення
транспортних засобів, які за типом, за
технічними характеристиками були
вантажними та вантажопасажирськими , а
тому відповідно до вимог Закону
підлягали обкладенню єдином збором, на
суму 1416,82 грн.

Крім цього комісією було проведено
перевірку здійснення контролю за
транспортними засобами, які були
тимчасово ввезені на митну територію
України громадянами, за результатами
якої встановлено 50 випадків
переміщення з митної території
України транспортних засобів іншими
громадянами, ніж ті, які переміщували
їх на митну територію України.

Зокрема, ОСОБА_2, як головним
інспектором сектору митного
оформлення №3 відділу митного
оформлення №1 митного поста
"Вадул-Сірет" у одному випадку було
здійснено митне оформлення
транспортного засобу з порушення
вимог Закону України " Про порядок
ввезення (пересилання) в Україну,
митного оформлення й оподаткування
особистих речей, товарів транспортних
засобів, що ввозяться (пересилаються)
громадянами на митну територію
України ".

Відповідач 2, крім зазначених підстав
відповідачем 1, також не визнав
адміністративний позов, в своїх
запереченнях на позовну заяву
зазначив, що, виходячи з норм законів та
враховуючи те, що Дисциплінарний
статут митної служби України не
передбачає такої підстави, як
звільнення за порушення Присяги, а
правовий статус позивача як посадової
особи, що має спеціальне звання та
прийняла Присягу державних службовців,
додатково регулюється Законом України
"Про державну службу", а тому рішення
Державної митної служби України щодо
припинення перебування на державній
службі в митних органах позивача на
підставі п.6 ч.1 ст.30 вказаного закону є
правомірним.

Згідно з пп.20 п.10 Положення про ДМСУ
Голова приймає рішення про притягнення
посадових осіб Держмитслужби України
до дисциплінарної відповідальності та
звільняє їх за здійснення
правопорушення відповідно до положень
Митного кодексу України,
Дисциплінарного статуту митної служби
України та інших актів законодавства
України.

Зважаючи на те, що комісією, яка
працювала в Чернівецькій обласній
митниці в період з 16.01.2012р. по 25.01.2012р.,
встановлено факт несумлінного
виконання позивачем своїх службових
обов'язків, що призвело до порушення
посадової інструкції та законодавства
з митної справи, відповідач 2 вважає, що
Державна митна служба України
правомірно винесла наказ №107-к від
25.01.2012р. в частині припинення
перебування ОСОБА_2 на державній
службі.

Також відповідач 2 зазначив, що при
прийнятті наказу №107-к від 25.01.2012р. він
не керувався Законом України "Про
Дисциплінарний статут митної служби
України", оскільки припинення
державної служби у зв'язку із
порушенням Присяги державних
службовців не є дисциплінарним
стягненням у розумінні
Дисциплінарного статуту митної служби
України, а є окремою підставою,
визначеною Законом України "Про
державну службу", для припинення
державної служби.

Службове розслідування Держмитслужбою
не проводилося, оскільки Законом
України "Про державну службу" не
передбачено обов'язкове його
проведення.

Що стосується того, що при звільненні
ОСОБА_2 не було враховано його
попередню роботу в митниці відповідач
зазначив, що оскільки припинення
перебування позивача на державній
службі в митних органах на підставі
Закону України "Про державну службу" за
несумлінне виконання службових
обов"язків та недотримання
законодавства України, то зазначений
закон не передбачає обов"язку
врахування даних про особу державного
службовця та його попередніх заслуг.

В судовому засіданні в судовому
засіданні позивач позовні вимоги
підтримали повністю з підстав
викладених в позовній заяві, та просив
суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні зазначив, що необхідно
враховувати те, що наслідком вчинення
дисциплінарного правопорушення можуть
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу, які є санкціями різних
рівнів відповідальності і не можуть
застосовуватися як альтернативні.
Звільнення за порушення Присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можна
кваліфікувати як порушення Присяги.

Представник відповідачів в судовому
засіданні проти позову заперечив,
просив у його задоволенні відмовити з
підстав, викладених у запереченнях на
адміністративні позови.

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України в
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови. Про час складення постанови
у повному обсязі повідомлено в
судовому засіданні після проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови з урахуванням вимог ст. 167
КАС України.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти позову,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 18.12.1993 р.
проходив службу в митних органах
України, де працював на різних посадах,
що копією трудової книжки(а.с. 10 - 14 т.1.)

Позивачем прийнято 07.06.1995 р. присягу
державного службовця, про що свідчить
відмітка в тексті присяги (а.с. 162 т.1).

20.09.2010 р. позивача переведено на посаду
головного інспектора сектору митного
оформлення № 3 відділу митного
оформлення № 1 митного поста «Вадул -
Сірет» Чернівецької обласної митниці
(а.с. 13 т.1).

