Справа № 6-а-19/13(379/373/13-а)
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 6-а-19/13(379/373/13-а)
інстанції: Потеряйко С.А.
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Ключковича В.Ю.,
Собківа Я.М. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
соціального захисту населення
Таращанської районної державної
адміністрації Київської області на
ухвалу Таращанського районного суду
Київської області від 04 березня 2013 року
у справі за заявою ОСОБА_5 до Управління
соціального захисту населення
Таращанської районної державної
адміністрації Київської області, третя
особа: відділ Державної виконавчої
служби Таращанського РУЮ про
скасування постанови державного
виконавця, поновлення строків
пред'явлення виконавчого листа до
виконання та зміну способу та порядку
виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Таращанського районного
суду Київської області від 08 серпня 2011
року позов ОСОБА_5 задоволено частково
та зобов'язано УСЗН Таращанської РДА
здійснити перерахунок та забезпечити
виплату їй належних сум допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, починаючи з 01.02.2011 з
урахуванням проведених виплат.

З 08.09.2011 виконавчий лист № 2-а-6279/11
перебував на виконанні у відділі
Державної виконавчої служби
Таращанського РУЮ.

Постановою начальника відділу ДВС від
16.09.2011 за невиконання рішення суду на
УСЗН Таращанської РДА накладено штраф
в розмірі 680,00 грн.

Постановою начальника відділу ДВС від
23.09.2011 за невиконання рішення суду
повторно на УСЗН Таращанської РДА
накладено штраф в розмірі 1 360,00 грн.

28.11.2011 державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки дане судове
рішення є рішенням зобов'язального
характеру та виконується в порядку,
встановленому ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження», зокрема, в разі
невиконання без поважних причин
рішення, що зобов'язує боржника
особисто вчинити певні дії, державний
виконавець накладає на боржника штраф
та звертається до правоохоронних
органів для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.

22.02.2013 ОСОБА_5 звернулася до суду із
заявою про скасування постанови
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження та зміну
способу та порядку виконання рішення
Таращанського районного суду
Київської області від 08 серпня 2011 року,
шляхом стягнення з УСЗН Таращанської
РДА недоотриманої частини допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, починаючи з 01.02.2011.

Ухвалою Таращанського районного суду
Київської області від 04 березня 2013 року
заяву ОСОБА_5 задоволено.

Скасовано постанову начальника
відділу Державної виконавчої служби
Таращанського РУЮ від 28.11.2011 про
закінчення виконавчого провадження
щодо виконання виконавчого листа №
2-а-6279 від 08.08.2011.

Змінено порядок виконання виконавчого
листа № 2-а-6279/11, виданого на підставі
постанови Таращанського районного
суду Київської області від 08.08.2011 із
зобов'язання УСЗН Таращанської РДА
здійснити перерахунок та виплату на
користь ОСОБА_5 належних сум допомоги
по догляду за дитиною ОСОБА_6 до
досягнення нею трирічного віку,
починаючи з 01.02.2011 з урахуванням
фактично виплачених сум на стягнення з
УСЗН Таращанської РДА на користь
ОСОБА_5 належних сум допомоги по
догляду за дитиною ОСОБА_6 до
досягнення нею трирічного віку,
починаючи з 01.02.2011 з урахуванням
фактично виплачених сум.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, УСЗН Таращанської РДА
подало апеляційну скаргу, в якій
просить її скасувати та ухвалити нову,
якою в задоволенні заяви про
скасування постанови державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження та зміну способу та
порядку виконання рішення
Таращанського районного суду
Київської області від 08 серпня 2011 року
відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Від
представника відповідача - УСЗН
Таращанської РДА на адресу суду
надійшла заява про розгляд справи без
його участі.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Частинами 1, 2 ст. 181 КАС України
передбачено, що учасники виконавчого
провадження мають право звернутися до
адміністративного суду з позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження», примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачений
обов`язок державного виконавця
здійснювати заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що
постанова про закінчення виконавчого
провадження за виконавчим листом,
виданим Таращанським районним судом
Київської області на виконання
постанови від 08 серпня 2011 року по
справі № 2-а-6279/11, прийнята державним
виконавцем з посиланням на п. 11 ч. 1 ст. 49,
ст. 50 Закону України «Про виконавче
провадження», а саме: у зв`язку з
поважністю невиконання рішення суду.

Так, відповідно до статті 49 Закону
України «Про виконавче провадження» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), виконавче
провадження підлягає закінченню у
випадках: 11) повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадової особи), який його видав, у
випадку, передбаченому частиною
третьою статті 75 цього Закону.

Про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Частиною 3 статті 75 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Частинами 1 та 2 статті 89 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлено, що у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, Законом України «Про
виконавче провадження» чітко
передбачено послідовність дій
державного виконавця, що має
передувати закінченню виконавчого
провадження за п. 11 ст. 49 даного Закону.

У свою чергу, поважними причинами
невиконання рішення суду державний
виконавець вважає недостатність
обсягів фінансування на виплату
зазначеної суми.

Колегія суддів з цього приводу
зазначає, що судові рішення
ухвалюються в межах норм діючого
законодавства, незалежно від причин
ненадходження коштів з Державного
бюджету України на виплату допомоги та
згідно частини 2 статті 3 Конституції
України, права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що реалізація особою права, яке
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, що базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, тобто посилання
на відсутність коштів, як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

Також, колегія суддів зазначає, що
УПСЗН Таращанської РДА, що виступає
боржником у спірному виконавчому
провадженні, посилаючись на
відсутність відповідного фінансового
ресурсу бюджету як на поважну причину
невиконання судового рішення, жодних
доказів відсутності коштів для виплати
позивачеві додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, державному
виконавцю не надав, у зв`язку з чим
висновок останнього про наявність
поважних причин невиконання судового
рішення, є передчасним та
необґрунтованим.

Посилання відповідача в обґрунтування
невиконання рішення суду на
відсутність відповідного фінансового
ресурсу бюджету не можуть бути
прийняті судом в якості належного
доказу правомірності прийнятої
постанови про закінчення виконавчого
провадження з огляду на наступне.

Колегія суддів звертає увагу на
приписи ч. 2 ст. 8 КАС України, яка
зобов'язує суд застосовувати принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського суду з
прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини
(далі по тексту - Суд) у своєму рішенні у
справі «Іммобільяре Саффі проти
Італії» наголошував, що право на
звернення до суду, гарантоване статтею
6, також передбачає практичне виконання
остаточних, обов'язкових для виконання
судових рішень, які в державах, що
поважають принцип верховенства права,
не можуть залишатися невиконаними на
шкоду стороні у провадженні. Отже,
виконання судового рішення не може
відстрочуватися на незаконних
підставах.

Також, в своєму рішенні «Кечко проти
України», Суд констатував, що не
приймає аргумент Уряду щодо
відсутності бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів, як на причину невиконання своїх
зобов'язань.

В рішенні «Войтенко проти України», Суд
знову повторює, що ефективний доступ до
суду включає право на те, щоб рішення
суду було виконане без невиправданих
затримок. Проте, затримка виконання
судового рішення на період, що є
необхідним для вирішення проблем
публічного порядку, може у виняткових
випадках бути виправдана. Суд допускає,
що асигнування на виплату державних
боргів може спричинити певні затримки
у виконанні рішень з бюджету Уряду. Тим
не менше, Суд вирішує, що не
передбачивши таких асигнувань
протягом трьох років підряд,
держава-відповідач не виконала своїх
зобов'язань за статтею 6 параграфу 1
Конвенції.

Беручи до уваги вищенаведену судову
практику Європейського Суду з прав
людини, колегія суддів дійшла висновку
про те, що відсутність коштів у
боржника чи у держави на виконання
взятих на себе зобов'язань не є
підставою для закінчення виконавчого
провадження і не звільняє боржника від
виконання рішення суду, а відтак,
вимоги заявника в частині скасування
постанови начальника відділу УСЗН
Таращанської РДА від 28.11.2011 про
закінчення виконавчого провадження
щодо виконання виконавчого листа №
2-а-6279/11 від 08.08.2011 підлягають
задоволенню.

Однак, висновки суду в частині зміни
порядку виконання виконавчого листа №
2-а-6279/11, виданого на підставі постанови
Таращанського районного суду
Київської області від 08.08.2011 є
помилковими, з огляду на наступне.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України,
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
суду першої інстанції та наведених
процесуальних норм дають підстави
зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, щодо
заявлених позовних вимог.

За таких обставин, заявник просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак, суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою, як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

За таких підстав, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції при
постановленні оскаржуваної ухвали в
частині зміни порядку виконання
виконавчого листа № 2-а-6279/11, виданого
на підставі постанови Таращанського
районного суду Київської області від
08.08.2011 було порушено норми
процесуального права, а відтак, вказана
ухвала в цій частині підлягає
скасуванню.

Згідно з пунктом 1 статті 202 КАС України,
підставами для скасування ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана ухвала
суду першої інстанції постановлена з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, у зв'язку з чим
підлягає скасуванню в частині
задоволення заяви про зміну порядку
виконання виконавчого листа № 2-а-6279/11,
виданого на підставі постанови
Таращанського районного суду
Київської області від 08.08.2011 з
постановленням нової ухвали про
відмову в задоволенні заяви в частині
зміни порядку виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Таращанської районної державної
адміністрації Київської області на
ухвалу Таращанського районного суду
Київської області від 04 березня 2013 року
- задовольнити частково.

Ухвалу Таращанського районного суду
Київської області від 04 березня 2013 року
- скасувати в частині зміни порядку
виконання виконавчого листа № 2-а-6279/11,
виданого на підставі постанови
Таращанського районного суду
Київської області від 08.08.2011 із
зобов'язання Управління соціального
захисту населення Таращанської
районної державної адміністрації
Київської області здійснити
перерахунок та виплату на користь
ОСОБА_5 належних сум допомоги по
догляду за дитиною ОСОБА_6 до
досягнення нею трирічного віку,
починаючи з 01.02.2011 з урахуванням
фактично виплачених сум на стягнення з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_5 належних сум
допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_6
до досягнення нею трирічного віку,
починаючи з 01.02.2011 з урахуванням
фактично виплачених сум.

Прийняти нову ухвалу, якою в
задоволенні заяви ОСОБА_5 в цій частині
відмовити.

В решті ухвалу Таращанського районного
суду Київської області від 04 березня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
В.Ю. Ключкович Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 07.04.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.