Справа № 815/1548/14
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1548/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Судді
Харченко Ю.В.

При секретарі
Кипаренко Н.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотехцентр»
Афанасьєва М.В. - за довіреністю від
06.03.2014р. б/н.

Від відповідача: Державної податкової
інспекції у м.Іллічівську Головного
управління Міндоходів в Одеській
області Бутрик А.О. - за довіреністю від
30.08.2013р. №026/10-007.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотехцентр» до
Державної податкової інспекції у
м.Іллічівську Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправними дій щодо
проведення камеральної електронної
перевірки даних, задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість за липень 2013р.,
оформленої Актом №11/15-03-22-03/30851352 від
20.09.2013р., визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 08.10.2013р. №
щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі
124533,00грн., від 06.12.2013р. № щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість у
загальному розмірі 17570,00грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Автотехцентр»
звернулось до Одеського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просить суд визнати
протиправними дії Державної
податкової інспекції у м.Іллічівську
Головного управління Міндоходів в
Одеській області щодо проведення
камеральної електронної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотехцентр за
липень 2013р., оформленої Актом
№11/15-03-22-03/30851352 від 20.09.2013р., визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м.Іллічівську
Головного управління Міндоходів в
Одеській області від 08.10.2013р. №
щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі
124533,00грн., з яких 83022,00грн. - основний
платіж, 41511,00грн. - штрафні (фінансові)
санкції, від 06.12.2013р. № щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість у
загальному розмірі 17570,00грн., з яких
11713,00грн. - основний платіж, 5857,00грн. -
штрафні (фінансові) санкції.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що податковий орган
під час проведення камеральної
електронної перевірки вийшов за межі
повноважень, та діяв не у спосіб, що
передбачений податковим
законодавством України, а саме, на
думку ТОВ «Автотехцентр», камеральну
перевірку проведено з порушенням
граничного строку, передбаченого п.200.10
ст.200 Податкового кодексу України, у
зв'язку з чим дії ДПІ у м.Іллічівську ГУ
Міндоходів в Одеській області щодо
проведення перевірки є протиправними.
До того ж, позивач зазначає, що оскільки
дії податкового органу щодо проведення
камеральної електронної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість,
є протиправними, то відповідно й
прийняті, за наслідками проведення
такої перевірки, податкові
повідомлення-рішення від 08.10.2013р.
№, та від 06.12.2013р. № є
протиправними та підлягають
скасуванню. Також, ТОВ «Автотехцентр»
наголошує, що податковий кредит
підтверджений наявними податковими
накладними, які отримані від
контрагентів менш ніж 365 днів, та
зареєстровані у встановленому порядку
в Єдиному реєстрі податкових
накладних.

Відповідач - Державна податкова
інспекція у м.Іллічівську Головного
управління Міндоходів в Одеській
області з позовними вимогами не
погоджується та вважає їх
необґрунтованими з підстав, викладених
у письмових запереченнях на
адміністративний позов (від 17.03.2014р. б/н,
від 24.03.2014р. б/н), наголошуючи, зокрема,
на правомірності винесення
оскаржуваних позивачем - ТОВ
«Автотехцентр» податкових
повідомлень-рішень від 08.10.2013р. №
щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі
124533,00грн., від 06.12.2013р. № щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість у
загальному розмірі 17570,00грн., оскільки,
податковим органом правомірно, в межах
приписів Податкового кодексу України,
проведено камеральну перевірку даних,
задекларованих ТОВ «Автотехцентр» у
податковій звітності з податку на
додану вартість за липень 2013р. Також,
податковий орган наголошує на тому, що
Товариством до складу податкового
кредиту липня 2013р. повторно віднесено
суму ПДВ у розмірі 39962,78грн., у зв'язку з
чим порушено вимоги п.п.201.6, 201.10 ст.201,
п.п.198.2, 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України, а також до складу податкового
кредиту за липень 2013р. включено 5
податкових накладних, з датою виписки
понад 365днів, у зв'язку з чим порушено
вимоги п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах
справи письмові докази в сукупності та
системно проаналізувавши приписи
чинного податкового законодавства, суд
встановив наступне.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, 20.09.2013р. головним
державним ревізором-інспектором
сектору камеральних перевірок
управління податкового аудиту ДПІ у
м.Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській
області Тернавською А.Р., проведено
камеральну електронну перевірку даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотехцентр», при
якій використано податкову декларацію
з податку на додану вартість за липень
2013р. (від 20.08.2013р. №), надану до ДПІ
у м.Іллічівську ГУ Міндоходів в
Одеській області в електронному
вигляді засобами електронного зв'язку.

За наслідками вказаної перевірки ДПІ у
м.Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській
області складено Акт №11/15-03-22-03/30851352 від
20.09.2013р. «Про результати камеральної
електронної перевірки даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість», у
висновках якого наголошено, що
Товариством, до складу податкового
кредиту липня 2013р., повторно віднесено
суму ПДВ у розмірі 39962,78грн., у зв'язку з
чим порушено вимоги п.п.201.6, 201.10 ст.201,
п.п.198.2, 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України, а також до складу податкового
кредиту за липень 2013р. включено 5
податкових накладних з датою виписки
понад 365днів, у зв'язку з чим порушено
вимоги п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України.

На підставі складеного Акта перевірки
№11/15-03-22-03/30851352 від 20.09.2013р. ДПІ у
м.Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській
області 08.10.2013р. винесено податкове
повідомлення-рішення № щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість у
загальному розмірі 124533,00грн., з яких
83022,00грн. - основний платіж, 41511,00грн. -
штрафні (фінансові) санкції.

Не погодившись із означеним податковим
повідомленням-рішенням від 08.10.2013р.
№, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Автотехцентр»
звернулось до Головного управління
Міндоходів в Одеській області з
первинною скаргою (вихід.№269 від
08.11.2013р.) про його скасування, за
результатами розгляду якої Головним
управлінням Міндоходів в Одеській
області прийнято рішення №1513/10/15-32-10-02-07
від 22.11.2013р., яким залишено без змін
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
м.Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській
області від 08.10.2013р. №, а первинну
скаргу директора ТОВ «Автотехцентр»
Травинова Д.О. - без задоволення, та
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на 11713грн.,
та суму застосованих штрафних
(фінансових) санкцій з даного податку
на 5857грн.

Враховуючи вимоги п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54
Податкового кодексу України, та
прийняте Головним управлінням
Міндоходів в Одеській області рішення
за результатами розгляду поданої
позивачем скарги, ДПІ у м.Іллічівську
ГУ Міндоходів в Одеській області
винесено та надіслано позивачу
податкове повідомлення-рішення від
06.12.2013р. № щодо збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість у загальному розмірі
17570,00грн., з яких 11713,00грн. - основний
платіж, 5857,00грн. - штрафні (фінансові)
санкції.

Не погоджуючись із вищезазначеними
рішеннями, ТОВ «Автотехцентр»
звернулось з повторною скаргою
(вихід.№312 від 12.12.2013р.) до Міністерства
доходів і зборів України, за
результатами розгляду якої
Міністерством 10.02.2014р. прийнято рішення
№1500/6/99-99-10-01-15 Про результати розгляду
скарги, яким залишено без змін
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
м.Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській
області від 08.10.2013р. № з
урахуванням рішення, прийнятого за
розглядом первинної скарги, а скаргу -
без задоволення.

Не погодившись із означеними
податковими повідомленнями-рішеннями
від 08.10.2013р. №, та від 06.12.2013р.
№, позивач звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою про визнання
протиправними дій ДПІ у м.Іллічівську
ГУ Міндоходів в Одеській області щодо
проведення камеральної електронної
перевірки даних, задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість за липень 2013р.,
оформленої Актом №11/15-03-22-03/30851352 від
20.09.2013р., визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень ДПІ у м.Іллічівську
ГУ Міндоходів в Одеській області від
08.10.2013р. № щодо збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість у загальному розмірі
124533,00грн., від 06.12.2013р. № щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість у
загальному розмірі 17570,00грн.