У період з 16.01.2012 р. по 25.01.2012 р. згідно
наказу Державної митної служби України
від 13.01.2012 р. № 35 з метою надання
практичної та методичної допомоги
Чернівецькій обласній митниці в
організації митного контролю та
оформлення, реалізації заходів з
питань справляння митних платежів,
боротьби з контрабандою та порушеннями
митних правил, протидії корупції, а
також кадрового забезпечення в
Чернівецькій обласній митниці
працювала комісія, визначена цим
наказом (а.с. 209 т.1)

За результатами роботи головою
комісії-заступником директора
Організаційно-розпорядчого
департаменту Бойченко Т.Ю. 25.01.2012р.
подано доповідну записку Голові ДМСУ
Калєтніку І.Г.(а.с. 25-63 т.1)

В п. 1.2 доповідної записки зафіксовано,
що за результатами аналізу фактів
переміщення транспортних засобів
через митний кордон України в напрямку
«в'їзд»в міжнародному пункті пропуску
для автомобільного сполучення
«Порубне-Сірет» митного поста
«Вадул-Сірет»Чернівецької обласної
митниці встановлені факти
недотримання законодавства України з
питань митної справи посадовими
особами зазначеного пункту пропуску.

Зокрема, за результатами співставлення
наданої ВРЕР ДАІ інформації з
інформацією, яка міститься в
програмно-інформаційному комплексі
«Інспектор-2006»(а.с.70-106 т.2), встановлено
1965 випадків незаконного пропуску на
митну територію України вантажних та
вантажно-пасажирських транспортних
засобів (мікроавтобусів) по окремій
смузі руху «Зелений коридор».

На думку комісії, пропуск вантажних та
вантажно-пасажирських мікроавтобусів
по окремій смузі руху «Зелений
коридор» створив умови для ухилення
від оподаткування товарів при ввезені
в Україну та сприяв незаконному
звільненню від сплати єдиного збору,
справляння якого передбачено вимогами
Закону України «Про єдиний збір, який
справляється у пунктах пропуску через
державний кордон України» та постанови
Кабінету Міністрів України від 24.10.2002р.
№1569, «Порядку справляння єдиного збору
у пунктах пропуску через державний
кордон», що призвело до ненадходження
до Державного бюджету України коштів у
сумі 24078,44 грн.

У 70-ти таких випадках, позивачем під час
перебування на посаді головного
інспектора сектору митного
оформлення № 3 відділу митного
оформлення №1 митного поста
«Вадул-Сірет»Чернівецької обласної
митниці було надано дозвіл на пропуск
транспортних засобів через митний
кордон України із порушенням наведених
вище норм законодавства з питань
митної справи, внаслідок чого сума
несплаченого єдиного збору склала
1416,82 грн.

Також в доповідній записці
зафіксовано, що за відомостями, які
містяться в електронному журналі
пасажирського пропуску
програмно-інформаційного комплексу
«Інспектор-2006»за період з липня 2011 р.
по 2012 р. виявлено 50 випадків
переміщення з митної території України
транспортних засобів іншими
громадянами ніж ті, які переміщували їх
на митну територію України, з яких 1
один випадок допущено позивачем..

Зокрема, комісією встановлено
порушення позивачем вимог
законодавства України з питань митної
справи при здійсненні митного контролю
та митного оформлення транспортного
засобу «FORD SCORPIO»реєстраційний номер
НОМЕР_1, тимчасово ввезеного на
територію України громадянином
Румунії ОСОБА_11, а вивизеного ОСОБА_10.

На думку комісії, такі випадки можуть
свідчити про передачу у володіння або
користування тимчасово ввезених
транспортних засобів іншим особам без
сплати відповідних податків та зборів,
що передбачено вимогами ст. 11 Закону
України «Про порядок ввезення
(пересилання) в Україну, митного
оформлення й оподаткування особистих
речей, товарів та транспортних засобів,
що ввозяться (пересилаються)
громадянами на митну територію
України».

З урахуванням зазначених у доповідній
записці фактів порушення посадовими
особами митниці вимог законодавства
та, враховуючи пропозиції, викладені в
цій записці, наказом Державної митної
служби України № 107-к від 25.01.2012 р. «По
особовому складу Чернівецької
обласної митниці», за порушення
Присяги державного службовця,
відповідно до п.6 ч.1 ст.30 Закону України
«Про державну службу» припинено з
26.01.2012 р. перебування на державній
службі в митних органах, крім інших
осіб і ОСОБА_2.

До вказаних правовідносин суд
застосував такі положення закону.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як слідує із матеріалів справи, згідно
наказу Держмитслужби України від 13.01.2012
р. № 35 до Чернівецької обласної митниці
було відряджено комісію з метою
надання практичної та методичної
допомоги Чернівецькій обласній
митниці з організації митного контролю
та оформлення, реалізації заходів з
питань справляння митних платежів,
боротьби з контрабандою та порушеннями
митних правил, протидії корупції, а
також кадрового забезпечення. Пунктом 5
цього наказу зобов'язано голову
комісії доповісти Голові Служби про
результати роботи.

