Справа № 822/683/14
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/683/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року м.
ХмельницькийХмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіФелонюк Д.Л.
при секретаріПольовій В.Є. за
участі:представника позивача - ОСОБА_3
за довіреністю від 14.12.2012р.
представника відповідача - Ліщишина
О.А. за довіреністю №11 від 03.07.2012р.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_5 до
Хмельницького міського відділу
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Хмельницькій області
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії, -

У судовому засіданні проголошено
вступну і резолютивну частини
постанови згідно ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до
Хмельницького міського відділу
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Хмельницькій області
про визнання протиправною
бездіяльність, що виразилась в
невиконанні: постанови слідчого
Слідчого відділу Хмельницького
міського відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Хмельницькій області, ОСОБА_6, про
виплату компенсації (відшкодування) за
відрив від звичайних занять у зв'язку
із викликом до органу розслідування
для допиту в якості свідка від 23.12.2013 та
постанови слідчого Слідчого відділу
Хмельницького міського відділу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Хмельницькій області,
ОСОБА_7, про виплату компенсації
(відшкодування) за відрив від звичайних
занять у зв'язку із викликом до органу
розслідування для допиту в якості
свідка від 31.01.2014 року та зобов'язання
виконати зазначені постанови.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що внаслідок його явки за
викликами слідчих Хмельницького
міського відділу управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Хмельницькій області відповідачем
були прийняті постанови про виплату
компенсації за відрив від звичайних
занять від 23.12.2013 та від 31.01.2014. Однак,
станом на день звернення до суду з
даним позовом, кошти (компенсація за
відрив від звичайних занять)
перераховані не були, вищезазначені
постанови слідчих також виконанні не
були, що свідчить про бездіяльність
відповідача. Вказує, що згідно п.7
Інструкції про порядок і розміри
компенсації (відшкодування) витрат та
виплати винагороди особам, що
викликаються до органів досудового
розслідування, прокуратури, суду або до
органів, у провадженні яких
перебувають справи про
адміністративні правопорушення, та
виплати державним спеціалізованим
установам судової експертизи за
виконання їх працівниками функцій
експертів і спеціалістів, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.07.1996 №710, виплати за відрив від
звичайних занять провадяться органом,
який зробив виклик, із коштів, що
передбачаються кошторисом на
зазначені цілі. Звертає увагу на
безпідставність посилання відповідача
на відсутність коштів, так як
кошторисом на поточний рік не
передбачено коштів на вказані цілі, як
на підставу неможливості здійснити
виплату даної компенсації, оскільки
згідно практики Європейського суду з
прав людини, реалізація особою права,
пов'язаного з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виконання спірних
правовідносин нормативно-правових
актів національного законодавства, не
може бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань. Органи державної
влади не можуть посилатися на
відсутність коштів, як на причину
невиконання своїх зобов'язань (справа
"Кечко проти України" рішення від
08.11.2005). Згідно ст.17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
і основоположних свобод та практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права. Законодавством України
не передбачено, що виплата відповідної
компенсації може здійснюватися
протягом певного часу, або за наявності
чи відсутності певних умов, отже
виплата такої компенсації є
безумовною. Вважає, що невиконання
відповідачем постанов про виплату йому
компенсації за відрив від звичайних
занять є неправомірним та суперечить
законодавству.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримує в
повному обсязі та просить їх
задоволити. На підтвердження понесених
позивачем витрат, пов'язаних з
розглядом справи, подав проїзний
документ від 18.03.14.