Так, ретельно дослідивши наявні у
матеріалах справи письмові докази в їх
сукупності, та системно
проаналізувавши положення чинного
податкового законодавства, суд дійшов
висновку щодо необгрунтованості та
непідтвердженності позовних вимог ТОВ
«Автотехцентр», жодними належними та
допустимими доказами, з урахуванням
наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів
регулюються Податковим кодексом
України від 02.12.2010р. №2756-VI (зі змінами та
доповненнями), яким, зокрема, визначено
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу
України органи державної податкової
служби, у тому числі, мають право
проводити камеральні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України
камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні
контролюючого органу виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

Пунктом 76.1 статті 76 Податкового
кодексу України передбачено, що
камеральна перевірка проводиться
посадовими особами контролюючого
органу без будь-якого спеціального
рішення керівника такого органу або
направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся
податкова звітність суцільним
порядком. Згода платника податків на
перевірку та його присутність під час
проведення камеральної перевірки не
обов'язкова.

Таким чином, із системного аналізу
вищенаведених законодавчих приписів
вбачається, що камеральна перевірка
даних, зазначених у податкових
деклараціях (розрахунках) платника
податків, проводиться контролюючими
органами в межах їх повноважень
виключно у випадках та у порядку,
встановлених Податковим кодексом
України, без будь-якого спеціального
рішення керівника такого органу або
направлення на її проведення, при
цьому, камеральній перевірці підлягає
вся податкова звітність.

Отже, суд вважає за необхідне
акцентувати, що вищенаведені положення
Податкового кодексу України не
встановлюють спеціальних норм щодо
камеральної перевірки податкових
декларацій з податку на додану
вартість, а тому при проведенні
камеральної перевірки податкової
декларації з податку на додану
вартість контролюючий орган має
керуватись загальними нормами, що
регулюють порядок проведення
камеральних перевірок.

Зокрема, положеннями п.76.1 ст.76
Податкового кодексу України не
визначено будь-яких строків для
проведення камеральної перевірки
податкової декларації.

Так, як встановлено судом та вбачається
з наявних у матеріалах справи
документів, 08.02.2013р. з метою спрощення
надання податкової звітності з
використанням телекомунікаційних
каналів зв'язку, між ДПІ у м.Іллічівську
Одеської області ДПС та платником
податків 30851352 (ТОВ «Автотехцентр»)
укладено Договір №080220132 про визнання
електронних документів, відповідно до
п.п.1-3 якого предметом Договору є
визнання податкових документів
(податкової звітності, реєстрів
отриманих та виданих податкових
накладних з податку на додану вартість
та інших звітних податкових
документів), поданих Платником
податків в електронному вигляді із
застосуванням електронного цифрового
підпису до органу ДПС засобами
телекомунікаційного зв'язку або на
електронних носіях, як оригіналу.
Договір надає платнику податків
можливість, а не зобов'язує його
подавати до органу ДПС податкові
документи у електронному вигляді, якщо
інше не передбачено законом. Включення
платником податків до системи подання
податкових документів в електронному
вигляді виконується органом ДПС
безкоштовно.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Автотехцентр» засобами
телекомунікаційного зв'язку подало до
Державної податкової інспекції у
м.Іллічівську Головного управління
Міндоходів в Одеській області
податкову декларацію з податку на
додану вартість за липень 2013р., котра
була доставлена до податкового органу
о 18год. 02хв. 20.08.2013р. за №, про що
свідчить наявна у матеріалах справи
відповідна квитанція №2.

Судом також з»ясовано, що 20.09.2013р.
Державною податковою інспекцією у
м.Іллічівську Головного управління
Міндоходів в Одеській області
проведено камеральну електронну
перевірку даних, задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотехцентр», при
якій використано податкову декларацію
з податку на додану вартість за липень
2013р. (від 20.08.2013р. №).

При цьому, судом відхиляються, та не
приймаються до уваги посилання
позивача - ТОВ «Автотехцентр», на
порушення податковим органом строків
проведення камеральної перевірки,
передбачених п.200.10 ст.200 Податкового
кодексу України, оскільки даний пункт
необхідно застосовувати в системному
зв'язку з попередніми пунктами статті
200 «Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків»,
зокрема, з пунктами 200.7, 200.8.

Зокрема, згідно з п.200.7 Податкового
кодексу України платник податку, який
має право на отримання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
контролюючому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

Відповідно до п.200.8 Податкового кодексу
України до податкової декларації
платником податків додаються
розрахунок суми бюджетного
відшкодування та оригінали митних
декларацій. У разі якщо митне
оформлення товарів, вивезених за межі
митної території України,
здійснювалося з використанням
електронної митної декларації, така
електронна митна декларація надається
контролюючим органом за місцем митного
оформлення контролюючому органу за
місцем обліку такого платника податків
в порядку, затвердженому центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, в
електронній формі з дотриманням умови
щодо реєстрації електронного підпису
відповідно до закону.

Пунктом 200.10 Податкового кодексу
України передбачено, що протягом 30
календарних днів, що настають за
граничним терміном отримання
податкової декларації, контролюючий
орган проводить камеральну перевірку
заявлених у ній даних.

Таким чином, із системного аналізу
вищенаведених законодавчих припиписів
вбачається, що передбачений п.200.10 ст.200
Податкового кодексу України 30 денний
строк для проведення камеральної
перевірки застосовується лише до
податкової декларації з податку на
додану вартість у разі подання, разом з
декларацією, заяви про повернення суми
бюджетного відшкодування, натомість
даний випадок жодним чином не
стосується спірних правовідносин,
оскільки ТОВ «Автотехцентр» не
надавало разом з декларацією заяви про
повернення бюджетного відшкодування,
та предметом камеральної електронної
перевірки були показники податкової
декларації з податку на додану
вартість за липень 2013рік.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного,
суд дійшов висновку, що дії Державної
податкової інспекції у м.Іллічівську
Головного управління Міндоходів в
Одеській області щодо проведення
камеральної електронної перевірки
даних ТОВ «Автотехцентр»,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість за липень
2013р., за результатами якої складено Акт
№11/15-03-22-03/30851352 від 20.09.2013р., є
правомірними та такими, що вчинені на
підставі положень чинного податкового
законодавства України.

Також, судом встановлено, що позивачем -
ТОВ «Автотехцентр» до складу
податкового кредиту за період липень
2013р. по постачальниках товарів (робіт,
послуг) - ТОВ «Веста Сервіс», та ТОВ
«Інтерія ЛТД» включено суму ПДВ у
загальному розмірі 39962,78грн., про що
свідчать наявні у матеріалах справи
Розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів, котрі є додатком до
податкової декларації з податку на
додану вартість за липень 2013р.

При цьому, судом з'ясовано, що
вищеозначена сума податку на додану
вартість, у розмірі 39962,78грн., до складу
податкового кредиту за період липень
2013р., ТОВ «Автотехцентр» включено на
підставі, виписаних контрагентами
позивача - ТОВ «Веста Сервіс» та ТОВ
«Інтерія ЛТД» податкових накладних,
зокрема: від 19.12.2012р. №1535 на загальну
суму 60720,00грн., у т.ч. ПДВ у сумі 10120,00грн.,
від 11.12.2012р. №826 на загальну суму
60720,00грн., у т.ч. ПДВ у сумі 10120,00грн., від
14.12.2012р. №1133 на загальну суму 30360,00грн., у
т.ч. ПДВ у сумі 5060,00грн., від 25.12.2012р. №2131
на загальну суму 39920,00грн., у т.ч. ПДВ у
сумі 6653,00грн., та від 27.12.2012р. №2616 на
загальну суму 118336,70грн., у т.ч. ПДВ у сумі
19722,78грн.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг (у разі здійснення
контрольованих операцій - не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Зокрема, як встановлено судом та
вбачається із наданого податковим
органом та наявного у матеріалах
справи Акта ДПІ у м.Іллічівську
Одеської області ДПС від 17.06.2013р.
№1448/22-0302/01/30851352 «Про результати
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Автотехцентр» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2010р. по 31.12.2012р., валютного
та іншого законодавства за період з
01.01.2010р. по 31.12.2012р.», в ході перевірки
фахівцями контролюючого органу
встановлено, що ТОВ «Автотехцентр», у
порушення п.44.1 ст.44, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, на
підставі отриманих від ТОВ «Веста
Сервіс» та ТОВ «Інтерія ЛТД»
податкових накладних на загальну суму
39962,78грн., безпідставно сформовано
податковий кредит у т.ч. за грудень
2012р., у зв'язку з чим означену суму ПДВ
виключено зі складу податкового
кредиту.