На виконання вказаного наказу, 25.01.2012 р.
головою комісії - заступником
директора Організаційно-розпорядчого
департаменту Держмитслужби України
надано Голові Державної митної служби
України ОСОБА_8 доповідну записку, в
якій відображено аналіз стану роботи
Чернівецької обласної митниці за
напрямами організації митного
контролю та оформлення, реалізації
заходів із справлянням митних
платежів, боротьби з контрабандою та
порушенням митних правил, протидії
корупції, а також кадрового
забезпечення, встановлено недоліки та
аспекти діяльності митниці, які
потребують особливої уваги та
удосконалення. Також було здійснено
аналіз стану дотримання посадовими
особами митниці законодавства України
з питань митної справи та встановлено
систематичні порушення законодавства
окремими посадовими особами митного
органу. Зважаючи на зазначене, комісією
подано пропозицію про припинення їх
перебування на державній службі в
митних органах відповідно до п.6 ч.1 ст.30
Закону України "Про державну службу".

Таким чином, суд не погоджується з
думкою позивача про те, що комісія
відряджена до Чернівецької обласної
митниці, не мала повноваження
проводити перевірку діяльності
митниці, та відповідно за результатами
встановлених недоліків та порушень
законодавства України з питань митної
справи, подавати пропозиції
керівництву Держмитслужби України
щодо притягнення винуватих осіб до
відповідальності.

Щодо позовних в частині незаконного
звільнення ОСОБА_2 та скасування
наказу Державної митної служби
України № 107-к від 25.01. 2012 р., в частині
припинення перебування на державній
службі в митних органах ОСОБА_2. суд
робить наступні висновки.

Щодо необхідності справляння єдиного
збору суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про
єдиний збір, який справляється у
пунктах пропуску через державний
кордон України»від 04.01.1999 р. №1212-XIV (в
редакції, що діяв на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - Закон
№1212) єдиний збір встановлюється щодо
транспортних засобів вітчизняних та
іноземних власників, визначених у
статті 5 цього Закону, які перетинають
державний кордон України, і
справляється за здійснення у пунктах
пропуску через державний кордон
України відповідно до законодавства
України при транзиті вантажів і
транспортних засобів, санітарного,
ветеринарного, фітосанітарного,
радіологічного та екологічного
контролю вантажів і транспортних
засобів, за проїзд транспортних
засобів автомобільними дорогами
України та за проїзд автомобільних
транспортних засобів з перевищенням
встановлених розмірів загальної маси,
осьових навантажень та (або) габаритних
параметрів.

Статтею 5 цього Закону визначено ставки
єдиного збору за проїзд транспортних
засобів автомобільними дорогами
України (за кожен кілометр проїзду) та
додаткова плата за кожен кілометр
проїзду автомобільних транспортних
засобів з перевищенням встановлених
розмірів, загальної маси, осьових
навантажень та (або) габаритних
параметрів.

Відповідно до ст.8 Закону №1212 з
перевізників-резидентів, які сплатили
збір за першу реєстрацію транспортного
засобу згідно з Податковим кодексом
України, плата за проїзд
автомобільними дорогами України
справляється лише у разі перевищення
встановлених розмірів загальної маси,
осьових навантажень та (або) габаритних
параметрів.

До прийняття і набрання чинності
Податковим кодексом України норми ст.8
Закону України №1212 кореспондувались з
посиланням на Закон України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів».

Відповідно до ст. 2 Закону № 1212 порядок
справляння єдиного збору визначається
Кабінетом Міністрів України.

Процедура справляння єдиного збору у
разі переміщення транспортних засобів
та вантажу через державний кордон
визначається постановою Кабінету
Міністрів України від 24.10.2002 р. № 1569
«Про затвердження Порядку справляння
єдиного збору у пунктах пропуску через
державний кордон».

Судовим розглядом встановлено , і це не
заперечувалося сторонами, що всі
транспортні засоби в кількості 70
автомобілів, які перетинали державний
кордон України на в'їзд і не сплатили
єдиний збір, - є транспортними засобами
з українською реєстрацією, тобто водії
(власники) цих транспортних засобів є
резидентами.

Водночас, загальновідомим є той факт,
що при реєстрації транспортного засобу
на території України відповідно до
раніше чинного Закону України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» та чинного в даний час
Податкового кодексу України
справляється плата за першу реєстрацію
транспортного засобу.

Так, зокрема п.п. 14.1.169 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України (далі -ПК
України) визначено, що збір за першу
реєстрацію транспортного засобу це -
загальнодержавний збір, який
справляється за першу реєстрацію в
Україні транспортних засобів,
визначених розділом VII цього Кодексу.

Згідно з п.231.1 ст.231 ПК України
платниками збору є юридичні та фізичні
особи, які здійснюють першу реєстрацію
в Україні транспортних засобів, що
відповідно до статті 232 цього Кодексу є
об'єктами оподаткування.

Відповідно до ст.232 ПК України об'єктами
оподаткування є будь-які транспортні
засоби та інші самохідні машини і
механізми.

До набрання чинності Податковим
кодексом України аналогічні норми
Закону України «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів»
визначали обов'язок сплати збору за
першу реєстрацію транспортного засобу.

З урахуванням наведеного, суд не бере
до уваги посилання відповідачів, що
громадянами України
(перевізниками-резидентами) повинен
сплачуватись єдиний збір при перетині
кордону в пунктах пропуску, оскільки
ст.8 Закону України №1212, яка є
спеціальною нормою з питань справляння
єдиного збору, чітко і прямо визначає
про звільнення від сплати єдиного
збору перевізників-резедентів, які
сплатили збір при першій реєстрації
транспортних засобів.

Справляння такого збору резидентами -
перевізниками - власниками українських
транспортних засобів за кожен кілометр
проїзду автомобільними дорогами
України при перетині кордону, як
визначено ст.5 Закону №1212, по своїй суті
є неможливим (окрім іншого) ще й тому, що
жодним нормативним актом не
передбачено здійснення контролю за
кількістю пройдених кілометрів
вітчизняними транспортними засобами
по автодорогах України .

Також суд зазначає, що листом Державної
митної служби України від 06.06.2003 р. №
11/7-09-8709-ЕП надано роз'яснення щодо
порядку справляння єдиного збору.
Зокрема, в листі зазначено, що згідно з
роз'ясненнями Міністерства економіки
та з питань європейської інтеграції
України (лист від 27.05.2003 р. № 57-30а/433),
відповідно до Закону України «Про
запровадження єдиного збору, який
справляється в пунктах пропуску через
державний кордон України» від 12.07.2001 р.
№ 2659-III та Порядку справляння єдиного
збору у пунктах пропуску через
державний кордон, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів від
24.10.2002 р. № 1569, єдиний збір справляється
в пунктах пропуску через державний
кордон лише при переміщенні товарів в
режимі імпорту або транзиту.
Проведення екологічного та
радіологічного контролю товарів, які
вивозяться за межі митної території
України і митне оформлення яких
проводиться у внутрішніх митницях, не
пов'язане із справлянням єдиного збору.

В оскаржуваному наказі Державної
митної служби України вказано, що
позивачем порушено Технологічну схему
пропуску через державний кордон осіб,
їх особистих речей, транспортних
засобів та товарів у пункті пропуску
для міжнародного автомобільного
сполучення «Порубне-Сірет» внаслідок
несумлінного виконання позивачем
своїх службових обов'язків.

Згідно посадової інструкції головного
інспектора сектору митного оформлення
№ 3 відділу митного оформлення №1
митного поста
«Вадул-Сірет»Чернівецької обласної
митниці основною метою діяльності
головного інспектора є здійснення
митного контролю та митного оформлення
транспортних засобів і товарів у
неторговому обігу. У своїй діяльності
головний інспектор сектору має
керуватися Конституцією України,
Митним кодексом України, Законами
України «Про єдиний митний тариф», «Про
боротьбу з корупцією», «Про
державну службу», «Про державну
таємницю», «Про Дисциплінарний статут
митної служби України», іншими
законами України, актами Президента
України, Кабінету Міністрів України,
наказами Державної митної служби
України, Чернівецької обласної
митниці, розпорядженнями, вказівками
безпосередніх та прямих керівників та
посадовою інструкцією.

Відповідно до п.1.4 Технології
прикордонного та митного контролю у
пунктах пропуску через державний
кордон для автомобільного сполучення,
затвердженої наказом Державної
прикордонної служби України, Державної
митної служби України від 11.06.2008 р. №
505/642 (далі -Технологія № 505/642) та п.п.2.5.1,
п.п.2.5.2 п.2.5 Технологічної схеми
пропуску через державний кордон осіб,
їх особистих речей, транспортних
засобів та товарів у пункті пропуску
для міжнародного автомобільного
сполучення «Порубне-Сірет»,
затвердженої наказом начальника
Чернівецького прикордонного загону та
начальником Чернівецької обласної
митниці від 11.09.2009 р. №1150/705,
зареєстрованої в Головному управлінні
юстиції у Чернівецькій області 28.10.2009 р.
за № 103/2163 (далі - Технологічна схема)
для здійснення прикордонного контролю,
митного контролю транспортних засобів
у пунктах пропуску для автомобільного
сполучення визначаються окремі смуги
руху: «Червоний коридор»та «Зелений
коридор» ).

Рух по «Червоному
коридору»здійснюється транспортними
засобами:

що здійснюють міжнародні перевезення
товарів у рамках зовнішньоекономічних
договорів (контрактів) суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності;

що здійснюють перевезення товарів
фізичних осіб, які не є суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності, в
обсягах, що підлягають обов'язковому
письмовому декларуванню та
оподаткуванню;

що використовуються (можуть
використовуватися) для перевезення
зовнішньоекономічних вантажів та
переміщуються порожніми;

вантажних і вантажно-пасажирських
мікроавтобусів;

легкових транспортних засобів з
причепами, що використовуються (можуть
використовуватися) для перевезення
товарів.

Рух по «Зеленому коридору"
здійснюється легковими
автотранспортними засобами, що
належать громадянам або юридичним
особам, іншими транспортними засобами,
які не визначені в підпунктах 1.4.1 та 1.4.3
пункту 1.4 цього розділу, не зняті з
обліку, не є об'єктом
зовнішньоекономічних договорів
(контрактів) і використовуються
виключно для переміщення через митний
кордон особистих речей громадян та
товарів в обсягах, що не підлягають
обов'язковому письмовому декларуванню
та/або оподаткуванню.

Підпунктом 4.9 Технологічної схеми
визначено, що на підставі результатів
аналізу та оцінки ризиків, за
ініціативою службової особи
Чернівецького прикордонного загону та
Чернівецької обласної митниці,
транспортний засіб може бути виведений
із загального потоку і перенаправлений
зі смуги руху «зелений коридор» на
смугу руху «червоний коридор» або в
місце здійснення митного контролю та
митного оформлення для проведення
митного огляду.