Представник відповідача в судовому
засідання та поданих письмових
запереченнях (вх.№8107 від 18.03.2014р.)
просить відмовити в задоволенні
позову. Зазначає, що до Хмельницького
МВ УМВС України в Хмельницькій області
для виконання надійшли постанови
слідчих про виплату компенсації
(відшкодування) ОСОБА_5 за відрив від
звичайних занять у зв'язку із викликом
до органу розслідування для допиту в
якості свідка від 23.12.2013 та від 31.01.2014.
Відповідно до п.7 Інструкції про
порядок і розміри компенсації
(відшкодування) витрат та виплати
винагороди особам, що викликаються до
органів досудового розслідування,
прокуратури, суду або органів, у
провадженні яких перебувають справи
про адміністративні правопорушення, та
виплати державним спеціалізованим
установам судової експертизи за
виконання їх працівниками функцій
експертів і спеціалістів, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.07.1996 року №710, у кримінальних
провадженнях і справах про
адміністративні правопорушення
виплати за відрив від звичайних занять
провадяться органом, який зробив
виклик, із коштів, що передбачаються
кошторисом на зазначені цілі. Вказує,
що відповідач є державною бюджетною
установою і у відповідності до
Бюджетного кодексу України проводить
видатки тільки в межах бюджетних
асигнувань по кодах економічної
класифікації видатків (КЕКВ).
Міністерство внутрішніх справ України
щороку отримує з Міністерства фінансів
України кошторис доходів та видатків,
розроблений на основі прийнятого
Закону України "Про Державний бюджет
України", після чого доводить його до
Управлінь МВС України в областях і далі
до відповідних територіальних органів
внутрішніх справ. Оскільки
Хмельницький МВ УМВС України в
Хмельницькій області є державною
установою, фінансується з державного
бюджету, то кошти на витрати надходять
до Хмельницького МВ УМВС суворо по КЕКВ
і будь-яке нецільове використання
бюджетних коштів заборонено Законом. В
зв'язку з тим, що на час розгляду
вищезгаданих постанов слідчих до
Хмельницького МВ УМВС не було доведено
кошторис та не було затверджено
паспортів бюджетних програм на 2014 рік,
позивачу було надіслано відповідні
листи в яких повідомлено, що постанови
слідчих знаходяться на виконанні у
відповідача, однак зважаючи на п.7
Інструкції їх виконання є неможливим.
Зазначає, що після відкриття
провадження в даній справі, спільним
наказом МВС України та Міністерства
фінансів України №175/192 від 05.03.2014 було
затверджено паспорти бюджетних
програм МВС України на 2014 рік та до
Хмельницького МВ УМВС було доведено
кошторис на 2014 рік, який зареєстрований
в управлінні Державної казначейської
служби України у м.Хмельницькому 06.03.2014,
що дало змогу відповідачу виконати
постанови слідчих від 23.12.2013 та від
31.01.2014 та виплатити позивачу
компенсацію (відшкодування) за відрив
від звичайних занять у зв'язку із
викликом до органу розслідування для
допиту в якості свідка на загальну суму
14,18 грн.. Твердження позивача про
бездіяльність відповідача вважає
безпідставними, адже бездіяльність - це
певна форма поведінки особи, яка
полягає у невиконанні нею дій, які вона
повинна була і могла вчинити
відповідно до покладених на неї
посадових обов'язків і згідно з
законодавством України.

В судовому засіданні представник
відповідача подав платіжне доручення
від 25.03.2014 року №40 на підтвердження
виплатити позивачу компенсації
(відшкодування) за відрив від звичайних
занять у зв'язку із викликом до органу
розслідування для допиту в якості
свідка згідно постанов слідчого від
23.12.13 та 31.01.14 на загальну суму 14,18 грн..

Заслухавши представника позивача,
представника відповідача, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази в їх
взаємному зв'язку і сукупності, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
частково на підставі наведеного нижче.

Суд встановив, що слідчими
Хмельницького МВ УМВС України в
Хмельницькій області винесено
постанови про виплату компенсації
(відшкодування) за відрив від звичайних
занять від 31.01.2014 (кримінальне
провадження №0002946) та від 23.12.2013
(кримінальне провадження №0000105) у
зв'язку із викликом позивача до органу
розслідування для допиту в якості
свідка. Загальна сума компенсації
становить 14,18 грн..

Позивач звертався до відповідача з
клопотаннями про виконання постанов
від 23.12.2013 та від 31.01.2014 та надання
відомостей про причини їх невиконання.
На, що відповідач листами №2582 від 13.02.2014
та №796 від 01.2014 повідомив позивача про
те, що Хмельницький міський відділ УМВС
України в Хмельницькій області не може
здійснити виплату компенсації, у
зв'язку з тим, що кошторисом на поточний
рік не передбачено коштів на вказані
цілі. У відповідності до п.3 Інструкції
про порядок і розміри компенсації
(відшкодування) витрат та виплати
винагороди особам, що викликаються до
органів досудового розслідування,
прокуратури, суду або до органів, у
провадженні яких перебувають справи
про адміністративні правопорушення, та
виплати державним спеціалізованими
установам судової експертизи за
виконання їх працівниками функцій
експертів і спеціалістів, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.07.1996 року №710, сума компенсації
(відшкодування) за відрив від звичайних
занять, що належить до сплати ОСОБА_5,
становить 7 грн. 30 коп. та 6 грн. 88 коп..
Згідно п.7 вказаної Інструкції у
кримінальних провадженнях і справах
про адміністративні правопорушення
виплати за відрив від звичайних занять
провадяться органом, який зробив
виклик, із коштів, що передбачаються
кошторисом на зазначені цілі.
Роз'яснено позивачу, що відповідно до
абз.3 п.1 вказаної Інструкції вартість
проїзду до місця виклику і назад
компенсується (відшкодовується)
виключно зазначеним у цьому пункті
особам, якщо виконання їх
процесуальних функцій пов'язане з
перебуванням за межами населеного
пункту постійного проживання.

