Справа № 805/3719/14
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 р.
Справа № 805/3719/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Голубової Л.Б.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом Жовтневої об'єднаної
державної податкової інспекції м.

Маріуполя Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області

до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового
боргу з єдиного податку з фізичних осіб
у

розмірі 2856,38 гривень

Жовтнева об'єднана державна податкова
інспекція м. Маріуполя Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області звернулася до Донецького
окружного адміністративного суду із
позовом до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу
з єдиного податку з фізичних осіб у
розмірі 2856,38 гривень.

В обґрунтування вимог позивач
зазначив, що відповідачем - ОСОБА_1
порушено пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового
кодексу України, у зв'язку з чим станом
на 21 лютого 2014 року має податковий борг
зі сплаті єдиного податку з фізичних
осіб на загальну суму 2856,38 гривень, з
яких 1149,38 гривень не сплачено
нарахованого єдиного податку та 1707,00
гривень нараховані штрафні санкції за
актом перевірки № 112/17-1/НОМЕР_1 від 04
березня 2013 року згідно податкового
повідомлення-рішення № від 05
вересня 2013 року та за актом перевірки №
398/17-614-7/НОМЕР_1 від 11 вересня 2013 року
згідно податкового
повідомлення-рішення № від 18
вересня 2013 року.

Через канцелярію суду представник
позивача надав клопотання від 04 квітня
2014 року про розгляд справи в письмовому
провадженні.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся судом
належним чином, причин неявки суду не
повідомив. Заяв про відкладення
розгляду справи або про розгляд справи
за його відсутності суду не надав.

З урахуванням викладеного суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи в письмовому провадженні у
відповідності до приписів ч. 6 ст. 128 КАС
України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) зареєстрований як
фізична особа-підприємець 19 червня 2003
року, що підтверджується витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.
23-24). Як платник податків відповідач
перебуває на обліку в Жовтневій
об'єднаній державній податковій
інспекції м. Маріуполя Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області з 19 червня 2003 року за № 209, що
підтверджується довідкою форми № 4-ОПП
від 20 лютого 2014 року № 189 (а. с. 9).

05 січня 2012 року відповідач звернувся до
Жовтневої об'єднаної державної
податкової інспекції м. Маріуполя із
заявою про застосування спрощеної
системи оподаткування з 01 січня 2012 року
(а.с. 11). Згідно із заявою про
застосування спрощеної системи
оподаткування обрана відповідачем
ставка єдиного податку складає 20
відсотків до розміру мінімальної
заробітної плати та 2 група.

Згідно даних зворотного боку облікової
картки з єдиного податку (а.с. 7-8) за
відповідачем у зв'язку з переплатою
станом на 30 листопада 2013 року
обліковується недоїмка зі сплати
єдиного внеску в сумі 2856,38 гривень, що
заявлена позивачем до стягнення.

Заявлена до стягнення заборгованість
виникла внаслідок несплати
відповідачем в повному обсязі єдиного
податку за період січень-червень 2013
року в сумі 1149,38 гривень та штрафних
санкцій згідно податкових
повідомлень-рішень форми «Р» №
від 05 вересня 2013 року у розмірі 1020,00
гривень та № від 18 вересня 2013
року (а.с. 17, 19).

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку визначені розділом 14
Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 291.3 статті 291
Податкового кодексу України юридичні
особи або фізичні особи-підприємці
можуть самостійно обрати спрощену
систему оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Згідно з пунктом 293.2 статті 293
Податкового кодексу України фіксовані
ставки єдиного податку встановлюються
сільськими, селищними та міськими
радами для фізичних осіб-підприємців,
які здійснюють господарську
діяльність, залежно від виду
господарської діяльності, з розрахунку
на календарний місяць.

Відповідно до підпункту 2 пункту 291.4
статті 291 Податкового кодексу обраний
вид діяльності відповідача
відноситься до другої групи платників
єдиного податку із ставкою єдиного
податку 20 % розміру мінімальної
заробітної плати.

Згідно з абзацом 1 пункту 294.1 статті 294
Податкового кодексу України
податковим (звітним) періодом для
платників єдиного податку першої та
другої груп є календарний рік. Пунктом
294.2 статті 294 кодексу встановлено, що
податковий період починається з
першого числа першого місяця
податкового (звітного) періоду і
закінчується останнім календарним
днем останнього місяця податкового
(звітного) періоду.

Пунктом 295.1 статті 295 Податкового
кодексу України встановлено, що
платники єдиного податку першої та
другої групи сплачують єдиний податок
шляхом здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Відповідно до пункту 295.2 статті 295
Податкового кодексу України
нарахування авансових внесків для
платників єдиного податку першої та
другої груп здійснюється органами
державної податкової служби на
підставі заяви такого платника єдиного
податку щодо розміру обраної ставки
єдиного податку.

Згідно зі статтею 300 Податкового
кодексу України платники єдиного
податку несуть відповідальність
відповідно до цього кодексу за
правильність обчислення, своєчасність
та повноту сплати сум єдиного податку,
а також за своєчасність подання
податкових декларацій.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120
вказаного кодексу неподання або
несвоєчасне подання платником
податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків) тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання. Ті самі дії,
вчинені платником податків, до якого
протягом року було застосовано штраф
за таке порушення, тягнуть за собою
накладення штрафу в розмірі 1020 гривень
за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

Згідно з пунктом 122.1 статті 122 цього
кодексу несплата (неперерахування)
фізичною особою - платником єдиного
податку, визначеною підпунктами 1 і 2
пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу,
авансових внесків єдиного податку в
порядку та у строки, визначені цим
Кодексом, тягне за собою накладення
штрафу в розмірі 50 відсотків ставки
єдиного податку, обраної платником
єдиного податку відповідно до цього
Кодексу.

На підставі акту камеральної перевірки
відповідача від 04 березня 2013 року №
112/17-1/НОМЕР_1 (а.с. 16) Жовтневою об'єднаною
державною податковою інспекцією м.
Маріуполя Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
сформоване податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 05 вересня 2013 року, відповідно до
якого визначена сума штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 1020,00
гривень (а.с. 17).

На підставі акту камеральної перевірки
відповідача від 11 вересня 2013 року №
398/17-614-7/НОМЕР_1 (а.с. 18) Жовтневою
об'єднаною державною податковою
інспекцією м. Маріуполя Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області сформоване податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 18 вересня 2013 року, відповідно до
якого визначена сума штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 687,00
гривень (а.с. 19), яке направлено поштою
рекомендованим листом з повідомленням,
проте конверт повернувся на адресу
податкової інспекції із зазначенням
причини невручення: «за закінченням
терміну зберігання» (а.с. 19зв.-20).

Документи, які свідчать про оскарження
або сплату відповідачем штрафних
санкцій, нарахованих зазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями,
в матеріалах справи відсутні.

Як підтверджується зворотнім боком
облікової картки платника за
відповідачем станом на 21 лютого 2014 року
обліковується заборгованість зі
сплати єдиного податку з фізичних осіб
за період січень-червень 2013 року у
розмірі 1149,38 гривень та зі сплати
штрафних санкцій у розмірі 1707,00 гривень
(а.с. 5-8).

Відповідно до п. п. 14.1.175. п. 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
податковим боргом є сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Згідно пункту 95.1. статті 95 Податкового
кодексу України орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги.

22 березня 2013 року податковою
інспекцією сформовано податкову
вимогу № 44 (а.с. 21), яка направлена
поштою рекомендованим листом з
повідомленням, проте конверт
повернувся на адресу податкової
інспекції із зазначенням причини
невручення: «за закінченням терміну
зберігання» (а.с. 21-22).

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового
кодексу України, встановлено що орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку про задоволення у повному
обсязі позову Жовтневої об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Маріуполя Головного управління
Міндоходів у Донецькій області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу з єдиного
податку з фізичних осіб у розмірі 2856,38
гривень.

Відповідно до частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
положеннями Податкового кодексу
України та статтями 2, 7-12, 69-72, 87-98, 122-163, 254
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Жовтневої об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Маріуполя Головного управління
Міндоходів у Донецькій області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу з єдиного
податку з фізичних осіб у розмірі 2856,38
гривень - задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) податковий борг з єдиного
податку з фізичних осіб у розмірі 2856
(дві тисячі вісімсот п'ятдесят шість)
гривень 38 копійок на розрахунковий
рахунок № 0055, одержувач
Маріупольське УК/Приморський р-н./18050400,
банк одержувач ГУ ДКСУ в Донецькій
області, МФО 834016, код одержувача 37989721,
код платежу 18050400.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
09 квітня 2014 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Голубова Л.Б.