Вищевикладене свідчить проте, що
технологічними схемами чітко
врегульовано рух певної категорії і
типів автомобілів по визначеній смузі.
В даному випадку рух вантажних і
вантажно-пасажирських мікроавтобусів
передбачено по «Червоному коридору».

З матеріалів справи слідує, що з метою
встановлення фактичних даних щодо
технічних характеристик транспортних
засобів, які перетинали митний кордон
України, комісією було направлено
запит до ВРЕР ДАІ з обслуговування м.
Чернівці при УДАІ УМВС України у
Чернівецькій області, який листом від
17.01.2012р. №12 надав до Чернівецької
обласної митниці копії реєстраційних
карток, де зазначені відомості про типи
транспортного засобу (вантажний,
вантажно-пасажирський, пасажирський,
легковий)(а.с. 104-138 т.2)

Відповідачем надано суду копії
реєстраційних карток, з яких
вбачається , що в 70-ти випадках
позивачем було надано дозвіл на
пропуск на митну територію України по
смузі руху «зелений коридор»
транспортними засобами української
реєстрації, які за типом кузовів,
згідно з інформації ВРЕР ДАІ, були
вантажними та вантажно-пасажирськими.

З викладеного вбачається, що митний
контроль та митне оформлення в'їзду чи
виїзду по смузі руху «Зелений коридор»
здійснюється посадовою особою митного
органу, яка, в тому числі відповідно до
п.п.2.9 Технології №505/642, може
здійснювати перенаправлення
транспортних засобів з «зеленого
коридору» до «червоного коридору».

Такі дії позивача є порушенням вимог
п.1.4 Технології прикордонного та
митного контролю у пунктах пропуску
через державний кордон для
автомобільного сполучення .

Разом з тим, суд вважає, що вказана
обставина не може слугувати підставою
для припинення перебування позивача на
державній службі в митних органах
митниці за порушення Присяги
державного службовця.

Щодо неналежного здійснення митного
контролю за транспортними засобами,
які були тимчасово вивезені з митної
території України іншими особами ніж
ті , які здійснили їх ввезення на митну
територію України суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст.204 Митного кодексу
України тимчасове ввезення (вивезення)
- це митний режим, відповідно до якого
товари можуть ввозитися на митну
територію України чи вивозитися за
межі митної території України з
обов'язковим наступним поверненням цих
товарів без будь-яких змін, крім
природного зношення чи втрат за
нормальних умов транспортування.

Умови тимчасового ввезення
громадянами транспортних засобів на
митну територію України визначені ст.11
Закону України «Про порядок ввезення
(пересилання) в Україну, митного
оформлення й оподаткування особистих
речей, товарів та транспортних засобів,
що ввозяться (пересилаються)
громадянами на митну територію
України» від 13.09.2001 р. № 2681-III
(далі - Закон № 2681-III, в редакції чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин).

Відповідно до вимог даної статті
Закону тимчасове ввезення
транспортних засобів дозволяється
громадянам-нерезидентам для власних
потреб терміном до одного року. Цей
термін може бути продовжено Державною
митною службою України або
уповноваженими Державною митною
службою України митними органами з
урахуванням гуманітарної, наукової,
господарської та інших видів
діяльності громадян, які ввезли такі
транспортні засоби.

Транспортні засоби за кодами 87.01, 87.02,
87.03, 87.04, 87.05 Української класифікації
товарів зовнішньоекономічної
діяльності, тимчасово ввезені під
зобов'язання про зворотне вивезення, не
можуть бути розкомплектовані на
запасні частини, передані у володіння
або користування іншим особам. Такі
транспортні засоби можуть бути
оформлені для постійного користування
після сплати відповідних податків та
зборів, передбачених законодавством
при ввезенні транспортних засобів для
вільного використання.

Згідно ст. 210 Митного кодексу України до
закінчення строків тимчасового
ввезення (вивезення) особа, яка надала
зобов'язання про зворотне вивезення
(ввезення) товарів, що перебувають у
режимі тимчасового ввезення
(вивезення), повинна:

1) вивезти (ввезти) ці товари згідно із
зобов'язанням, наданим митному органу;

2) або заявити про зміну митного режиму,
що допускається щодо таких товарів з
додержанням вимог цього Кодексу та
інших законодавчих актів України.

Відповідно до п. 2.5, 2.6 Технології № 505/642
та п.4.5, 4.6 Технологічної схеми митний
контроль здійснюється посадовою
особою митного органу шляхом
візуального огляду транспортного
засобу, перевірки документів, що
підтверджують право власності на
транспортний засіб (або користування
ним), реєстраційних (технічних)
документів, документів, що
підтверджують постійне місце
проживання особи, а також внесення до
відповідного електронного журналу
таких відомостей: марка, модель; П. І. Б
та місце проживання водія;
реєстраційний номер транспортного
засобу (у разі наявності відповідних
технічних засобів контролю заноситься
автоматично за результатами
сканування або коригування); VIN - код
транспортного засобу.

