Справа № 755/2942/14-а
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/2942/14-а
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"03" лютого 2014 р. суддя Дніпровського
районного суду м. Києва Катющенко В.П.
перевіривши виконання вимог ст.ст. 106
КАС України за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Верем'яцької
сільської ради про відновлення стану
земельної ділянки та видачу рішення на
безкоштовну приватизацію земельної
ділянки загальною площею 0,66 га в
АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В :

29 січня 2014 року до Дніпровського
районного суду м. Києва надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до Верем'яцької
сільської ради про відновлення стану
земельної ділянки та видачу рішення на
безкоштовну приватизацію земельної
ділянки загальною площею 0,66 га в
АДРЕСА_1. 31 січня 2014 року вказану
позовну заяву було передано в
провадження судді Катющенко В.П. в
порядку визначеному ст. 15-1 КАС України.

Відповідно до ст. 106 Кодексу
адміністративного судочинства України
у позовній заяві зазначаються:
найменування адміністративного суду,
до якого подається позовна заява; ім'я
(найменування) позивача, поштова
адреса, а також номер засобу зв'язку,
адреса електронної пошти, якщо такі є;
ім'я (найменування) відповідача,
посада і місце служби посадової чи
службової особи, поштова адреса, а
також номер засобу зв'язку, адреса
електронної пошти, якщо такі відомі;
зміст позовних вимог згідно з
частинами четвертою і п'ятою статті 105
цього Кодексу і виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої
вимоги, а в разі подання позову до
декількох відповідачів, - зміст
позовних вимог щодо кожного з
відповідачів; у разі необхідності -
клопотання про звільнення від сплати
судового збору; про звільнення від
оплати правової допомоги і
забезпечення надання правової
допомоги, якщо відповідний орган
відмовив особі у забезпеченні
правової допомоги; про призначення
судової експертизи; про витребування
доказів; про виклик свідків тощо;
перелік документів та інших
матеріалів, що додаються.

Так, звертаючись до Дніпровського
районного суду м. Києва позивач ОСОБА_1
відповідно до заявлених позовних вимог
просить суд: 1) зобов'язати Верем'яцьку
сільську раду (в особі голови сільської
ради - ОСОБА_2, як юридичної особи): а)
визнати право та відновити стан
земельної ділянки згідно ст. 152 п. 3 ЗК
України та «Акту про відновлення в
натурі меж земельної ділянки та меж
обмежень на використання земельної
ділянки» на присадибну земельну
ділянку згідно земельно-кадастрової
документації загальною площею 0,665 га по
АДРЕСА_1; спадкоємцю ОСОБА_1 для ведення
особистого селянського господарства -
0,415 га; для будівництва жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) - 0,25 га згідно
поданих графічних матеріалів, заяви до
Голови Верем'яцької сільської ради та
інших документів; б) видати рішення
ОСОБА_1, як спадкоємцю за законом, на
приватизацію присадибної земельної
ділянки площею 0,665 га по АДРЕСА_1, яке б
не порушувало Конституцію та закони
України; 2) притягнути голову сільської
ради ОСОБА_2 до відповідальності за
«Самоправство» за т. 356 КК України, яке
здійснює на протязі 6 років, видаючи
неправомірні рішення, що скасуються
судами; судові витрати покласти на
відповідача.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема: спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Згідно ч. 1 ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства
України, місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні: 1)
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним адміністративним судам; 2) усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності; 4) усі
адміністративні справи щодо спорів
фізичних осіб з суб'єктами владних
повноважень з приводу обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг; 5)
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1-4 частини першої цієї статті; 6)
адміністративні справи щодо
примусового повернення в країну
походження або третю країну та
примусового видворення іноземців та
осіб без громадянства за межі
території України.

В той же час позивач обґрунтовуючи
заявлені позовні вимоги, посилається
на норми Кодексу адміністративного
судочинства України, які регулюють
провадження в справах щодо оскарження
щодо оскарження рішень суб'єкта
владних повноважень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності, а також на норми
Земельного кодексу України та
Цивільного кодексу України,
передумовою застосування яких, є
наявність цивільно-правових відносин,
за захистом яких позивач звернувся до
суду.

Відповідно до пунктів 1, 7, 9 частини 1
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
справа адміністративної юрисдикції
(далі - адміністративна справа) -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень;
суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень; відповідач - суб'єкт
владних повноважень, а у випадках,
передбачених законом, й інші особи, до
яких звернена вимога позивача.

Відповідно до частини 3 статті 50
Кодексу адміністративного судочинства
відповідачем в адміністративній
справі є суб'єкт владних повноважень,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності (п.1 ч.2 ст.17 КАС України).

Відтак, обов'язковою ознакою
публічно-правового спору, що підлягає
розгляду судом в порядку
адміністративного судочинства є
підпорядкованість одного учасника
публічно-правових відносин іншому -
суб'єкту владних повноважень та участь
у публічно-правовому спорі з однієї
сторони суб'єкта, наділеного владними
повноваженнями, який здійснює владні
управлінські функції, при цьому ці
функції та повноваження повинні
здійснюватись цим суб'єктом саме у тих
правовідносинах, у яких виник спір.

Земельні відносини, суб'єктами яких є
фізичні чи юридичні особи, органи
місцевого самоврядування, органи
державної влади, а об'єктами - землі у
межах території України, земельні
ділянки та права на них, у тому числі на
земельні частки (паї), регулюються
земельним і цивільним законодавством
на принципах забезпечення юридичної
рівності прав їх учасників,
забезпечення гарантій прав на землю
(стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного
Кодексу України; далі - ЗК). Захист судом
прав на землю у цих відносинах
здійснюється способами, визначеними
статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому
числі шляхом визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та
інші), крім спорів, передбачених
частиною першою статті 16 Закону
України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI
«Про відчуження земельних ділянок,
інших об'єктів нерухомого майна, що на
них розміщені, які перебувають у
приватній власності, для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності», про цивільну
відповідальність за порушення
земельного законодавства (статті 210, 211
ЗК), про повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Згідно зі статтями 13 і 14 Конституції
України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК
земля та земельні ділянки є об'єктами
цивільних прав, а держава і
територіальні громади через свої
органи беруть участь у земельних
відносинах із метою реалізації
цивільних та інших прав у
приватноправових відносинах, тобто
прав власників земельних ділянок. Отже,
суд має з'ясувати, є спір
приватноправовим або
публічно-правовим; чи виник спір із
відносин, урегульованих нормами
цивільного права, чи пов'язані ці
відносини зі здійсненням сторонами
цивільних або інших майнових прав на
земельні ділянки на засадах рівності;
чи виник спір щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень при реалізації ним
управлінських функцій у сфері
земельних правовідносин.

Відповідно до ст. 21 Кодексу
адміністративного судочинства
України, позивач може заявити кілька
вимог в одній позовній заяві, якщо вони
пов`язані між собою. Не допускається
об`єднання в одне провадження кількох
вимог, які належать розглядати в
порядку різного судочинства, якщо інше
не встановлено законом.

Таким чином, в одній позовній заяві
може бути об'єднано кілька вимог,
зв'язаних між собою підставою
виникнення або поданими доказами.
Пов'язаними можна вважати позовні
вимоги: що випливають з одних
правовідносин; які хоч і не випливають
з одних правовідносин, але спрямовані
до одного відповідача. Також, вимоги
можуть бути поєднані в одній позовній
заяві, якщо вони: пов'язані між собою;
належать до адміністративної
юрисдикції відповідно до статті 17 КАСУ;
підсудні одному адміністративному
суду відповідно до правил, визначених
статтями 18 - 20 КАСУ. Наявність трьох цих
умов є обов'язковою.

Таким чином, позивачу слід
конкретизувати зміст позовних вимог,
визначитися які вимоги позивач вважає
такими, що підлягають розгляду в
порядку адміністративного
судочинства, та відповідно викласти
зміст позовних вимог з урахуванням
положень частини четвертою і п`ятої
статті 105 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Крім того, однією з позовних вимог
позивача є притягнення голови
сільської ради ОСОБА_2 до
відповідальності за «Самоправство» за
т. 356 КК України, яке здійснює на протязі
6 років, видаючи неправомірні рішення,
що скасуються судами.

В той же час, вирішення питання про
порушення кримінальної справи,
притягнення особи до кримінальної
відповідальності, за приписами КАС
України є недопустимими, оскільки
виключають юрисдикцію
адміністративних судів щодо справ, які
належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства.

Крім того, позивачем зазначена адреса
місця його проживання як АДРЕСА_2, Разом
з тим, відомостей які можуть
підтвердити місце проживання позивача
за вказаною адресою, до матеріалів
позовної заяви додано не було, що
унеможливлює вирішити питання щодо
дотримання позивачем правил
територіальної підсудності, у
відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ч.1 ст. 108 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
встановлених статтею 106 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху, у якій
зазначаються недоліки позовної заяви,
спосіб їх усунення і встановлюється
строк, достатній для усунення
недоліків. Копія ухвали про залишення
позовної заяви без руху невідкладно
надсилається особі, що звернулася із
позовною заявою.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, про необхідність залишення
позовної заяви без руху та надати строк
позивачу для усунення зазначених в
ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 106, 108, 158, 160, 168 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Верем'яцької сільської ради про
відновлення стану земельної ділянки та
видачу рішення на безкоштовну
приватизацію земельної ділянки
загальною площею 0,66 га в АДРЕСА_1,
залишити без руху.

Надати можливість позивачу
виправити недоліки в строк не більше
ніж п`ять днів з дня отримання
позивачем ухвали, про що у вказаний
термін надати суду документальні
підтвердження.

Попередити, що у випадку не
виконання вимог цієї ухвали, позовна
заява буде вважатися неподаною та
підлягає поверненню.

Суддя: