Справа № 825/1395/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року
м.Київ
К/800/39910/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Чернігівського міського центру
зайнятості на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 липня 2013
року у справі за позовом
Чернігівського міського центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року Чернігівський міський
центр зайнятості звернувся до суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_2, в
якому просив стягнути з відповідача
3106,25 грн. незаконно отриманої допомоги
по безробіттю.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив про неправомірне отримання
відповідачем коштів у вказаній сумі як
допомоги по безробіттю, оскільки при
проведені розслідування посадовими
особами Чернігівського міського
центру зайнятості страхових випадків
та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення у
відповідності до п.5 ч.2 ст.12 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» було з'ясовано, що
відповідачу в період перебування на
обліку в Чернігівському міському
центру зайнятості нараховувалась ПАТ
КБ «Приватбанк» заробітна плата. Крім
того, дані звірки містили дату прийому
відповідача на роботу - 09 лютого 2012 року
та дату звільнення - 28 березня 2012 року,
про що в центр зайнятості повідомлено
не було.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 липня 2013
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог суди попередніх
інстанцій виходили із недоведеності
позивачем факту перебування ОСОБА_2 в
трудових відносинах з ПАТ КБ
«Приватбанк» та відсутності підстав
для повернення виплачених як допомоги
по безробіттю коштів в розмірі 3106,25 грн.

Не погоджуючись з судовими рішеннями,
Чернігівський міський центр
зайнятості звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судові рішення, ухвалити
нове судове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги.

У касаційній скарзі позивач зазначає,
що знаходження відповідача близько
двох місяців у правовідносинах із
банком шляхом проходження стажування
відносить її до категорії зайнятого
населення, що унеможливлює перебування
на обліку як безробітної та отримання
виплат на випадок безробіття.

ОСОБА_2 у поданих запереченнях просить
касаційну скаргу залишити без
задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 з 02 грудня 2011
року по 09 квітня 2012 року перебувала у
Чернігівському міського центру
зайнятості як безробітна і отримувала
соціальні послуги та забезпечення у
відповідності до ст.7 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

12 березня 2013 року посадовими особами
Чернігівському міського центру
зайнятості проведено розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення. За
результатами розслідування складений
акт, яким встановлено, що згідно
відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» від 28
лютого 2013 року №20.1.0.0.0/7-20121113/3046
громадянка ОСОБА_2 проходила
стажування у ПАТ КБ «Приватбанк» з 09
лютого 2012 року по 28 березня 2012 року.

20 березня 2013 року директором
Чернігівського міського центру
зайнятості Зевченком О.О. прийнято
наказ №97 «Про повернення коштів
гр.ОСОБА_2» та листом від 21 березня 2013
року №05/1400 запропоновано ОСОБА_2
добровільно повернути незаконно
отримані кошти.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
зайнятість населення» безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу.

Підпунктом «б» п.3 ст.1 Закону України
«Про занятість населення» встановлено,
що в Україні до зайнятого населення
належать громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців.

Згідно п.5 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Державної податкової
адміністрації України від 13 лютого 2009
року №60/62, перевірка достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
їй матеріального забезпечення,
проводиться центрами зайнятості.

Згідно з ч.2 ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Як встановлено ч.3 ст.36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Судами встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_2 у трудових
відносинах з ПАТ КБ «Приватбанк» в
період з 02 грудня 2011 року по 09 квітня 2012
року не перебувала, що підтверджується
листами ПАТ КБ «Приватбанк».

Факт отримання відповідачем коштів в
сумі 10 грн. як винагороди
спростовується листом ПАТ КБ
«Приватбанк» від 10 квітня 2013 року
№20.1.0.0.0/7-20130405/2555 про допущену помилку в
обліку.

З урахуванням вищезазначеного колегія
суддів вважає обґрунтованими висновки
судів попередніх інстанцій про
недоведеність позивачем факту
перебування ОСОБА_2 в трудових
відносинах з ПАТ КБ «Приватбанк» та
отримання винагороди, а тому у
відповідача відсутній обов'язок щодо
повернення виплачених коштів в розмірі
3106,25 грн.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Чернігівського
міського центру зайнятості відхилити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 липня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
ухвалення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді