Справа № 826/19853/13-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
Справа: № 826/19853/13-а

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Епель О.В.,

суддів:
Федотова І.В.,
Ісаєнко Ю.А.,

за участю секретаря

Бабенка Д.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду апеляційну скаргу
Прокуратури Голосіївського району
міста Києва на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробнича фірма «Реле» до
заступника прокурора Голосіївського
району міста Києва Оліферчука Андрія
Анатолійовича, Прокуратури
Голосіївського району міста Києва про
визнання протиправною та скасування
постанови про проведення перевірки,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
фірма «Реле» ( далі - позивач
) звернулося до заступника прокурора
Голосіївського району міста Києва
Оліферчука Андрія Анатолійовича ( далі
- відповідач 1 ), Прокуратури
Голосіївського району міста Києва (
далі - відповідач 2 ) про визнання
протиправною та скасування постанови
заступника прокурора Голосіївського
району міста Києва Оліферчука Андрія
Анатолійовича про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням та застосуванням законів
від 21 листопада 2013 року № 62 в частині,
що стосується проведення перевірки
законності введення в експлуатацію
збудованих товариством з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
фірма «Реле» офісів з об'єктами
сервісного обслуговування на перетині
вул. Васильківської та просп. Глушкова
у Голосіївському районі м. Києва.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 14 лютого 2014
року адміністративний позов
задовольнив.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, Прокуратура Голосіївського
району міста Києва подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 14 лютого 2014 року та
ухвалити нову про відмову у
задоволенні позовних вимог, так як, на
думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, 21 листопада 2013 року заступником
прокурора Голосіївського району міста
Києва Оліферчуком Андрієм
Анатолійовичем було винесено
постанову про проведення перевірки у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів № 62.

Відповідно до зазначеної
постанови, заступник прокурора
Голосіївського району міста Києва
Оліферчук А.А. постановив провести
перевірку законності здійснення
будівельних робіт ПАТ
«Торговельно-підприємницький центр»
по вул. Васильківській, 34 у
Голосіївському районі м. Києва з
реконструкції приміщень, введення в
експлуатацію збудованих ТОВ «НВФ
«Реле» офісів на перетині
вул. Васильківської та просп.
Глушкова у Голосіївському районі м.
Києва, законності реєстрації
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві дозвільних документів на
проведення вказаних робіт та з інших
питань, необхідність у визначенні яких
виявиться в ході проведення перевірки.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, нормами Законів
України «Про прокуратуру» ( далі - Закон
№ 1789-XII ), «Про регулювання
містобудівної діяльності» ( далі -
Закон № 3038-VI ), Положенням про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженим Указом
Президента України від 08 квітня 2011 року
N 439/2011 ( далі - Положення ).

Так, відповідно до частини 2 статті
19 Конституції України регламентовано,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі статтею 121 Конституцією
України та статтею 5 Закону № 1789-XII, на
прокуратуру покладені функції:1)
підтримання державного обвинувачення
в суді; 2) представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом; 3) нагляд
за додержанням законів органами, які
проводять оперативно-розшукову
діяльність, дізнання, досудове
слідство; 4) нагляд за додержанням
законів при виконанні судових рішень у
кримінальних справах, а також при
застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян.

При цьому, частиною 2 статті 5
Закону № 1789-XII регламентовано, що на
прокуратуру не може покладатися
виконання функцій, не передбачених
Конституцією України і цим Законом.

У статті 19 Закону № 1789-XII
закріплено, що перевірка виконання
законів проводиться за заявами та
іншими повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Відповідно до частин 2, 3 статті 21
Закону № 1789-XII, У разі якщо захист
прав і свобод людини і громадянина та
інтересів держави згідно із законом
є компетенцією відповідних органів
державного нагляду (контролю),
перевірки проводяться з обов'язковим
наданням оцінки щодо законності їх
діяльності. Для здійснення перевірки
прокурор приймає постанову, в якій
зазначає підстави, що свідчать про
можливі порушення законності, та
обґрунтовує необхідність вчинення дій,
передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини
першої статті 20 цього Закону. Не
допускається проведення перевірки
без надання копії зазначеної
постанови представнику підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичній особі -
підприємцю. Постанова прокурора може
бути оскаржена цими особами до
прокурора вищого рівня або суду в
порядку адміністративного судочинства
протягом десяти днів з дня одержання
копії постанови. За результатами
розгляду скарги прокурор вищого
рівня приймає рішення про задоволення
скарги та скасування постанови або
про відмову у задоволенні скарги.
Оскарження постанови до прокурора
вищого рівня не позбавляє особу права
на її оскарження до суду, яке може бути
здійснене нею протягом десяти днів з
дня одержання рішення прокурора вищого
рівня про результати розгляду скарги.

Згідно зі статтею 6 Закону № 3038-VI,
управління у сфері містобудівної
діяльності здійснюється Верховною
Радою України, Кабінетом Міністрів
України, Верховною Радою Автономної
Республіки Крим, Радою міністрів
Автономної Республіки Крим,
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування,
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, іншими уповноваженими
органами містобудування та
архітектури, місцевими державними
адміністраціями, органами місцевого
самоврядування.

Частиною 2 статті 41 Закону № 3038-VI
встановлено, державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється органами державного
архітектурно-будівельного контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

У Пункті 1 Положення закріплено, що
Державна архітектурно-будівельна
інспекція України є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
господарства.

Отже, з викладених правових норм
вбачається, що до функцій прокуратури
не належить здійснення загального
нагляду і контролю за дотриманням
законів підприємствами. Крім того,
органи прокуратури при здійсненні
своїх повноважень не можуть підміняти
органи відомчого управління та
контролю, якими у галузі містобудівної
діяльності, зокрема, є відповідні
структурні підрозділи Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю, і не повинні втручатися у
господарську діяльність підприємств,
якщо вона не суперечить чинному
законодавству.

При цьому, єдиною можливою та
необхідною правовою підставою, за
наявності якої органи прокуратури
наділені правом на здійснення нагляду
і контролю за дотриманням вимог
законів окремими суб'єктами
господарювання, є встановлення
прокуратурою факту порушення закону.
Наявність саме такої правової підстави
зумовлює виникнення у відповідної
посадової особи органів прокуратури
права на винесення постанови про
проведення перевірки у порядку
нагляду за додержанням і застосуванням
законів.

Дослідивши обставини справи,
колегія суддів встановила, що в
оскаржуваній поставові відповідач 1
посилається на статистичні дані,
отримані ним в ході здійснення
нагляду за станом законності при
проведенні будівельних робіт на
території Голосіївського району м.
Києва, інформацію, отриману з бази
даних реєстрації дозвільних
документів на проведення будівельних
робіт, яка розміщена на сайті
Держархбудінспекції України та
відомості, надані Департаментом
містобудування та архітектури
виконавчого органу Київради (КМДА), як
на джерела отримання даних про можливі
порушення закону.

Разом з тим, у спірній постанові
від 21 листопада 2013 року № 62 не
зазначено саме про виявлення факту
порушення закону, а наведено лише
припущення про можливе порушення вимог
чинного законодавства.

Крім того, ані до суду першої
інстанції, ані під час розгляду справи
у порядку апеляційного провадження
відповідачами не було надано жодних
доказів, які б свідчили про наявність
дійсного конкретного факту порушення
вимог законодавства при введенні в
експлуатацію спірних об'єктів,
збудованих ТОВ «НВФ «Реле».

Більш того, колегія суддів звертає
увагу на те, що підставою для прийняття
оскаржуваної постанови про проведення
перевірки був висновок прокурора про
втрату чинності вихідними даними та
висновком експертизи, що, на думку
органів прокуратури, свідчить про
можливість порушення приписів
законодавства при введенні в
експлуатацію офісів з об'єктами
сервісного обслуговування на перетині
вул. Васильківської та просп. Глушкова
у Голосіївському районі м. Києва,
збудованих ТОВ «НВФ «Реле».

Однак, як встановлено судом
першої інстанції та вбачається з
матеріалів справи, вихідні дані,
отримані позивачем для проектування
спірного об'єкту будівництва та
відповідний експертний висновок були
отримані ТОВ «НВФ «Реле» у 2008 році.

При цьому, відповідно до статті 27
Закону України «Про планування та
забудову територій», чинного на момент
отримання позивачем вихідних даних і
висновку експертизи, визначено, що
вихідні дані об'єкта містобудування є
чинними до завершення будівництва
цього об'єкта, але не менше двох і не
більше п'яти років.

Водночас, пунктом 1 Прикінцевих
положень Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо сприяння будівництву» 16
вересня 2008 року № 509-VI регламентовано,
що дозвіл на будівництво об'єкта
містобудування, вихідні дані
(архітектурно-планувальне завдання та
технічні умови щодо інженерного
забезпечення) та дозвіл на виконання
будівельних робіт, отримані до
набрання чинності підпунктів, вказаних
у першому реченні цього пункту,
зберігають чинність протягом двох
років з дня набрання чинності цим
Законом, а щодо об'єктів
містобудування, будівництво яких
розпочато, - до завершення їх
будівництва.

Вищенаведені положення
узгоджується із приписами статей 29, 30
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», чинного на
час розгляду справи в суді, на норми
якого посилається апелянт у своїх
доводах та запереченнях.

Тож, з викладених правових норм
вбачається, що на момент отримання
позивачем вихідних даних для розробки
проекту будівництва та висновку
комплексної експертизи до проекту
будівництва, вихідні дані зберігають
чинність протягом встановленого
строку, тобто від двох до п'яти років за
умов, якщо будівництво не було
розпочато, а якщо будівництво було
розпочато - то до моменту його
завершення.

Оскільки, в даному випадку на
момент отримання позивачем спірних
вихідних даних та експертного висновку
у 2008 році, будівництво на об'єкті вже
було розпочато, то, з урахуванням вимог
наведених вище нормативних приписів,
слід вважати зазначені документи
чинними до звершення будівельної
діяльності, для здійснення якої вони
були видані.

З огляду на викладене, суд
апеляційної інстанції вважає
необґрунтованими і безпідставними
доводи апелянта про втрату чинності
вихідними данними для розробки проекту
будівництва та висновком комплексної
експертизи до проекту будівництва на
час надання Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
України та, відповідно, отримання
позивачем спірного сертифікату
відповідності закінченого
будівництвом об'єкту від 03 жовтня 2013
року.

Доводи відповідача про те, що
підставою для проведення перевірки був
факт порушення закону, спростовуються
матеріалами справи, з яких, зокрема зі
змісту самої оскаржуваної постанови
про проведення перевірки, чітко
вбачається, що органи прокуратури лише
припускають можливість порушення ТОВ
«НВФ «Реле» вимог законодавства у
галузі містобудівної діяльності, однак
не оперують достовірними відомостями і
відповідними доками на їх
підтвердження щодо дійсної наявності
такого факту. Крім того, під час
розгляду справи у суді апеляційної
інстанції представник апелянта сама
зазначила, що під час винесення
оскаржуваної постанови органи
прокуратури ставили за мету виявити
порушення вимог законодавства у галузі
містобудівної діяльності, однак
достовірних відомостей про факт його
вчинення не мали.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
відповідачі, які є суб'єктами владних
повноважень, діючи у порушення вимог
частини 2 статті 71 КАС України, не
довели правомірності винесення
оскаржуваної постанови у спірній
частині та не переконали суд у своїй
правоті.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що в даному випадку у
відповідача 1 не було жодних правових
підстав для винесення постанови про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням та застосуванням
законів від 21 листопада 2013 року № 62 в
частині, що стосується проведення
перевірки законності введення в
експлуатацію збудованих товариством з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробнича фірма «Реле» офісів
з об'єктами сервісного обслуговування
на перетині вул. Васильківської та
просп. Глушкова у Голосіївському
районі м. Києва, погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
необхідності задоволення позовних
вимог і приходить до висновку про те, що
судом першої інстанції було повно
встановлено фактичні обставини справи,
правильно визначено норми
матеріального та процесуального права,
які підлягають застосуванню, із
дотриманням вимог статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Прокуратури Голосіївського району
міста Києва - залишити без задоволення,
а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 лютого 2014 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Прокуратури
Голосіївського району міста Києва -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст рішення виготовлено
09 квітня 2014 року.

Головуючий суддя
Епель О.В.

Судді:
Федотов І.В.

Ісаєнко Ю.А.