Справа № 825/3618/13-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3618/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

при секретарі - Січкаренко Т.М.,

за участю представника позивача -
Карети О.О., представника відповідача -
Паншиної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Чернігівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 05
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Фабрика
Здорово" до Чернігівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фабрика Здорово"
звернулося до Чернігівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Чернігівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 13
вересня 2013 року: № та №.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 05 листопада
2013 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу в якій, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників сторін, які прибули в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Чернігівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ТОВ
"Фабрика Здорово" з питань правильності
відображення від'ємного значення з
податку на додану вартість по
декларації з податку на додану
вартість за березень 2013 року, за
результатами якої складено акт
№75/22/37330979 від 30.08.2013.

В ході перевірки відповідачем зроблено
висновок про порушення позивачем вимог
п.198.6 ст. 198, ст. 199, п. 201.1, п.201.4, п.201.10 ст. 201
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI із змінами і
доповненнями, ТОВ "Фабрика Здорово"
завищено від'ємне значення з податку на
додану вартість у березні 2013 року на
загальну суму 153291,00 грн.

На підставі висновків, викладених у
Акті перевірки, відповідачем прийнято
податкові повідомлення-рішення від 13
вересня 2013 року: №, яким зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
17180,00 грн.; та №, яким зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
136131,00 грн.

Не погодившись з вищевказаними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є безпідставними
і підлягають скасуванню як
протиправні.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Пунктом 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України).

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до п.201.10
ст.201 Податкового кодексу України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно п. 5 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом ДПА України № 165 від 30.05.1997,
визначено один випадок недійсності
податкової накладної, а отже і
неможливості формування на її підставі
податкового кредиту - якщо вона
заповнена особою, яка не зареєстрована
як платник ПДВ.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Колегія суддів зазначає, що із
системного аналізу положень цих норм
законодавства України вбачається, що
податковий кредит є правом платника
податку щодо зменшення податкових
зобов'язань звітного періоду, яке
виникає виключно за наявності
податкових накладних. Закон забороняє
включення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених у
складі ціни придбання товарів (робіт,
послу), якщо ці суми не підтверджені
податковими накладними, та передбачає
відповідальність платника податків за
порушення цих вимог у вигляді
фінансових санкцій.

Отже, виникнення права платника
податку на податковий кредит є
наслідком фактичного проведення
господарської операції, яка є об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість, за наявності первинних
документів.

Крім того, в інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
№ 742/11/13-11 від 02.06.2011 р. зазначено, що
судам належить звертати особливу увагу
на дослідження обставин реальності
здійснення господарських операцій
платника податку, на підставі яких
таким платником були сформовані дані
податкового обліку. При цьому приймати
на підтвердження даних податкового
обліку можна лише достовірні первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати рух активів у процесі
здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції: договори, акти
виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.

Таким чином, колегія
суддів зазначає, що умовою для
виникнення у платника податку права на
формування податкового кредиту є
придбання платником податків товарів
(послуг) для використання їх в своїй
господарській діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що в
перевіряємому періоді позивач мав
взаємовідносини з ТОВ "ТП Ексім-Трейд".

Так, судом першої інстанції
встановлено, що 13.03.2013 між ТОВ "ВіЕйБі
Лізинг" (Кредитор), ТОВ "ТП Ексім-Трейд"
(Первісний боржник) та ТОВ "Фабрика
Здорово" (Новий боржник) було укладено
договір передання прав та обов'язків
№130313-86/1.

Відповідно до п.1 договорів Первісний
боржник переводить на Нового боржника
свій борг, що витікає з умов договору
№101125-44/ФЛ-Ю-А фінансового лізингу від
29.11.2010, укладеного між Кредитором і
Первісним боржником, а Новий боржник
приймає на себе зазначені борги
Первісного боржника за договором
фінансового лізингу.

Згідно з п.3 договору Кредитор дає свою
згоду на переведення боргів,
зазначених у п.1 даного договору.

Відповідно до п.4 договору в момент
підписання сторонами цього договору до
Нового боржника переходять у повному
обсязі усі права та обов'язки
лізингоодержувача за договором
фінансового лізингу.

Реальність виконання вказаного
договору підтверджується наступними
первинними і розрахунковими
документами: податковою накладною,
видатковою накладною на автомобіль Toyota
Camry Premium (об'єкт фінансового лізингу),
актами прийому-передачі, випискою по
рахунку.

Автомобіль Toyota Camry Premium був поставлений
на облік основних засобів підприємства
та введений в експлуатацію, що
підтверджується наказом №9ОЗ від 14.03.2013
про введення в експлуатацію основних
засобів, актом прийому передачі
(внутрішнього переміщення) основних
засобів.

Крім того, 13.03.2013 між ТОВ "ВіЕйБі Лізинг"
(Кредитор), ТОВ "ТП Ексім-Трейд"
(Первісний боржник) та ТОВ "Фабрика
Здорово" (Новий боржник) було укладено
договір передання прав та обов'язків
№130313-87/1.

Відповідно до п.1 договорів Первісний
боржник переводить на Нового боржника
свій борг, що витікає з умов договору
№110713-97/ФЛ-Ю-І фінансового лізингу від
15.07.2010, укладеного між Кредитором і
Первісним боржником, а Новий боржник
приймає на себе зазначені борги
Первісного боржника за договором
фінансового лізингу.

Згідно з п.3 договору Кредитор дає свою
згоду на переведення боргів,
зазначених у п.1 даного договору.

Відповідно до п.4 договору в момент
підписання сторонами цього договору до
Нового боржника переходять у повному
обсязі усі права та обов'язки
лізингоодержувача за договором
фінансового лізингу.

Реальність виконання вказаного
договору підтверджується наступними
первинними і розрахунковими
документами: податковою накладною,
видатковою накладною на автомобіль ГАЗ
2705-218 УМЗ 4216 з ГБО від 13.03.2013 №JIHA-000001
(об'єкт фінансового лізингу), актом
прийому-передачі, випискою по рахунку.

При цьому, автомобіль ГАЗ 2705-218 УМЗ 4216 з
ГБО був поставлений на облік основних
засобів підприємства та введений в
експлуатацію, що підтверджується
наказом №10ОЗ від 14.03.2013 про введення в
експлуатацію основних засобів, актом
прийому передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів

Всі зазначені вище документи підписані
та скріплені печатками сторін та мають
всі реквізити як того вимагає чинне
законодавство України.

Крім того, згідно свідоцтв про
реєстрацію транспортних засобів, а
саме: марки: Toyota, моделі: Camry, типу:
легковий седан, реєстраційний номер
АА0107НР та марки: ГАЗ, моделі: 2705, типу:
вантажний малотоннажний фургон - В,
реєстраційний номер АА5413ІТ власником
даних транспортних засобів є
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг".

Також, 25.03.2013 між ТОВ "Фабрика Здорово"
(Покупець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю ТОВ "ТП Ексім-Трейд"
(Продавець) було укладено договір
поставки №32.

Відповідно до пп.1.1 договору Продавець
зобов'язується продати та передати у
власність Покупця обладнання, комплект
обладнання та комплектуючі до
парогенератора CERTUSS UNIVERSAL 850 з паро
виробництвом 850.КГ пара на годину на
природному газу рік виготовлення 2008,
заводський номер 12575, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар на умовах даного договору.

Згідно з пп.3.2 договору
приймання-передача товару
здійснюється уповноваженими
представниками сторін шляхом
підписання акту приймання-передачі
товару, який є невід'ємною частиною
цього договору та підтверджує належну
якість, комплектність та кількість
товару на момент його приймання
передачі.

Реальність виконання вказаного
договору підтверджується податковою
накладною, видатковою накладною, актом
прийому-передачі, випискою по рахунку.

Придбаний товар було поставлено на
облік основних засобів підприємства та
введений в експлуатацію, що
підтверджується наказом №11ОЗ від
25.03.2013 про введення в експлуатацію
основних засобів, актом прийому
передачі (внутрішнього переміщення)
основних засобів.

Придбані основні засоби були
відображені в бухгалтерському обліку
позивача, що підтверджується
оборотно-сальдовими відомостями по
рахунку: 10 та по рахунку: 15.2.

Крім того, 01.08.2011 між ТОВ "Фабрика
Здорово" (Покупець) та ТОВ "ТП
Ексім-Трейд" (Постачальник) було
укладено договір купівлі-продажу
(поставки) №108/П. Додаткова угода до
договору від 25.04.2012

Відповідно до пп.1.1 договору
Постачальник зобов'язується передати у
власність Покупцю товар в порядку,
об'ємі і в строки, обумовлені даним
договором, а Покупець зобов'язується
прийняти і оплатити його на умовах,
обговорених в даному договорі.

Відповідно до пп.3.1 договору поставка
товару здійснюється на умовах DDP - склад
(торговий об'єкт) Покупця або EXW - склад
Постачальника (у відповідності з
правилами «ІНКОТЕРМС» в редакції 2000
року). Завантаження товару на складі
Постачальника здійснюється силами і за
рахунок Постачальника, розвантаження
товару на складі (торговому об'єкті)
Покупця здійснюється силами і за
рахунок Покупця. Адреса складу
Постачальника: Чернігівська область,
Чернігівський район, с. Количівка, вул..
Дружби,47-А. Адреса складу Покупця:
Чернігівська область, Чернігівський
район, с. Количівка, вул.. Дружби,47-А.

Виконання даного договору
підтверджується видатковою накладною
на яловичину блочну 2 гат., податковою
накладною, випискою по рахунку.

Якість придбаної яловичини блочної 2
гат. підтверджується ветеринарним
свідоцтвом.

Придбана яловичина блочна 2 гат. була
використана в господарській
діяльності позивача, що
підтверджується матеріальними
звітами; накладними-переміщення;
звітами виробництва; актом списання;
актами дефростації.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, Для здійснення господарської
діяльності позивач орендує у ОСОБА_5
частину консервного цеху, літера А-1
загальною площею 972,2 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно
договору оренди від 31.12.2011.

При цьому, контрагент - ТОВ "ТП
Ексім-Трейд" орендує у ОСОБА_5 частину
консервного цеху, літера А-1, загальною
площею 300 кв.м,, з них: адміністративні
приміщення -180кв.м., складські
приміщення-120 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Суд апеляційної інстанції звертає
увагу, що відповідачем не надано, як
того вимагають положення чинного
законодавства України, доказів, які б
свідчили про те, що документи, виписані
на виконання договорів, були
сфальсифікованими, як і не надано
відомостей про звернення до
правоохоронних органів у зв'язку з
виявленими порушеннями складання
завідомо неправдивих документів
звітності.

Також, статтею 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців»
установлено, що якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то вони вважаються достовірними
і можуть бути використані у спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до цього реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні, за винятком
випадків, коли вона знала або могла
знати про те, що такі відомості є
недостовірними. Саме такими
відомостями керувався позивач у
процесі договірних відносин з
контрагентами.

Колегією суддів встановлено, що на час
здійснення господарських операцій з
ТОВ "ТП Ексім-Трейд", останнє було
включено до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, а також мали свідоцтва про
реєстрацію платників ПДВ.

Колегія суддів вважає, що встановлені
обставини справи підтверджують
дійсність господарських операцій та їх
реальний характер, договірні
зобов'язання були виконані сторонами
належним чином, а тому суму податкового
кредиту позивачем було сформовано
правомірно.

Таким чином, відповідачем не наведено
беззаперечних доводів та не подано
будь-яких належних доказів, які б могли
свідчити про недобросовісність
позивача як платника податків або про
наявність обставин, що виключають
обґрунтованість заявленої позивачем
податкової вигоди, факт здійснення
господарських операцій, за наслідками
виконання яких у позивача виникло
від'ємне значення податку.

З вказаного слідує, що
належними та допустимими доказами
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, на якого покладено
обов'язок щодо доказування
правомірності прийнятого ним рішення,
не довів обґрунтованість висновків
акту перевірки, відтак, правочини,
укладені позивачем з ТОВ "ТП
Ексім-Трейд" відповідають нормам
чинного законодавства України,
фактичні обставини об'єктивно
засвідчують здійснення дослідженої
судом господарської діяльності
позивача з контрагентом, що
підтверджуються первинними
бухгалтерськими документами та
податковими накладними, які виписані
на виконання умов викладених вище
договірних відносин.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів зазначає, що відповідачами не
було доведено законність та
обґрунтованість прийнятого ним
рішення та вчинених дій, а тому суд
першої інстанції дійшов правильних
висновків про обґрунтованість
позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області
залишити без задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 05 листопада
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М.
Бистрик

О.В. Карпушова

Ухвалу в повному тексті
виготовлено 01.04.2014 року.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.