Справа № 821/3841/13-а
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

01 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/3841/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Дубровна В.А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,судді
-Вербицької Н.В.,судді -Федусика А.Г.при
секретарі -Дубині Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Каховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 13
грудня 2013 року по справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до
Каховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_5 (надалі -
Позивач, ФОП ОСОБА_5) звернувся до суду з
позовом до Каховської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області (надалі -
Відповідач, ОДПІ), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ОДПІ
№ від 15.11.2012 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму
35328,73 грн., в тому числі 23552,49 грн. - за
основним платежем та 11776,24 грн. - за
штрафними санкціями у сумі.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що висновок ОДПІ про
завищення податкового кредиту за
серпень 2012 року на суму 209871,00 грн. за
податковими накладними, датованими
січнем - червнем 2012 року є протиправний,
оскільки право включити до податкового
кредиту суми ПДВ за такими податковими
накладними зберігається за платником
податків протягом 365 днів з дати
складання податкової накладної. Також,
позивач вважає, що ОДПІ було
безпідставно дійшло висновку про
завищення податкових зобов'язань за
серпень 2012 року на суму ПДВ 191700,51 грн.,
оскільки факт реалізації товару, у т.ч.
отриманого у липні 2012 року від
виробників TOB Агрокомплекс «Зелена
долина» та ПАТ «Теофіпольський
цукровій завод», підтверджується
первинним документами. Крім цього
позивач зазначає, що різниця між сумою
зменшення податкових зобов'язань та
податкового кредиту складає 18170,49 грн.,
а тому нарахування грошового
зобов'язання на суму 23552,49 грн. згідно
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення, є протиправним.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 13.12.2013 року
позовні вимоги задоволені в повному
обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, ДПІ подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просить постанову суду першої
інстанції скасувати та винести нову
постанову, якою відмовити у задоволені
позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
позивач зареєстрований як фізична
особа - підприємець 05.09.1997 року
Виконавчим комітетом Каховської
міської ради Херсонської області,
перебуває на обліку в Каховській ОДПІ з
10.04.1998 року за №938-Ф та є платником
податку на додану вартість згідно
свідоцтва 63247360 від 07.10.1997 року.

Спірне податкове повідомлення-рішення
було прийнято на підставі акту
перевірки ОДПІ №480/17-2/НОМЕР_1 від 06.11.2012
року про результати позапланової
виїзної документальної перевірки
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість щодо підтвердження
правомірності формування податкового
кредиту та податкових зобов'язань з ПДВ
за період з 01.08.2012 року по 31.08.2012 року
(надалі - акт перевірки).

За висновками акту перевірки позивачем
за серпень 2012 року завищений
податковий кредит на суму 209871,00 грн. та
завищені податкові зобов'язання на
суму 191700,51 грн..

У висновках акту перевірки ОДПІ
кваліфікує дії позивача як порушення
п.201.10 ст.201 ПК України внаслідок
неправомірного включення до
податкового кредиту сум ПДВ,
сформованих у попередніх податкових
періодах, що вплинуло на його завищення
на суму 209871,00 грн., в тому числі за
серпень 2012 року в сумі 209871,00 грн., та
порушення статей 203, 215, 228, 662, 655, 656 ЦК
України в частині недодержання в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
(п.5 ст.203 ЦК України) по правочинах,
здійснених по ланцюгу руху товарів
позивача з постачальниками: ТОВ
Агрокомплекс «Зелена Долина» на суму
ПДВ 17666,67 грн., ПАТ «Теофіпольський
цукровий завод» на суму ПДВ 161516,66 грн.
та з покупцями: ПрАТ «Чумак» за серпень
2012 року на суму ПДВ 91686,67 грн., ПАТ «Дім
марочних коньяков «Таврія» за серпень
2012 року на суму ПДВ 14450,00 грн., ТОВ
«Новатор» за серпень 2012 року на суму
ПДВ 885,33 грн., ККТВП «Меліоратор» за
серпень 2012 року на суму ПДВ 1372,50 грн.,
ТРО «Дніпро» за серпень 2012 року на суму
ПДВ 283,33 грн., ТОВ «Фрідом фарм бекон» за
серпень 2012 року на суму ПДВ 583,33 грн., ТОВ
«Бериславський хлібозавод» за серпень
2012 року на суму ПДВ 30668,50 грн., ТОВ
«Зеленодольський хлібокомбінат» за
серпень 2012 року на суму ПДВ 26491,67 грн.,
ТОВ «Мелітопольський хлібокомбінат»
за серпень 2012 року на суму ПДВ 25410,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
висновки податкового органу в акті
перевірки є необґрунтованими, не
відповідають реальним обставинам
справи та спростовуються наявними в
матеріалах справи доказами.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з акту перевірки, визначаючи
грошове зобов'язання з ПДВ у сумі 23552,49
грн. ОДПІ виходило з встановленого
завищення податкового кредиту у сумі
209871,00 грн. та завищення податкових
зобов'язань у сумі 191700,51 грн..

