Справа № К/9991/69420/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року м.
Київ К/9991/69420/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Городищенському районі Черкаської
області на постанову Городищенського
районного суду Черкаської області від
14 лютого 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 05 липня 2011 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до управлінням Пенсійного фонду
України в Городищенському районі
Черкаської області про зобов'язання
підвищити пенсію,

в с т а н о в и л а :

У січні 2011 року позивач звернулася в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначала, що відповідач в порушення
вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 01
січня 2009 року не підвищував пенсію на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
внаслідок чого виникла заборгованість,
яку просила стягнути.

Постановою Городищенського районного
суду Черкаської області від 14 лютого 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 липня 2011
року, позов задоволено частково:
зобов'язано нарахувати та виплатити
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» державну соціальну
допомогу - щомісячну доплату до пенсії
як дитині війни у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням виплачених сум з 31 липня 2010
року по 31 січня 2011 року.

У касаційній скарзі відповідач просив
скасувати судові рішення та ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач має право на
підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і таке
підвищення протягом 2009-2011 років не
проводилося.

Частково задовольняючи позов суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що строк звернення до суду позивачем
пропущено без поважних причин у зв'язку
з чим він не підлягає поновленню, а
позовні вимоги підлягають задоволенню
з 31 липня 2010 року по день ухвалення
судового рішення.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Позивач має право на державну
соціальну підтримку відповідно до
вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Відповідно до вимог статті 7 вказаного
Закону фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
надане право Кабінету Міністрів
України у 2010 році встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України у 2010 році
таке право використано не було, а тому
вказані норми не підлягають
застосуванню під час визначення
розміру спірних виплат, у зв`язку з чим
їх виплату слід здійснювати виходячи з
розміру, встановленого статтею 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» установлено, що у 2011 році
норми і положення статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Суд першої інстанції безпідставно
обмежив строк виплати підвищення
пенсії датою ухвалення судового
рішення - по 31 січня 2011 року без
урахування вимоги позивача про
продовження йому зазначених виплат при
нарахуванні пенсії з 1 січня 2009 року.

Пенсія є періодичним платежем, виплата
якого, за загальним правилом, не
обмежена у часі.

Підвищення до пенсії, яке є додатковою
виплатою особі, яка визнана такою, що
має на нього право, нерозривно
пов'язано з виплатою пенсії і також має
не визначений у часі граничний термін
виплати.

Отже, вирішуючи питання про
зобов'язання нарахувати та виплатити
відповідні періодичні платежі дітям
війни, суди, у разі відсутності спору
про право особи на отримання
підвищення до пенсії або встановлення
такого права в судовому порядку, не
мають підстав обмежувати орган,
відповідальний за здійснення їх
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві.

Разом з тим, на виконання вимог Закону
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» 6 липня 2011 року Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
№745 «Про встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», що набрала
чинності 23 липня 2011 року і якою
встановлені обмеження розміру виплат
за статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Проте станом на час ухвалення рішення
судом першої інстанції як зазначених
так і інших обмежень не було, а тому суд
безпідставно обмежив строк виплати
спірної доплати.

Апеляційний суд не звернув увагу на
дану правову помилку у зв'язку з чим
судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Городищенському районі Черкаської
області задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 липня 2011
року скасувати.

Постанову Городищенського районного
суду Черкаської області від 14 лютого 2011
року змінити: виключити з абзаців
другого та третього резолютивної
частини постанови слова та цифри «по 31
січня 2011 року».

У решті судове рішення залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/