Справа № 697/190/14-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Льон О.М.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Епель О.В.,
Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Каневі та Канівському районі
Черкаської області на постанову
Канівського міськрайонного суду
Черкаської області від 10 лютого 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Каневі та Канівському
районі Черкаської області про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Каневі та Канівському районі
Черкаської області, в якому просив суд
визнати протиправними дії щодо відмови
у проведенні перерахунку раніше
призначеної пенсії відповідно до ст.
ст. 37, 371 Закону України «Про державну
службу»; зобов'язати відповідача на
підставі довідки про складові
заробітної плати, що видається для
призначення пенсії, провести з 01
вересня 2008 року перерахунок та виплату
призначеної пенсії з урахуванням 3810,87
грн. матеріальної допомоги на
оздоровлення, отриманих за місцем
роботи за період з 01.09.2006 року по 31.08.2008
року.

Постановою Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 10 лютого 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу з підстав порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
в якій просить скасувати постанову
Канівського міськрайонного суду
Черкаської області від 10 лютого 2014 року
та ухвалити нове судове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 1832.

З доповіді судді-доповідача
вбачається, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, особиста участь сторін не
обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач з 01.09.2008 року перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Каневі та Канівському
районі Черкаської області та отримує
пенсію державного службовця.

При призначенні пенсії відповідачем не
було враховано до заробітку для
обчислення пенсії отримані позивачем в
період роботи суми матеріальної
допомоги на оздоровлення.

У зв'язку із цим позивач звернувся із
заявою до відповідача про перерахунок
пенсії з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення відповідно до
довідки Виконавчого комітету
Канівської міської ради від 04.12.2013 року
№3833.

Проте листом територіального
управління Пенсійного фонду України
від 16.12.2013 року №10904/08 позивачу
відмолено у перерахунку пенсії,
оскільки матеріальна допомога на
оздоровлення є одноразовою виплатою і
не зазначається в переліку складових
заробітної плати.

Не погодившись з відповіддю, позивач
звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погоджується колегія
суддів, виходив з наступного.

Відповідно до положень статті 37 Закону
України «Про державну службу» пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків суми їх заробітної
плати, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України «Про оплату праці»
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати, що вірно встановлено
судом першої інстанції.

Але колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції порушені норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Частиною першою статті 100 КАС України
визначено, що адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Відповідно до положень статей 203 та 155
КАС України постанова суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду, якщо позовну заяву подано
з пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Колегія суддів вважає, що позивач
повинен був дізнатися про те, що пенсію
йому виплачено у меншому розмірі в
момент отримання ним такої пенсії, тому
відсутні підстави для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Враховуючи те, що позов до суду першої
інстанції було подано 23.01.2014 року,
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції при ухваленні постанови
порушено норми процесуального права, в
зв'язку з чим постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню в
частині задоволених позовних вимог за
період з 01.09.2008 року по 22.07.2013 року
включно з залишенням позовної заяви
без розгляду.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 203, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
задовольнити частково.

Постанову Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 10 лютого 2014
року в частині задоволених позовних
вимог про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
здійснити перерахунок та виплату
пенсії як державному службовцю з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення відповідно до довідки
Виконавчого комітету Канівської
міської ради від 04.12.2013 року №3833 за
період з 01.09.2008 року по 22.01.2013 року
скасувати та адміністративний позов в
цій частині залишити без розгляду.

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.В. Епель

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Епель О.В.

Федотов І.В.