Справа № 2а/0370/1553/11
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2014-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року Справа № 2а/0370/1553/11

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

при секретарі судового засідання
Шаблій Л.П.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Пивовара В.В,

прокурора Квятковського М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Ягодинської митниці
Міндоходів про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до
Ягодинської митниці Міндоходів про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень від 06 травня 2011 року
№ 30, № 31.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
2008 році на митну територію України він
ввіз сільськогосподарську техніку
(чотири трактори колісні марки "JOHN DEERE"
та два комбайни зернозбиральні марки
"CLAAS MEGA" в комплекті з жаткою та
транспортним візком, які були у
використанні, 1999-2003 року випуску)
відповідно до вантажно-митних
декларацій (ВМД) № 205020136/8/980515 від 30
липня 2008 року, № 205020136/8/940506 від 22 червня
2008 року, № 205020136/8/980514 від 30 липня 2008
року; ВМД № 205020136/8/980701 від
25 серпня 2008 року, № 205020136/8/980104 від 23
травня 2008 року; № 205020136/8/980105 від 23
травня 2008 року.

Митне оформлення товарів відповідно до
рішень відділу контролю митної
вартості та номенклатури Волинської
митниці про визначення коду товару та
митної вартості, заявленої
декларантом, було проведено за кодами
УКТЗЕД , . При цьому база
оподаткування товарів при їх митному
оформленні була визначена згідно з
вимогами чинного законодавства.

19 квітня 2011 року Ягодинською митницею
була проведена невиїзна документальна
перевірка стану дотримання ОСОБА_3
вимог законодавства України з питань
митної справи, актом якої встановлено,
що позивачем при декларуванні товару
неправильно вказано рік випуску
сільськогосподарської техніки, що
призвело до неправильного визначення
митної вартості товару та вплинуло на
рівень оподаткування. На підставі акта
перевірки митним органом прийняті
податкові повідомлення-рішення від 06
травня 2011 року № 30, яким визначено
грошове зобов'язання за платежем "мито
на товари, що ввозяться (пересилаються)
на територію України громадянами" в
сумі 311415,35 грн., та № 31 про збільшення
грошового зобов'язання за платежем
"податок на додану вартість з товарів,
увезених на територію України
громадянами" у сумі 1081466,78 грн.

Позивач вважає дані податкові
повідомлення-рішення протиправними та
просить визнати нечинними, оскільки
митна вартість підтверджена митним
органом і митне оформлення вантажу
здійснено зі сплатою відповідних
платежів. Відтак, митне оформлення
завершене та вантаж випущений у обіг, а
тому митний орган безпідставно
донарахував митні платежі. Крім того,
як підставу для нарахування платежів
та штрафних санкцій застосовано норми
Податкового кодексу України, який
набрав чинності 01 січня 2011 року та не
може застосовуватися до правовідносин,
що мали місце у 2008 році.

У письмовому запереченні проти позову
(а.с.45-52 том 1) відповідач його вимог не
визнав. В обґрунтування заперечення
пояснив, що у зв'язку із набранням
чинності 01 січня 2011 року Податковим
кодексом України підлягають
застосуванню його норми в частині
здійснення податкового контролю з
урахуванням положень Митного кодексу
на відповідний час перевірки.
Відповідно до статті 69 Митного кодексу
України незалежно від закінчення
операцій митного контролю, оформлення
та пропуску товарів та транспортних
засобів митний контроль здійснюється,
якщо є достатні підстави вважати, що
мають місце порушення законодавства
України, контроль за виконанням якого
покладено законом на митні органи.
Контроль визначення митної вартості
товарів може здійснюватися і після
закінчення операцій митного контролю,
оформлення та пропуску товарів через
митний кордон України (статті 265
Митного кодексу України).

Проведеною перевіркою позивача було
виявлено, що ним у ВМД неправильно
вказано рік випуску
сільськогосподарської техніки.
Відповідно до листа прокуратури
Волинської області від 25 жовтня 2010 року
№ 07/1-880 встановлено, що рік
виготовлення сільськогосподарської
техніки у ВМД відрізняється від даних
офіційних дилерів в Україні - компаній
JOHN DEERE та CLAAS (у ВМД 1999-2003 роки, за
отриманою інформацією - 2007-2008 роки).
Таким чином, встановлено факт надання
позивачем недостовірних відомостей
щодо декларування товарів, що призвело
до заниження бази оподаткування. Тому
відповідно до пункту 54.3 статті 54
Податкового кодексу України
розраховано суму податкових
зобов'язань (мита та ПДВ), а штрафні
санкції - на підставі статті 123
Податкового кодексу України. З
наведених підстав відповідач вважає
донарахування митних платежів
правомірним та у задоволенні позову
просив відмовити.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримує
повністю з підстав, викладених у
позовній заяві. У додаткових
поясненнях вказав, що у всіх випадках
заявлена декларантом митна вартість
коригувалася митним органом, а отже,
виключно митним органом визначалася
митна вартість товарів як база
оподаткування. На час митного
оформлення у 2008 році товару Ягодинська
митниця володіла базою даних при
митному оформленні сільгосптехніки,
використання якої забезпечувало
можливість у повному обсязі перевірити
всі відомості ВМД, оскільки у нумерації
агрегатів техніки містяться
позначення, які безпосередньо свідчать
про рік її випуску. У разі виникнення
сумнівів щодо року випуску техніки
митний орган не був позбавлений
можливості залучити експертів. При
митному оформленні митним органом
жодним чином не спростовані дані ВМД,
хоча відповідачем проводився огляд
техніки (а.с.138-140 том 1).

У судовому засіданні представник
відповідача позов заперечує та
додатково пояснив, що застосування
резервного методу визначення вартості
техніки за ВМД у 2008 році здійснювалося
декларантом і узгоджувалося митним
органом (а.с.143 том 1).

Прокурор, який вступив у справу в
інтересах держави в особі Ягодинської
митниці, у судовому засіданні
підтримує заперечення митниці та
вважає, що відповідачем не були
порушені вимоги чинного законодавства
при проведенні перевірки та прийнятті
оскаржуваних податкових повідомлень.
Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, з'ясувавши обставини
справи та дослідивши письмові докази,
суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у 2008 році
на митну територію України було
ввезено сільськогосподарську техніку:
за ВМД № 205020136/8/980515 від 30 липня 2008 -
трактор для сільськогосподарських
робіт, колісний, марки "JOHN DEERE", модель
8530, який був у використанні, 2001 року
випуску, виробництво США; за ВМД №
205020136/8/940506 від 22 червня 2008 - трактор для
сільськогосподарських робіт, колісний,
марки "JOHN DEERE", модель 8430, який був у
використанні, 2003 року випуску,
пошкоджена гідросистема та
електрообладнання, виробництво США; за
ВМД № 205020136/8/980514 від 30 липня
2008 - трактор для сільськогосподарських
робіт, колісний, марки "JOHN DEERE", модель
8430, який був у використанні, 2002 року
випуску, виробництво США; за №
205020136/8/980701 від 25 серпня 2008 - трактор для
сільськогосподарських робіт, колісний,
марки "JOHN DEERE", модель 8330, який був у
використанні, 1999 року випуску,
виробництво США; за ВМД № 205020136/8/980104
від 23 травня 2008 - комбайн
зернозбиральний, марки "CLAAS MEGA", тип 370АС,
який був у використанні, 2001 року
випуску, в комплекті з жаткою та
транспортним візком, що були у
використанні, частково в розібраному
стані, країна виробник Німеччина; за
ВМД № 205020136/8/980105 від 23 травня
2008 - комбайн зернозбиральний, марки "CLAAS
MEGA", тип 360АС, який був у використанні, 2001
року випуску, в комплекті з жаткою та
транспортним візком, що були у
використанні, частково в розібраному
стані, країна виробник Німеччина
(а.с.110-115 том 1).

За вказаними ВМД одержувачем товару
вказано ОСОБА_3, декларантом - СП "PST
Україна".

Митне оформлення товарів відповідно до
рішень відділу контролю митної
вартості та номенклатури Волинської
митниці про визначення коду товару та
митної вартості, заявленої
декларантом, було проведено за кодами
УКТЗЕД "трактор для здійснення
сільськогосподарських робіт колісний"
за ставкою мита 10% від митної вартості
та УКТЗЕД "комбайн
зернозбиральний" за ставкою мита - 0% від
митної вартості товару.

Позивачем були сплачені митні платежі
та здійснено митне оформлення товару, а
товар випущено у вільний обіг.

19 квітня 2011 року на підставі наказу
Ягодинської митниці від 31 березня 2011 №
190 "Про проведення невиїзної
документальної перевірки громадянина
ОСОБА_3", відповідно до листа
прокуратури Волинської області від 25
жовтня 2010 року № 07/1-880 (а.с.66-67 том 1) та
акта перевірки правильності
здійснення митного оформлення товарів
від 28 березня 2011 року (а.с.53-65 том 1)
відповідачем була проведена невиїзна
документальна перевірка стану
дотримання вимог законодавства з
питань митної справи громадянином
ОСОБА_3, за результатами якої складено
акт від 19 квітня 2011 року №
н/0001/11/205000009/872716 (далі - акт перевірки,
а.с.18-25 том 1). Актом перевірки
зафіксовано, що при декларуванні
товару - сільськогосподарської техніки
у ВМД неправильно вказано рік її
випуску, що призвело до неправильного
визначення митної вартості товару та
вплинуло на рівень оподаткування.

Висновок податкового органу
ґрунтується виключно на листі
прокуратури Волинської області від 25
жовтня 2010 № 07/1-880, в якому зазначено, що
рік виготовлення
сільськогосподарської техніки
відповідно до ВМД відрізняється від
даних офіційних дилерів в Україні,
наведених в листах JOHN DEERE від 20 серпня
2010 року № 195 та CLAAS від 05 серпня 2010 року
№ 17-1207-10, а саме: за ВМД № 205020136/8/980515 від
30 травня 2008 року - замість року випуску
2001, значиться - 2008; за ВМД № 205020136/8/940506
від 22 червня 2008 року - замість року
випуску 2003, значиться - 2008; за ВМД
№ 205020136/8/980514 від 30 липня 2008
року - замість року випуску 2002,
значиться - 2008; за ВМД № 205020136/8/980701 від 25
серпня 2008 року - замість року випуску
1999, значиться - 2008; за ВМД № 205020136/8/980104
від 23 травня 2008 року - замість року
випуску 2001, значиться - 2008; за ВМД №
205020136/8/980105 від 23 травня 2008 року -
замість року випуску 2001, значиться - 2007
(а.с.66-72 том 1).

На підставі результатів проведеної
перевірки 06 травня 2011 року
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення: № 30 про
визначення суми грошового зобов'язання
за платежем "мито на товари, що
ввозяться (пересилаються) на територію
України громадянами" в розмірі 311 415,35
грн., в тому числі 249 132,28 грн. основного
платежу та 62 283,07 грн. штрафних
(фінансових) санкцій; № 31 про
визначення суми грошового зобов'язання
за платежем "податок на додану вартість
з товарів, ввезених на територію
України громадянами" в розмірі 1 081 466,78
грн., в тому числі 865 173,42 грн. основного
платежу та 216 293,36 грн. штрафних
(фінансових) санкцій (а.с.10-15 том 1). При
цьому з пояснень представника
відповідача у судовому засіданні,
розрахунку штрафних санкцій (а.с.25 том 1)
встановлено, що штрафні санкції
визначені у розмірі 25 % від основного
зобов'язання, нарахованого позивачу.

Згідно з частиною другою статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Оскаржені рішення відповідача
перевірялись судом на відповідність
вимогам частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України).

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів
правомірність оскаржуваних в даній
адміністративній справі податкових
повідомлень-рішень, з огляду на таке.

Судом враховано, що пропуск товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України - це дозвіл митного
органу на переміщення товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур (пункт 35
статті 1 Митного кодексу України,
чинного на час ввезення на митну
території України
сільськогосподарської техніки,
вказаної у ВМД; далі Митний кодекс
України).

У пункті 19 статті 1 Митного кодексу
України наведено визначення терміну
"митні процедури" - це операції,
пов'язані зі здійсненням митного
контролю за переміщенням товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України, митного оформлення цих
товарів і транспортних засобів, а також
зі справлянням передбачених законом
податків і зборів.

Отже, митні процедури охоплюють митний
контроль, митне оформлення та
справляння податків і зборів. При цьому
виконання митним органом дій
(процедур), які пов'язані із
закріпленням результатів митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, та мають юридичне
значення для подальшого використання
цих товарів і транспортних засобів, є
митним оформленням.

Митне оформлення вважається
завершеним після виконання митним
органом митних процедур, визначених
ним на підставі Митного кодексу
України відповідно до заявленого
митного режиму. Незалежно від
закінчення операцій митного контролю,
оформлення та пропуску товарів і
транспортних засобів митний контроль
за ними може здійснюватися, якщо є
достатні підстави вважати, що мають
місце порушення законодавства України
чи міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи
(стаття 69 Митного кодексу України).

Аналіз наведених норм свідчить про
можливість митного контролю після
завершення митного оформлення за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України.

Відповідно до статті 265 Митного кодексу
України порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок був затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 09 квітня 2008 року № 339 (чинним на час
проведення перевірки позивача,
оформленої актом від 19 квітня 2011 року).

Так пунктом 3 Порядку здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів. Контроль за
правильністю визначення митної
вартості товарів після завершення
операцій їх митного контролю, митного
оформлення та пропуску через митний
кордон України здійснюється митним
органом за наявності виникнення
обґрунтованого сумніву стосовно
достовірності відомостей, що містяться
в документах, поданих митному органові,
в тому числі у разі надходження від
правоохоронних органів, органів
державної податкової служби, інших
контролюючих органів та фінансових
установ відомостей, що стосуються
зазначених зовнішньоекономічних
операцій чи обставин продажу імпортних
товарів.

Як передбачено пунктом 4 зазначеного
Порядку контроль за правильністю
визначення митної вартості товарів
після завершення операцій їх митного
контролю, митного оформлення та
пропуску через митний кордон України
здійснюється митним органом шляхом
проведення перевірок, у тому числі
невиїзних документальних, системи
звітності та обліку товарів і
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України.

Отже, проведення відповідачем
перевірки правильності визначення
митної вартості товарів після
завершення операцій їх митного
контролю у зв'язку із надходженням від
прокуратури Волинської області
відомостей, які впливають на
визначення митної вартості товару,
відповідає чинному законодавству.

Згідно з підпунктом 54.3.6 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
(чинний на час прийняття податкових
повідомлень-рішень, що оскаржуються)
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань якщо результати митного
контролю, отримані після закінчення
процедури митного оформлення та
випуску товарів, свідчать про
заниження або завищення податкових
зобов'язань, визначених платником
податків у митних деклараціях.

Вирішуючи питання про наявність
підстав для донарахування грошового
зобов'язання - митних платежів та
штрафних санкцій, суд бере до уваги
правову позицію, висловлену Верховним
Судом України у постанові від 07
листопада 2011 року (справа за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Хенкель Україна" до
Київської регіональної митниці
Державної митної служби України, третя
особа Департамент аналітичної роботи
та інформаційного моніторингу
Державної митної служби України, про
визнання протиправними податкових
повідомлень), яка в силу вимог статті
244-2 КАС України є обов'язковою для всіх
судів України: якщо митний орган,
приймаючи ВМД, самостійно визначає
митну вартість товару та пропускає
товар на митну територію України (після
сплати імпортером передбачених
законом податків і зборів), то в
подальшому він не має правових підстав
для прийняття податкових повідомлень
про донарахування податкових
зобов'язань, за винятком випадку коли
за наслідками службової перевірки або
розгляду кримінальної справи
встановлено змову між декларантом і
митним органом, спрямовану на
заниження обов'язкових платежів. В
інших випадках, за умови обґрунтованої
підозри, що під час пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України було допущено порушення
законодавства України, митний орган
має право продовжити здійснення
митного контролю, за наслідками якого
донарахувати обов'язкові платежі, якщо
протиправні дії декларанта спричинили
їх недобір.

Як встановлено актом перевірки, під час
митного оформлення товарів їх митна
вартість визначалася відповідно до
довідок Ягодинської митниці та
положень статей 249, 266-273 Митного кодексу
України, постанови Кабінету Міністрів
України від 20 грудня 2006 року № 1766,
збірника Schwackeliste …, цінової інформації
Центральної бази даних Державної
митної служби України та ВМД з
урахуванням характеристик товару,
визначених декларантом (а.с.20 том 1). При
цьому декларант у кожному випадку
надав ВМД з долученням міжнародної
товарно-транспортної накладної (CMR),
інвойса, митної декларації (а.с.144-155 том
1). У графі 45 ВМД вказано запропоновану
вартість на підставі довідок
відповідача, з якою погодився
декларант. Разом з тим, як вбачається із
матеріалів справи, у кожному випадку
рішення про визначення митної вартості
товарів відповідачем не приймалися.

Надаючи оцінку фактичним обставинам,
які відповідач вважає доведеними і за
якими визначив наявність підстав для
нарахування грошових зобов'язань
(основного платежу та штрафних санкцій
з ПДВ та ввізного мита), суд вважає за
необхідне зазначити, що відповідно до
статті 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно зі статтею 41 Митного кодексу
України митний контроль здійснюється
безпосередньо посадовими особами
митних органів шляхом: перевірки
документів та відомостей, необхідних
для такого контролю; митного огляду
(огляду та переогляду товарів і
транспортних засобів, особистого
огляду громадян); обліку товарів і
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України; усного
опитування громадян та посадових осіб
підприємств; перевірки системи
звітності та обліку товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, а також своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів, які
відповідно до законів справляються при
переміщенні товарів через митний
кордон України; огляду територій та
приміщень складів тимчасового
зберігання, митних ліцензійних
складів, спеціальних митних зон,
магазинів безмитної торгівлі та інших
місць, де знаходяться або можуть
знаходитися товари і транспортні
засоби, що підлягають митному контролю,
чи провадиться діяльність, контроль за
якою покладено на митні органи законом;
використання інших форм, передбачених
цим Кодексом та іншими законами
України з питань митної справи.

Здійснюючи митний контроль відповідач
проводив митний огляд товару
(сільськогосподарської техніки),
задекларованої ВМД, опис якої, крім
року випуску, містив і відомості про її
перебування у вжитку. За результатами
огляду складено акти (будь-які
зауваження в актах 2008 року відсутні
(а.с.156-161 том 1), якими підтверджено дані,
вказані декларантом у ВМД у графі 31.
Залучення експертів при митному
оформленні відповідачем не
ініціювалося.

В свою чергу, судом встановлено, що
митний переогляд товарів у 2011 році під
час проведення перевірки не
здійснювався (перевірка носила
характер невиїзної документальної).

З огляду на спір щодо достовірності
даних про рік випуску
сільськогосподарської техніки, що
ввозилася у 2008 році, призначення
товарознавчої експертизи на час
розгляду справи у суді не вдається
можливим через невстановлення місця
знаходження сільськогосподарської
техніки, ввезеної у 2008 році згідно з
ВМД, перерахованими вище. Крім того,
встановлено, що зазначена техніка не
реєструвалася на позивача, та йому не
належала.

Єдиною підставою для визначення бази
оподаткування та розрахунку грошових
зобов'язань відповідач використав
відомості, наведені у листах
прокуратури Волинської області від 25
жовтня 2010 року № 07/1-880, офіційних
дилерів в Україні - JOHN DEERE від 20 серпня
2010 року № 195 та CLAAS від 05 серпня 2010 року
№ 17-1207-10. Також відповідач посилається
на лист Інспекції державного
технічного нагляду Волинської
обласної державної адміністрації від 23
грудня 2010 року № 269 про реєстрацію
сільськогосподарської техніки, у якому
також є посилання на 2008 рік випуску
лише двох тракторів марки "JOHN DEERE" із
заводським номером RW8430P025746 та RW8330P023474
(а.с.73 том 1).

Разом з тим, не може залишитись поза
увагою і той факт, що на підставі акта
невиїзної документальної перевірки
позивача від 19 квітня 2011 року
№ н/0001/11/205000009/872716 щодо
позивача 22 червня 2011 року порушена
кримінальна справа за ознаками
вчинення злочинів, передбачених
частиною третьою статті 212 (умисне
ухилення від сплати податків) та
частиною першою статті 201
Кримінального кодексу України
(контрабанда).

Вироком Любомльського районного суду
Волинської області від 19 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 28 березня 2014 року (а.с.142-148, 189-192 том
2), ОСОБА_3 в пред'явленому обвинуваченні
за частиною третьою статті 212
Кримінального кодексу України
(ухилення від сплати податків, зборів,
обов'язкових платежів) визнано
невинним і по суду виправданим. Суд
також дійшов висновку про виключення
із обвинувачення як недоведене
формулювання про використання ОСОБА_3
рахунків-фактур із завідомо
недостовірним роком випуску, що
потягнуло заниження митної вартості і
ухилення від сплати обов'язкових
платежів. Останній визнаний винним
лише у використанні завідомо
підроблених документів - семи інвойсів
на сільськогосподарську техніку із
неправдивими відомостями щодо покупця
товарів, тобто, у вчиненні злочину,
передбаченому частиною третьою статті
358 Кримінального кодексу України.
Вироком суду встановлено лише
формальну участь ОСОБА_3 до придбання
ввезеної на митну територію України у
2008 році сільськогосподарської техніки
та не доведено, що така техніка ввезена
саме ОСОБА_3 і останній, внісши завідомо
неправдиві відомості щодо року
випуску, ухилився від сплати податків.

За правилами частини четвертої статті
72 КАС України вирок суду у
кримінальному провадженні або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

З огляду на викладене, суд вважає, що
вказаний вирок суду у кримінальній
справі має преюдиційне значення при
розгляді даної адміністративної
справи, оскільки ним встановлена і
доведена невинуватість позивача в
ухиленні від сплати податків при
ввезенні на митну територію України
шести одиниць сільськогосподарської
техніки у 2008 році за ВМД, що описані
вище.

Суд не бере до уваги акт службового
розслідування від 20 травня 2011 року щодо
посадових осіб митниці при здійсненні
митного контролю та митного оформлення
у 2008 році товарів декларантами, котрі
здійснювали свою діяльність на
підставі договорів про надання послуг
з декларування вантажів від громадян
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки він не може
безпосередньо свідчити про
доведеність складу податкового
правопорушення з боку позивача (а.с.74-89
том 1).

На незаконність податкових
повідомлень-рішень вказує також
помилковість доводів відповідача в
частині вибору правової норми для
застосування відповідальності за
порушення, передбачене підпунктом "б"
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" та підпунктом 54.3.2 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
(дані перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках).

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. У рішенні
Конституційного Суду України від 9
лютого 1999 року № 1/99-рп зазначено, що
частина перша статті 58 Конституції
України щодо дії нормативно-правового
акта в часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно правомірність поведінки
особи, зокрема дотримання нею норм
податкового законодавства, слід
визначати із застосуванням
законодавства, яке діяло на момент
вчинення відповідних дій або
бездіяльності такої особи. У свою чергу
заходи відповідальності, які можуть
бути застосовані до особи-порушника,
слід визначати на підставі
законодавства, яке є чинним на момент
виявлення та застосування відповідних
санкцій.

Як засвідчує порівняльний аналіз
змісту підпункту "б" підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" та
підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54
Податкового кодексу України у разі
вчинення цього порушення (заниження
податкових зобов'язань) до набрання
чинності Податковим кодексом України,
але виявлення його в період від 1 січня
2011 року до 6 серпня 2011 року, до платника
податків на підставі пункту 123.1
Податкового кодексу України може бути
застосовано штраф, але його розмір
обмежується 10 відсотками, тобто не
більше, ніж було передбачено
підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", чинного на час вчинення
відповідного порушення.

Помилковість висновків відповідача
при застосуванні правових норм до
спірних правовідносин та
недоведеність фактичних обставин для
встановлення податкового
правопорушення безпосередньо
позивачем вказують на протиправність
податкових повідомлень-рішень від 06
травня 2011 року № 30 та № 31, а тому в силу
повноважень, визначених частиною
другою статті 162 КАС України позов
підлягає задоволенню шляхом прийняття
постанови про визнання протиправними
та скасування таких податкових
повідомлень-рішень.

Керуючись статтями 2, 71, 72, частиною
третьою статті 160, статтями 162, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Митного кодексу
України, Податкового кодексу України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Ягодинської митниці від 06 травня 2011
року № 30 та № 31.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 09 квітня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ж.В.Каленюк