У разі ввезення
громадянином-нерезидентом
транспортного засобу, що перебуває на
постійному обліку в реєстраційних
органах іноземних держав, посадова
особа митного органу інформує його про
необхідність ознайомлення з умовами
тимчасового ввезення транспортних
засобів (транзиту) на митну територію
України, відомості про які розміщені на
інформаційних стендах, розташованих
перед зоною митного контролю та
безпосередньо у цій зоні, зокрема про:

- необхідність обов'язкової реєстрації
транспортних засобів в органах
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України
(для транспортних засобів за кодами
87.01-87.05 Української класифікації
товарів зовнішньоекономічної
діяльності, якщо строк їх тимчасового
ввезення для власного користування
перевищуватиме два місяці);

- необхідність обов'язкового вивезення
транспортного засобу за межі України в
строк, визначений законодавством, або
оформлення цього транспортного засобу
з метою вільного обігу на митній
території України в порядку,
установленому законодавством України;

- відповідальність за порушення
визначених законодавством умов
тимчасового ввезення (транзиту) на
митну територію України транспортних
засобів, що перебувають на постійному
обліку в реєстраційних органах
іноземних держав, визначену Митним
кодексом України.

Громадянин-нерезидент, який тимчасово
ввозить транспортний засіб, що
перебуває на постійному обліку в
реєстраційних органах іноземних
держав, не надає письмового
зобов'язання про зворотне вивезення
транспортного засобу.

Надання тимчасово ввезеного
транспортного засобу у володіння чи
користування іншій особі є порушенням
митних правил і тягне за собою
відповідальність відповідно до ст.336
Митного кодексу України за здійснення
операцій з товарами, транспортними
засобами, що перебувають під митним
контролем, а саме: зміна їх стану,
користування та розпорядження ними без
дозволу митного органу, за винятком
операцій, зазначених у статтях 331, 337
цього Кодексу.

Відповідно до Інструкції із здійснення
митного контролю та митного оформлення
в пунктах пропуску через державний
кордон для автомобільного сполучення,
затвердженої наказом Державної митної
служби України 14.12.2010 №1473 (далі -
Інструкція № 1473, в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) під час пропуску
предметів та транспортних засобів (ТЗ)
через митний кордон України з
використанням «зеленого коридору»
посадова особа підрозділу митного
оформлення перевіряє в
автоматизованому режимі за допомогою
ЕЖ ППП АСМО «Інспектор-2006»наявність у
відповідному модулі АСМО
«Інспектор-2006»інформації щодо раніше
виявлених чи можливих порушень митного
законодавства стосовно особи та/або ТЗ
(орієнтувань), наявність вказівок
АСАУР, перевіряє наявність вказівок
документальних профілів ризику;
здійснює візуальний огляд ТЗ; здійснює
(забезпечує здійснення) вказівки,
зазначені в орієнтуваннях; здійснює
(забезпечує здійснення) вказівки АСАУР,
вказівки документальних профілів
ризику відповідно до пунктів 2.16.1 - 2.16.4
цієї Інструкції; вносить відмітки до ЕЖ
ППП АСМО «Інспектор-2006»про проведені
митні процедури відповідно до пунктів
2.16.5 - 2.16.6 цієї Інструкції.

Згідно з п.3.6 Інструкції №1473 у разі
вивезення ТЗ, що перебуває на
постійному обліку в реєстраційних
органах іноземних держав, посадова
особа підрозділу митного оформлення
перевіряє дотримання умов тимчасового
ввезення ТЗ (транзиту) на митну
територію України шляхом запиту до
ЄАІС Держмитслужби щодо дати в'їзду ТЗ
в Україну та вносить відмітку до ЕЖ ППП
АСМО «Інспектор-2006»«Перевірено умови
тимчасового ввезення (транзиту) ТЗ».

У разі виявлення порушень умов
тимчасового ввезення (транзиту) ТЗ,
посадова особа підрозділу митного
оформлення вживає заходів для
з'ясування причин і обставин
своєчасного невивезення цього ТЗ,
вивчає питання щодо можливої наявності
ознак порушень митних правил та
необхідності складання протоколу про
порушення митних правил та вносить до
ЕЖ ППП АСМО «Інспектор-2006»одну з таких
відміток: 1) «Встановлено порушення
умов тимчасового ввезення (транзиту)
ТЗ, порушення митних правил не
встановлено»; 2) «Встановлено порушення
умов тимчасового ввезення (транзиту)
ТЗ, складено протокол про порушення
митних правил від __ №».

Даний пункт Інструкції кореспондує з
ст.363 Митного кодексу України,
відповідно до якої про кожний випадок
виявлення порушення митних правил
уповноважена посадова особа митного
органу, яка виявила таке порушення,
складає протокол.

Пункт 3.7 Інструкції №1473 передбачає, що
за результатами митного контролю
посадова особа підрозділу митного
оформлення приймає одне з таких рішень
про: 1) надання дозволу на пропуск ТЗ
через митний кордон України; 2)
виведення ТЗ з транспортного потоку
для проведення огляду ТЗ та предметів,
які у ньому переміщуються; 3)
необхідність складання протоколу про
порушення митних правил.

У разі прийняття рішення про
проведення огляду ТЗ та предметів, які
у ньому переміщуються, посадова особа
підрозділу митного оформлення (робоче
місце - інспектор «контролю «зеленого
коридору») вносить відповідно до
пункту 2.16.7 цієї Інструкції відмітки до
ЕЖ ППП АСМО «Інспектор-2006»щодо
направлення для проведення огляду ТЗ,
ініціатора, при цьому ТЗ виводиться з
транспортного потоку в місце
здійснення митного контролю та митного
оформлення для проведення огляду ТЗ.
Однією з обов'язкових умов для
виведення ТЗ з транспортного потоку
для проведення огляду є порушення умов
їх тимчасового ввезення (транзиту) на
митну територію України.

Як слідує із матеріалів справи, зокрема
з витягів з функціонального модуля
«Електронний журнал пасажирського
пункту пропуску» АСМО «Інспектор-2006»,
наданих відповідачами, 14.12.2011 р. в'їзд в
Україну по «зеленому коридору» на
автомобілі «FORD SCORPIO»здійснював водій
ОСОБА_11, житель АДРЕСА_1, а виїзд з
України на цьому транспортному засобі
того ж дня (14.12.2011 р.) здійснив водій
ОСОБА_10, житель АДРЕСА_1 (а.с. 104 т.2).

Під час судового розгляду справи
відповідачі не надали достатніх
доказів, які б свідчили про те, що у
свідоцтві про реєстрацію вказаних
транспортних засобів не значилось
декілька власників, або декілька осіб,
які мають право керувати ним.

На думку суду, з копій витягів з
функціонального модуля «Електронний
журнал пасажирського пункту пропуску»
АСМО «Інспектор-2006» (а.с.70-106 т.2), на які
посилаються відповідачі обґрунтовуючи
свої заперечення, можливо встановити
лише дату, час, ідентифікувати
транспортний засіб та осіб, які
здійснювали в'їзд/ виїзд через
державний кордон України, що
підтверджує лише дотримання терміну
тимчасового ввезення (транзиту) таких
транспортних засобів на територію
України, однак не є належним доказом на
підтвердження факту передачі
транспортних засобів у володіння чи
користування іншим особам в розумінні
ст. 11 Закону № 2681, що є порушеннями
митних правил відповідно до ст. 319
Митного кодексу України, та за яке
передбачено відповідальність за ст.336
цього Кодексу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що
мета та завдання Закону № 2681 щодо
вивезення тимчасово ввезених
громадянами - нерезидентами на
територію України транспортних
засобів протягом одного року, в даному
випадку, досягнута, оскільки вказаний
транспортний засіб вивезений з
території України протягом доби.
Відтак доводи відповідачів про можливу
передачу тимчасово ввезеного
транспортного засобів у володіння або
користування інших осіб без сплати
відповідних податків та зборів є
припущеннями, які не підтверджуються
жодними доказами по справі.

Таким чином, суд вважає, що позивач не
допустив жодних порушень при митному
оформленні транспортних засобів, які
слідували з України до Румунії під
керуванням громадян республіки
Румунії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 43 Конституції України
громадянам гарантується захист від
незаконного звільнення.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 17 КАС України
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби.

Публічна служба - це діяльність на
державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування (п. 15 ч.1 ст. 3
КАС України).

Порядок, умови проходження і
припинення державної служби в митних
органах встановлено Законом
України «Про державну службу" (далі-
Закон № 3723) та Дисциплінарним статутом
митної служби України (далі -
Дисциплінарний статут).

Громадяни України, які вперше
зараховуються на державну службу,
приймають Присягу такого змісту:
«Повністю усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки»
(ст. 17 Закону № 3723).

Згідно ст. 10 Закону № 3723 основними
обов'язками державних службовців,
серед інших, є: додержання Конституції
України та інших актів законодавства
України; безпосереднє виконання
покладених на них службових обов'язків,
своєчасне і точне виконання рішень
державних органів чи посадових осіб,
розпоряджень і вказівок своїх
керівників; сумлінне виконання своїх
службових обов'язків, ініціатива і
творчість в роботі. Основні обов'язки
державних службовців є спільними для
всіх службовців, незалежно від посади,
на якій вони перебувають.

Конкретні обов'язки та права державних
службовців визначаються на основі
типових кваліфікаційних характеристик
і відображаються у посадових
положеннях та інструкціях, що
затверджуються керівниками
відповідних державних органів у межах
закону та їх компетенції (ст. 11 Закону №
3723).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону № 3723,
крім загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю України,
державна служба припиняється у разі
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої статтею 17 цього Закону.

Відповідно до п.6 ст.30 Закону України
"Про державну службу", крім загальних
підстав, передбачених Кодексом законів
про працю України, державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої статтею 17 цього
Закону.

Дисциплінарний статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.
Регулювання правового становища
державних службовців, що працюють у
митних органах, здійснюється з
урахуванням вимог Закону України
«Про державну службу».

Відповідно до статті 21 Дисциплінарного
статуту порушення службової
дисципліни - це протиправне, винне
(умисне чи необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

До діянь, які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення
порядку здійснення митного контролю та
митного оформлення предметів, що
переміщуються через митний кордон
України (стаття 22 Дисциплінарного
статуту).