Позиція ОДПІ щодо завищення позивачем
податкового кредиту за серпень 2012 року
на суму 209871,00 грн., ґрунтується на тому,
що позивачем неправомірно включено до
складу податкового кредиту за цей
місяць суми ПДВ на підставі податкових
накладних (перелік яких наведений в
таб.3 на стор.15 акту перевірки),
датованих січнем - липнем 2012 року, тобто
у попередніх податкових періодах. ОДПІ
вважає, що діючим законодавством не
передбачено можливість платника
податків приймати самостійне рішення
щодо відстрочення реалізації своїх
прав на отримання податкового кредиту
після настання дати виникнення такого
права, визначеного ст.201 ПК України.

З такою позицією податкового органу
колегія суддів погодитися не може з
огляду на наступне.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Враховуючи наведені норми, колегія
суддів не погоджується з вищевказаним
висновком відповідача щодо завищення
позивачем податкового кредиту за
серпень 2012 року.

Податковий орган не заперечує, що суми
ПДВ за наведеним в таблиці 3 на сторінці
15 акту перевірки переліком податкових
накладних були включені позивачем до
складу податкового кредиту податкової
декларації з ПДВ за серпень 2012 року у
строки, передбачені п.198.6 ст.198 ПК
України, тобто протягом 365 днів з дати
складання податкової накладної, у
даному випадку січень-лютий 2012 року.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про неправомірність
зменшення позивачу задекларованого
податкового кредиту у сумі 209871,33 грн.
згідно декларації з ПДВ за серпень 2012
року.

Також колегія суддів вважає висновок
ОДПІ про зменшення позивачу податкових
зобов'язань з ПДВ у сумі 191700,51 грн.
згідно декларації з ПДВ за серпень 2012
року необґрунтованим, виходячи з
наступного.

З акту перевірки та наданої ОДПІ
службової записки від 11.12.2013 року за
№300/17-2 вбачається, що на висновок ОДПІ
щодо завищення позивачем
задекларованих у декларації з ПДВ за
серпень 2012 року податкових зобов'язань
у сумі 215253,00 грн., вплинуло неправомірне
його формування за рахунок податкових
накладних, перелік яких наведений в
таблиці 4 на сторінки 4 акту перевірки,
та отриманих від
контрагентів-покупців.

Зазначений висновок ОДПІ ґрунтується
на результатах аналізу матеріалів
податкової звітності, реєстраційних
документів, звітів та інших документів
позивача, з яких встановлено
відсутність необхідних умов для
здійснення операції щодо
відвантаження товарів у зв'язку з їх не
придбанням, оскільки позивач не
являється виробником продукції, а є
лише посередником в сфері здійснення
оптової торгівлі цукром та надання
послуг з перевезенням вантажів, товар
для продажу закуповується в оптових
постачальників та виробників цукру,
солі, води тощо.

З зазначених в акті перевірки пояснень
позивача вбачається, що згідно
договору від 23.03.2011 року за №000057
позивачем було поставлено на адресу
ПАТ «Чумак» цукор у кількості 84 т. на
суму 458433,35 грн., в т.ч. ПДВ 91686,67 грн., який
був закуплений позивачем у липні 2012
року у підприємств виробників TOB
«Агрокомплекс «Зелена долина» та ПАТ
«Теофіпольський цукровий завод».
Транспортування такого цукру
здійснювалось вантажним автомобілем
позивача, що підтверджується
відповідними документами. Після
доставки від підприємств
постачальників цукор зберігався в
орендованих позивачем складських
приміщеннях, які знаходяться за
адресою м. Каховка, вул. Мелітопольська,
83.

Також в акті перевірки зазначено, що за
даними системи, співставлень
податкового кредиту та податкових
зобов'язань на рівні ДПС України
виявлено розбіжності між податковими
зобов'язаннями контрагентів та
податковим кредитом позивача, а саме за
липень місяць по TOB «Агрокомплекс
«Зелена долина» на суму ПДВ 17666,67 грн.,
ПАТ «Теофіпольський цукровий завод» на
суму ПДВ 161516,66 грн., оскільки згідно
додатку №5 податкових декларацій з ПДВ
за серпень 2012 року вказаних
контрагентів встановлено, що
підприємствами TOB «Агрокомплекс
«Зелена долина» та ПАТ «Теофіпольський
цукровий завод» до складу податкових
зобов'язань віднесено суму ПДВ у
розмірі 179183,33 грн. по взаємовідносинам
з ФОП ОСОБА_5.

Але, разом з тим, згідно проведених
заходів при перевірці взаємовідносин
позивача з TOB Агрокомплекс «Зелена
долина» та ПАТ «Теофіпольський
цукровій завод» з придбання цукру
встановлено, що позивачем не віднесено
до складу податкового кредиту у липні
2012 року вказану суму ПДВ 91686,67 грн..

Отже, єдиною підставою для зменшення
позивачу податкових зобов'язань на
загальну суму ПДВ 91686,67 грн. є висновок
ОДПІ про факт не декларування ФОП
ОСОБА_5 у липні 2012 року суми ПДВ 91686,67
грн. згідно податкових накладних,
отриманих у липні 2012 року від
контрагентів-постачальників TOB
«Агрокомплекс «Зелена долина» та ПАТ
«Теофіпольський цукровий завод».

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком ОДПІ, виходячи з
наступного.

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України
визначено, що об'єктом оподаткування є
операції платників податку, зокрема, а)
з постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з п.187.1 ст.187 ПК України датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: а)
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Пунктом 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України
передбачено, що господарська
діяльність - це діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст.42 ГК України
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Таким чином, чинне законодавства не
обмежує право позивача здійснювати
підприємцями посередницьку діяльність
у тій чи іншій сфері та не зобов'язує
підприємців саме бути виробником
продукції, щоб мати умови для
здійснення операцій з відвантаження
товарів.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно договору №012-АП-ЗД/ПС/ЦЗ від
16.01.2012 року, укладеного з виробником TOB
«Агрокомплекс «Зелена долина» та
договору №Ц/15/10 від 21.10.2011 року,
укладеного з виробником ПАТ
«Теофіпольський цукровий завод»
позивачем у липні 2012 року був придбаний
цукор, який в подальшому, тобто, у
серпні 2012 року був згідно договору від
23.03.2011 року №000057 реалізований ПрАТ
«Чумак» у кількості 84 т. на загальну
суму 458433,35 грн., у тому числі ПДВ 91686,67
грн.

Також судом першої інстанції
встановлено, що у зв'язку із
відсутністю у позивача у липні 2012 року
податкових накладних на загальну суму
ПДВ 91686,67 грн., які оформлюються
постачальником по факту передачі
товару або його оплати, тому у позивача
були відсутні законні підстави для
віднесення вказаної суми ПДВ до складу
податкового кредиту у липня 2012 року.

Відповідно п.198.2 ст.198 ПК України
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що позивачем правомірно не
віднесено до складу податкового
кредиту суму ПДВ 91686,67 грн. у липні 2012
року у зв'язку з відсутністю податкових
накладних на момент складання
податкової звітності за липень 2012 року,
а тому такі дії позивача не можуть бути
підставою для того, щоб вважати
нереальними (безтоварними) операції
позивача по реалізації отриманого
товару.

З тих саме підстав податковим органом
зменшено позивачу податкові
зобов'язання при здійсненні операцій з
реалізації цукру наступним покупцям:

- Каховському РСТ на суму ПДВ 283,34 грн.;

- TOB "Мелітопольскій хлібокомбінат" на
суму ПДВ 25410,00 грн.;

- ПАТ " Дім марочних коньяків "Таврія" на
суму ПДВ 14 450,00 грн.;

- TOB "Новатор" на суму ПДВ 885,33 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОДПІ
зменшило позивачу податкові
зобов'язання у серпні 2012 року не лише
внаслідок реалізації цукру, а й інших
товарів та послуг, зокрема по TOB
«Дніпро» внаслідок реалізації
мінеральної води "Каховка" на загальну
суму 306,00 грн. (в т.ч. ПДВ 51,00 грн.).; по TOB
«Фрідом Фарм Бекон» внаслідок
реалізації солі на загальну суму 3499,98
грн., у т.ч. ПДВ 583,33 грн.; по TOB
«Бериславський хлібзавод» внаслідок
реалізації води на загальну суму 1071,00
грн., в т.ч. ПДВ 178,50 грн.; по TOB
«Зеленодольскій хлібокомбінат»
внаслідок надання транспортних
послуги та реалізації солі на загальну
суму 26491,67 грн.; ККТВП «Меліоратор»
внаслідок реалізації товару, у т.ч.
цукру, на загальну суму 8235,06 грн., в т.ч.
ПДВ 1372,50 грн.. Також у серпні 2012 року
позивачем здійснювалась реалізація
цукру і іншим покупцям, проте в акті
перевірки податковим органом не
зроблено ніяких висновків щодо інших
покупців.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку про безпідставне
зменшення позивачу податкових
зобов'язань у серпні 2012 року на
загальну суму 191700,00 грн..

Стосовно порушення позивачем вимог
ст.ст.203, 215, 228, 662, 655, 656 ЦК України щодо
нікчемності правочинів здійснених по
ланцюгу руху товарів позивача з
постачальниками: TOB «Агрокомплекс
«Зелена долина» на суму ПДВ 17666,67 грн.,
ПАТ «Теофіпольський цукровий завод» на
суму ПДВ 161516,66 грн. та із контрагентами,
колегія суддів зазначає наступне.

З акту перевірки вбачається, що
висновок про безтоварність
господарських операцій позивача з
постачальниками: TOB «Агрокомплекс
«Зелена долина» та ПАТ «Теофіпольський
цукровий завод» ОДПІ пов'язує з не
підтвердженням документально факту
придбання товару, оскільки позивачем
не було задекларовано суми ПДВ у складі
податкового кредиту податкової
звітності у липні 2012 року, тобто у
періоді його отримання.

Однак, вищезазначені обставини
Цивільним кодексом України не
визначаються як підстави для визнання
угод нікчемними.

Відповідно до ст.202 Цивільного Кодексу
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочин повинен
відповідати вимогам зазначеним у ст.203
ЦК України. Правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК
України).

Таким чином основним критерієм для
того, аби вважати правочин нікчемним, є
його недійсність, встановлена законом,
а не актом податкової перевірки.

Отже колегія суддів приходить до
висновку про відсутність порушення
позивачем вимог ст.ст.203, 215, 228, 662, 655, 656
ЦК України.

Враховуючи, що висновки податкового
органу щодо завищення податкового
кредиту у сумі 209871,00 грн. та завищення
податкових зобов'язань у сумі 191700,51 грн.
з підстав, зазначених в акті перевірки,
є помилковими та спростовані наявними
в матеріалах справи доказами, колегія
суддів приходить до висновку про
необґрунтованість визначення позивачу
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 23552,49 грн., а отже
у ОДПІ і не має підстав для
застосування до позивача відповідно до
ст.123 ПК України штрафних санкції у
розмірі 50% від суми грошового
зобов'язання згідно оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення.

За таких обставин постанова суду
першої інстанції, якою визнано
протиправними та скасовано спірні
податкові повідомлення-рішення є
законною та обґрунтованою, а тому не
підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, порушень
матеріального та процесуального права
при вирішенні справи не допустив, а
наведені в скарзі доводи правильність
висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1
ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Каховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області -
залишити без задоволення, а постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 13 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення
виготовлений 04 квітня 2014 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко Суддя:
Суддя: Н.В. Вербицька А.Г. Федусик