Справа № 2а-221/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/800/39635/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Житомирського районного суду
Житомирської області від 17 травня 2013
року, ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 15 липня 2013 року, ухвалу
Житомирського районного суду
Житомирської області від 16 травня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 15 липня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Кам'янської сільської ради
Житомирського району Житомирської
області, відділу регіонального
розвитку містобудування та
архітектури Житомирської районної
державної адміністрації Житомирської
області, управління Держземагенства у
Житомирській області, сільського
голови Петрука Валерія Митрофановича
про визнання дій протиправними,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Житомирського районного
суду Житомирської області від 17 травня
2013 року залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня 2013
року відмовлено в позові ОСОБА_4 до
Кам'янської сільської ради
Житомирського району Житомирської
області, відділу регіонального
розвитку містобудування та
архітектури Житомирської районної
державної адміністрації Житомирської
області, управління Держземагенства у
Житомирській області, сільського
голови Петрука Валерія Митрофановича
про визнання дій протиправними.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями, позивач звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, рішенням виконкому
Кам'янської сільради Житомирського
району Житомирської області від 15.10.1998
року ОСОБА_4 була надана земельна
ділянка площею 0,15 га в с.Сонячне
Житомирського району під забудову без
зазначення конкретної адреси.

В жовтні 1998 року за участю позивача та
сільського голови був складений акт
розбивки фундаментів під житловий
будинок та господарські будівлі на
вказаній земельній ділянці, а
управління архітектури Житомирського
району виготовило та надало для
позивача будівельний паспорт на
забудову земельної ділянки АДРЕСА_1.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, а саме - довідки Кам'янської
сільської ради Житомирського району
Житомирської області, за зазначеною
адресою розташований житловий будинок
, який побудований в 1977 році та 0,15 га
земельної ділянки.

В 2010 році позивач виявив на земельній
ділянці, якою він користувався,
будівельні матеріали.

За вказаним фактом позивач звернувся з
відповідною заявою до Житомирського МВ
УМВС України в Житомирській області.

З постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи від 01.02.2011 року
вбачається, що будівельні матеріали на
земельну ділянку привіз ОСОБА_6, який
придбав її у ОСОБА_7

В 2010 році ОСОБА_4 звернувся до
Житомирського районного суду
Житомирської області з позовом до
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про захист приватної
власності за землю, а саме просив суд
визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,10 га, яка розташована в АДРЕСА_1,
виданий 21.09.2009 р. на ім"я ОСОБА_7, визнати
недійсним договір купівлі-продажу
вищевказаної земельної ділянки,
укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Просив
зобов'язати відповідачів знести,
побудований ОСОБА_6 фундамент під
житловий будинок, зобов'язати ОСОБА_6
звільнити його земельну ділянку, а
також зобов'язати Кам'янську сільську
раду та держкомзем знести довготривалі
межові знаки з фундаментом під ним.

Рішенням Житомирського районного суду
від 27 липня 2011 року, яке залишено без
змін ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 12 грудня 2011
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 було відмовлено.

Суди в іншій справі встановили, що
рішенням виконавчого комітету
Кам'янської сільської ради від 13 травня
1999 року позивачу передана безкоштовно
у приватну власність земельна ділянка
площею 0,15 га без значення населеного
пункту та адреси.

24 лютого 2000 року Кам'янська сільська
рада видала позивачу державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку площею 0,15 га в АДРЕСА_1. У
замовленому позивачем будівельному
паспорті адреса земельної ділянки
вказана АДРЕСА_1.

Поряд з цим, 21 січня 2009 року ОСОБА_7
отримав державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,10 га в АДРЕСА_2 на підставі рішення
Камянської сільської ради від 17.10.2008
року, а 29.12.2009 року продав вказану
земельну ділянку ОСОБА_6

Як вірно встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач не довів, що він має
право власності або землекористування
земельною ділянкою по АДРЕСА_2. Згідно
відповіді заступника прокурора
Житомирського району від 01.06.2011 року на
ім'я позивача через відсутність
будь-яких планово-картографічних
матеріалів визначити точне місце
знаходження переданої у власність
ОСОБА_4 земельної ділянки та провести
її обстеження не виявилось можливим.

Крім цього, державний акт на спірну
земельну ділянку, виданий ОСОБА_4 не був
зареєстрований у книзі записів
(реєстрації) державних актів на право
приватної власності на землю, а отже
вважати його правовстановлюючим
документом на земельну ділянку по
АДРЕСА_2 не має правових підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.255 КАС України,
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
погоджує висновки судів попередніх
інстанцій щодо відмови в задоволенні
позовних вимог.

Що стосується вимог позивача про
скасування ухвали Житомирського
районного суду Житомирської області
від 16 травня 2013 року та ухвали
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня 2013
року про залишення без розгляду
позовних вимог в частині визнання
недійсним рішення 18 сесії 5 скликання
Кам'янської сільської ради
Житомирського району Житомирської
області від 17 жовтня 2008 року, слід
зазначити про таке.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 99 КАС України (в
редакції, чинній на час звернення з
адміністративним позовом)
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи пропуск позивачем строку
звернення до адміністративного суду та
відсутність обґрунтованих причин його
пропуску, колегія суддів вважає, що
суди дійшли вірних та обґрунтованих
висновків про залишення позовної заяви
без розгляду в цій частині позову, а
тому підстав для зміни або скасування
зазначених судових рішень колегія
суддів не вбачає.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій вірно
встановлені обставини справи, судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для їх скасування не
вбачається. Доводи касаційної скарги
висновків судів попередніх інстанцій
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Житомирського
районного суду Житомирської області
від 17 травня 2013 року, ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня 2013
року, ухвалу Житомирського районного
суду Житомирської області від 16 травня
2013 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 15 липня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: