Справа № 755/28620/13-а(2а/755/521/13)
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Катющенко
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Дніпровського районного суду м. Києва
від 26 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, Головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Мурихіна
Сергія Володимировича, третя особа:
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження та поновлення
виконавчого провадження, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до Дніпровського районного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, Головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Мурихіна
Сергія Володимировича, третя особа:
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження та поновлення
виконавчого провадження. Свої вимоги
обгрунтовує тим, що в провадженні
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції м.
Києва Мурихіна С.В. знаходився
виконавчий лист Дніпровського
районного суду м. Києва № 2-а-3371/11 від 07
грудня 2012 року про зобов'язання
боржника - управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м. Києва
нарахувати та виплатити їй як дитині
війни 30% надбавку до пенсії як дитині
війни у відповідності до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни». Після відкриття виконавчого
провадження 13 грудня 2012 року належній
їй грошові кошти згідно судового
рішення в процесі виконавчого
провадження боржником нараховані, але
не виплачені протягом тривалого часу з
дня відкриття виконавчого провадження
за відсутності грошових коштів. У
зв'язку із змінами у законодавстві вона
07 жовтня 2013 року звернулась із заявою
до відповідача про передання
документів до Державної казначейської
служби, лише після чого 02 листопада 2013
року одержала постанову від 28 травня 2013
року про закінчення виконавчого
провадження. При цьому, постанова
вмотивована листом боржника про
перерахунок, але без фактичної виплати
коштів, що явно суперечить чинному
законодавству. Дніпровським районним
судом м. Києва зобов'язано боржника,
згідно виконавчого листа виплатити їй
певні грошові кошти, проте відповідач
безпідставно помилково та за надуманих
мотивів дійшов хибних висновків, що
управлінням ПФУ рішення виконане, що
явно суперечить чинному законодавству
та резолютивній частині постанови
Дніпровського районного суду м. Києва.
Відповідачами всі свої обов'язки що
визначені законодавством, не виконані,
оскільки Департамент ДВС МЮ України
своїм листом за № 524-0-32-10-25 від 25 лютого
2010 року визначив положення, згідно з
яких державний виконавець має право
провести перевірку виконання рішення
боржником, але жодним чином не має
протиправно необґрунтовано
закінчувати провадження без належної
фактичної перевірки та без виплати
грошових коштів. Таким чином,
позивач вважає, що посадова особа
відповідача внесла до офіційного
документу неправдиві відомості,
оскільки фактично судове рішення не
виконане і їй грошові кошти не
перераховано.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 26 грудня 2013 року у
задоволенні вказаного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову задоволення
даного позову.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь в справі не
прибули, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено
наслідки неприбуття в судове засідання
особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
в справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, а також те, що до
суду апеляційної інстанції всі особи,
які беруть участь в справі не прибули,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відсутні клопотання про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів ухвалила про апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а постанова суду
- скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено наступне.

07 грудня 2012 року Дніпровським
районним судом м. Києва було видано
виконавчий лист у справі № 2-а-3371/11 за
позовом ОСОБА_2 до УПФУ у Дніпровському
районі м. Києва про зобов'язання
Управління пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
нарахувати та виплачувати ОСОБА_2 як
дитині війни, щомісячну державну
соціальну надбавку у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передабчену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дійте війни»
починаючи з 06 жовтня 2010 року з
урахуванням проведених виплат.

13 грудня 2012 року старшим державним
виконавцем підрозділу примусового
виконання рішень ВДВС ГУЮ у м. Києві
Мурихіним С.В. була винесена постанова
про відкриття виконавчого провадження
№ 35635705.

Відповідно до листа Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві від 28
жовтня 2013 року № Ш-4828, згідно
повідомлення Управління пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва від 15 травня 2013 року № 8258/08 на
виконання рішення суду Управлінням
Пенсійного фонду України у
Дінпровському районі м. Києва в межах
своєї компетенції здійснено
нарахування пенсії ОСОБА_2 та
направлено відповідні документи до
Управління з координації та контролю
за виплатою пенсій Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві, до компетенції якого належить
проведення виплати коштів.

28 травня 2013 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Мурихіним
С.В. було винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження на
підставі проведення перерахунку
пенсії.

Однак, постанова суду в частині
зобов'язання боржника здійснити
позивачу вказану вище виплату
залишилась невиконаною.

Вважаючи зазначені дії та постанову
відповідача протиправними, позивач
звернулася з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача є необгрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його необгрунтованим з огляду
на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначаються Законом України «Про
виконавче провадження».

Згідно із ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вжити заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Колегією суддів встановлено, що
відповідно до викладеної у виконавчому
листі резолютивної частини судового
рішення, судом була ухвалена постанова
зобов'язального характеру, яка не
передбачає можливість звернення
стягнення на майно чи кошти боржника.

У той же час, застосування державним
виконавцем положень п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»,
як підставу закінчення виконавчого
провадження, можлива лише при
виконанні рішень майнового характеру,
зокрема, про стягнення грошових коштів
або про звернення стягнення на майно.

При цьому, колегією суддів встановлено
зі змісту спірної постанови, що
державним виконавцем закінчено
виконавче провадження у зв'язку з тим,
що постанову суду боржником фактично
виконано вмежах компетенції, а саме:
здіснено нарахування спірних виплат.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у
державного виконавця під час виконання
вказаної постанови суду не було
законних підстав для закінчення
виконавчого провадження з підстав,
передбачених п. 8 ч. 1 ст. 49, ч. 3 ст. 75
Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки спірні кошти
фактично стягувачу не виплачено, а лише
нараховано.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

З урахуванням зазначеного колегія
суддів приходить до висновку про те, що
вимоги позивача в частині визнання
протиправною бездіяльності
відповідача, визнання протиправними
дій відповідача щодо прийняття
постанови про закінчення виконавчого
провадження, скасування даної
постанови, зобов'язання відповідача
відновити виконавче провадження
підлягають задоволенню.

При цьому колегія суддів вважає вимоги
позову про зобов'язання відповідача
провести виконавчі дії за спірним
виконавчим провадженням, нарахувати та
виплатити позивачу соціальні виплати
такими, що не підлягають задоволенню,
оскільки такі вимоги заявлені
позивачем передчасно, а спосіб, у який
суд задовольняє вимоги позивача
передбачає здійснення відповідачем
правомірних дій по виконанню вказаного
вище виконавчого провадження.

Отже, висновок суду першої інстанції
про те, що вимоги позивача є
необґрунтованими і не підлягають
задоволенню повністю є помилковим.

За вказаних обставин колегія суддів
вважає доводи апеляційної скарги
обґрунтованими, а тому вона є такою, що
підлягає задоволенню частково.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції невірно надана правова
оцінка обставинам справи, оскаржуване
судове рішення постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а постанова суду
- скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 195, 197, 198, 202,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 26 грудня 2013 року -
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, Головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Мурихіна
Сергія Володимировича, третя особа:
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження та поновлення
виконавчого провадження - задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві щодо невиконання виконавчого
провадження № 35635705 від 28.05.2013 року.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Мурихіна
Сергія Володимировича про закінчення
виконавчого провадження № 35635705 від
28.05.2013 року.

Зобов'язати Відділ примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві відновити
виконавче провадження №35635705, яке було
відкрите на підставі виконавчого листа
№2-а-3371/11, виданого Дніпровським
районним судом м. Києва 02.12.2012 року.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п?ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко В.Е.
Мацедонська

Головуючий суддя

Мельничук В.П.

Судді:

Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.