Розділом 4 Дисциплінарного статуту
визначено види дисциплінарних
стягнень та порядок їх застосування,
чітко врегульована процедура їх
застосування, внаслідок чого
забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Статтею 413 Митного кодексу України
встановлено, що посадові особи митної
служби України, вперше прийняті на
службу до митних органів, приймають
Присягу.

Складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання.

Отже, під порушенням Присяги слід
розуміти скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII
«Про державну службу» (далі - Закон
№ 3723-XII) визначено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17
цього Закону.

Цією нормою визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Таким чином, недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм може бути як
порушенням Присяги так і
дисциплінарним правопорушенням, проте
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Системний аналіз наведених
спеціальних і загальних норм, свідчить,
що за вчинення посадовими особами
митної служби України порушень
службової дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Дисциплінарного статуту та Законом
№ 3723-XII, найбільш суворим з яких є
звільнення.

При цьому необхідно враховувати, що у
разі вчинення дисциплінарного
правопорушення, наслідком якого може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу є санкціями різних
рівнів відповідальності, які не можуть
застосовуватися як альтернативні.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

З метою з'ясування всіх обставин
вчинення посадовою особою митної
служби дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування
(стаття 31 Дисциплінарного статуту).

Наказом Державної митної служби
України від 13 серпня 2010 року № 918
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (далі -
Інструкція), пунктом 1.1 якої визначено
приводи, підстави, мета, порядок
призначення і проведення службового
розслідування, прийняття за ним рішень,
виконання цих рішень, формування
матеріалів службового розслідування у
справі, а також права та обов'язки
посадових осіб митної служби України
під час їх проведення.

Згідно з абзацом 9 пункту 1.2 Інструкції
службове розслідування - це комплекс
заходів, що здійснюються в межах
компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів.

Отже, звільненню державного службовця
за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги, має передувати
службове розслідування, яке
регулюється Інструкцією і висновки
якого є передумовою звільнення.

Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можливо
кваліфікувати як порушення Присяги.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною в постанові від 22
жовтня 2013 року (справа № 21-274а13).

За таких обставин , суд вважає, що
позов в частині визнання незаконним
звільнення ОСОБА_2 та скасування наказу
Державної митної служби України № 107-к
від 25.01.2012 р., в частині припинення
перебування на державній службі в
митних органах ОСОБА_2, підлягає
задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині
поновлення на посаді головного
інспектора митного оформлення №3
відділу митного оформлення №1 митного
поста " Вадул-Сірет" Чернівецької
обласної митниці ОСОБА_2, та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, суд вважає, що позовні вимоги
в даній частині не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.235 КЗпПУ у разі звільнення
без законної підстави або незаконного
переведення на іншу роботу працівник
повинен бути поновлений на попередній
роботі органом, який розглядає
трудовий спір.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпПУ при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

Під час розгляду справи було
встановлено, що позивач на момент
розгляду справи вже поновлений
відповідачем, що підтверджується
копією наказу Державної митної служби
України від 01.06.2013 року та копією наказу
Чернівецької обласної митниці від
25.06.2013 року. Позивач в судовому
засіданні підтвердив, що він працює на
посаді головного інспектора сектору
митного оформлення № 3 відділу митного
оформлення №1 митного поста
«Вадул-Сірет» Чернівецької обласної
митниці , а представник відповідачів
цей факт не заперечував.

Окрім, цього, в судовому засіданні
встановлено, та не заперечувалось
позивачем, що відповідач виплатив
йому заробітну плату за час
вимушеного прогулу, що підтверджується
копією платіжного доручення №207 від 14
червня 2013 р.( а.с. 91 т.3).

За таких обставин, суд вважає, що
позивні вимоги в цій частині є
правомірними, але, зважаючи на те, що на
момент винесення рішенння по даній
справі відповідачами позивача було
поновлено на посаді головного
інспектора сектору митного оформлення
№ 3 відділу митного оформлення №1
митного поста «Вадул-Сірет»
Чернівецької обласної митниці та
сплачено середній заробіток за час
вимушеного прогулу, тобто позовні
вимоги виконано відповідачами, то в цій
частині позовних вимог, слід
відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідачі,
як суб'єкти владних повноважень, не
довели належним чином правомірність
прийнятого ними рішення, а тому
адміністративний позов слід
задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова службова
особа). Оскільки, позивач відповідно до
п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий
збір" від сплати судового збору
звільнений, то такі витрати з
Державного бюджету на користь позивача
не присуджуються.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.2, 8, 11, 71-86, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати незаконним звільнення ОСОБА_2
та скасувати наказ Державної митної
служби України № 107-к від 25.01.2012 р., в
частині припинення перебування на
державній службі в митних органах
ОСОБА_2.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

Відповідно до частини першої статті 185
КАС України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених КАС України.

Відповідно до статті 186 КАС України
апеляційна скарга подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

У судовому засіданні 14 березня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Постанову
виготовлено в повному обсязі 21 березня
2014 року (19-20 березня 2014 року відрядження
головуючого судді).

Головуючий суддя

Огородник А.П.

Судді

Спіжавка Г.Г.

Ковтюк В.О