Згідно з ч.2 ст.122 Кримінального
процесуального кодексу України (далі -
КПК України) витрати, пов'язані із
участю потерпілих у кримінальному
провадженні, залученням та участю
перекладачів для перекладу показань
підозрюваного, обвинуваченого,
потерпілого, цивільного позивача та
цивільного відповідача, здійснюються
за рахунок коштів Державного бюджету
України в порядку, передбаченому
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.7 Інструкції про
порядок і розміри компенсації
(відшкодування) витрат та виплати
винагороди особам, що викликаються до
органів досудового розслідування,
прокуратури, суду або до органів, у
провадженні яких перебувають справи
про адміністративні правопорушення, та
виплати державним спеціалізованим
установам судової експертизи за
виконання їх працівниками функцій
експертів і спеціалістів, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.07.1996 №710 (далі - Інструкція), у
кримінальних провадженнях і справах
про адміністративні правопорушення
виплати, зазначені в пункті 1 цієї
Інструкції, провадяться органом, який
зробив виклик, із коштів, що
передбачаються кошторисом на
зазначені цілі.

Згідно з п.1 Інструкції особам, які не є
працівниками підприємств, установ чи
організацій, виплачується компенсація
(здійснюється відшкодування) за відрив
від звичайних занять.

Виплати компенсації (відшкодування)
особі за відрив від звичайних занять і
за проведену роботу провадяться за
постановою (ухвалою) органу, який
зробив виклик. У постанові (ухвалі)
зазначаються вихідні дані для
визначення суми винагороди (конкретний
розмір винагороди у межах норм,
зазначених у пунктах 2, 3, 5, 6 цієї
Інструкції, та час, затрачений нею у
зв'язку з явкою за викликом і на
виконання даного їй завдання) (п.9
Інструкції).

Суд встановив, що 25 березня 2014 року
відповідачем виконано постанови
слідчих слідчого відділу
Хмельницького МВ УМВС України в
Хмельницькій області про виплату
компенсації за відрив від звичайних
занять від 31.01.2014 (кримінальне
провадження №0002946) та від 23.12.2013
(кримінальне провадження №0000105)
та відшкодовано позивачу витрати за
відрив від звичайних занять на
загальну суму 14,18 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№40 від 25 березня 2014 року та випискою по
рахунках, копії яких містяться в
матеріалах справи.

Суд вважає необґрунтованими посилання
відповідача на невиплату компенсації
(відшкодування) позивачу за відрив від
звичайних занять у зв'язку із викликом
його до органу розслідування для
допиту в якості свідка станом на 24.03.2014
у зв'язку з не доведенням кошторису до
Хмельницького МВ УМВС (зареєстрований
в управлінні Державного казначейства у
м.Хмельницькому 06.03.14) та не
затвердженням паспортів бюджетних
програм на 2014 рік (затверджено спільним
наказом МВС Українита Міністерства
фінансів України №175/192 від 05.03.2014) з
підстав наведених нижче.

Згідно з ст.17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
і основоположних свобод та практику
Європейського суд з прав людини як
джерело права.

Згідно практики Європейського суду з
прав людини, безпідставним є посилання
відповідача на відсутність бюджетного
фінансування, оскільки реалізація
особою права, пов'язаного з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань. Органи державної
влади не можуть посилатися на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань (справа
"Кечко проти України").

Суд вважає необґрунтованим посилання
відповідача на невиплату компенсації
(відшкодування) позивачу за відрив від
звичайних занять у зв'язку із викликом
його до органу розслідування для
допиту в якості свідка станом до 25.03.2014
у зв'язку з тим, що законодавством не
встановлено строків для виконання
постанов слідчих про відшкодування
витрат за відрив від звичайних занять
суд вважає безпідставними, оскільки
ст.19 Конституції України встановлено,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Законодавством України не передбачено,
що виплата відповідної компенсації
може здійснюватись протягом певного
часу, або за наявності чи відсутності
певних умов. Отже, виплата такої
компенсації є безумовною.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині визнання протиправною
бездіяльність Хмельницького міського
відділу управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Хмельницькій області, що виразилась в
невиконанні постанов про виплату
компенсації за відрив від звичайних
занять від 31.01.2014 року (кримінальне
провадження №0002946) та від 23.12.2013
року (кримінальне провадження
№0000105) є обґрунтованими,
підтвердженими належними доказами,
відповідають вимогам чинного
законодавства, а тому підлягають до
задоволення. Враховуючи відшкодування
відповідачем 25.03.2014 витрат позивачу за
відрив від звичайних занять згідно
зазначених вище постанов, позовні
вимоги в частині зобов'язання виконати
зазначені постанови задоволенню не
підлягають.

Під час прийняття постанови суд,
зокрема, вирішує, як розподілити між
сторонами судові витрати (ст.161 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України)).

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Згідно ст.87 КАС України, судові витрати
складаються із судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
До витрат, пов'язаних з розглядом
справи, належать, зокрема, витрати,
пов'язані з вчиненням інших дій,
необхідних для розгляду справи.

На підтвердження витрат позивача,
пов'язаних з розглядом справи (витрати
пов'язані з вчиненням інших дій,
необхідних для розгляду справи)
представником позивача подано
проїзний документ АС №511318 на загальну
суму 43,36 грн., копія якого міститься в
матеріалах справи. Даний проїзний
документ підтверджує проїзд позивача
від міста Львова (відправлення 18.03.2014)
до міста Хмельницького (прибуття 19.03.2014)
для виконання вимог суду, а саме
подання доказів (банківської виписки)
щодо надходження на рахунок позивача
коштів (компенсації за відрив від
звичайних занять згідно постанов від
31.01.2014 та від 23.12.2013) згідно платіжного
доручення №3 від 14 березня 2014 року
(поданого представником відповідача на
підтвердження виконання зазначених
постанов слідчих).

Відповідно до підпункту 3 пункту 9
розділу VI Прикінцевих та перехідних
положень Бюджетного кодексу України у
разі безспірного списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
Державна казначейська служба України
відображає в обліку відповідні
бюджетні зобов'язання розпорядника
бюджетних коштів, з вини якого виникли
такі зобов'язання. Погашення таких
бюджетних зобов'язань здійснюється
виключно за рахунок бюджетних
асигнувань цього розпорядника
бюджетних коштів. Одночасно
розпорядник бюджетних коштів
зобов'язаний привести у відповідність
з бюджетними асигнуваннями інші взяті
бюджетні зобов'язання.

Водночас пунктом 19 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ встановлено, що безспірне
списання коштів державного та місцевих
бюджетів і їх перерахування на рахунок,
зазначений у виконавчому документі про
стягнення надходжень бюджету та/або
заяві про виконання рішення про
стягнення надходжень бюджету,
здійснюються органами Казначейства з
відповідного рахунка, на який такі
кошти зараховані, шляхом оформлення
розрахункових документів.

З огляду на викладене та з урахуванням
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами судам у
резолютивній частині такого судового
рішення слід зазначати обов'язок
органу Державної казначейської служби
України стягнути судові витрати із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунка
суб'єкта владних повноважень -
відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 71, 86, 94, 158-163, 160, 161, 186,
254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Хмельницького міського відділу
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Хмельницькій області,
що виразилась в невиконанні постанов
про виплату компенсації за відрив від
звичайних занять від 31.01.2014 року
(кримінальне провадження №0002946)
та від 23.12.2013 року (кримінальне
провадження №0000105).

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_5 судові
витрати у розмірі 116,44 грн. (сто
шістнадцять гривень 44 коп.), які
підлягають обов'язковому стягненню
органами Державної казначейської
служби України із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунка Хмельницького міського
відділу управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Хмельницькій області.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 04
квітня 2014 року

Суддя/підпис/ "Згідно з оригіналом"
Суддя Д.Л. Фелонюк