При цьому, в ході судового розгляду
справи по суті на відповідне питання
суду повноважний представник позивача
зазначив, що ані висновки
вищевказаного Акта ДПІ у м.Іллічівську
Одеської області ДПС від 17.06.2013р.
№1448/22-0302/01/30851352, ані прийняте за його
наслідками податкове
повідомлення-рішення щодо
донарахування відповідної суми
податку на додану вартість, позивачем -
ТОВ «Автотехцентр» у законодавчо
визначеному порядку оскаржено не було.

Зокрема, у Акті від 17.06.2013р.
№1448/22-0302/01/30851352 «Про результати
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Автотехцентр» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2010р. по 31.12.2012р., валютного
та іншого законодавства за період з
01.01.2010р. по 31.12.2012р.», ДПІ у м.Іллічівську
Одеської області ДПС встановлено
неправомірність віднесення до
податкового кредиту грудня 2012р. сум ПДВ
по фінансово-господарських операціях
із ТОВ «Веста Сервіс», та ТОВ «Інтерія
ЛТД» збільшуючи, при цьому, значення
податку на додану вартість за
перевіряємий період, у зв'язку з чим у
подальшому позивач був позбавлений
права на повторне включення вказаних
сум ПДВ за податковими накладними,
виписаними ТОВ «Веста Сервіс», та ТОВ
«Інтерія ЛТД» до складу податкового
кредиту, оскільки платник податку не
має права повторно відображати
податкову накладну у реєстрі виданих
та отриманих податкових накладних та
враховувати у складі податкового
кредиту в податковій декларації з
податку на додану вартість після того
як ці суми ПДВ було виключено зі складу
податкового кредиту за податковими
накладними, оформленими з порушенням
законодавчо встановлених вимог.

Крім того, як встановлено судом та
зазначено у Акті ДПІ у м.Іллічівську ГУ
Міндоходів в Одеській області
№11/15-03-22-03/30851352 від 20.09.2013р. «Про
результати камеральної електронної
перевірки даних, задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість», ТОВ «Автотехцентр»
до складу податкового кредиту за
липень 2013р. включено 5 податкових
накладних з датою складення понад
365днів, у зв'язку з чим встановлено
порушення вимог п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України.

Зокрема, судом встановлено, що ТОВ
«Автотехцентр» до складу податкового
кредиту липня 2013р. по постачальниках
товарів (робіт, послуг) - ПП
«Танграм-СВ», ПП «Вірінея 2007», ПП
«Автоком-Кабріо», ТОВ «П'ятий елемент
777», включено суму ПДВ у загальному
розмірі 43059,00грн., про що свідчать
наявні у матеріалах справи Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів, котрі є
додатком до податкової декларації з
податку на додану вартість за липень
2013р.

При цьому, судом з'ясовано, сума податку
на додану вартість, у загальному
розмірі 43059,00грн., до складу податкового
кредиту липня 2013р., ТОВ «Автотехцентр»
включено на підставі виписаних
контрагентами позивача податковими
накладними, зокрема, від 03.09.2010р. №21030903
на загальну суму 4080,00грн., у т.ч. ПДВ у
сумі 680,00грн., від 16.02.2011р. №111 на
загальну суму 9216,20грн., у т.ч. ПДВ у сумі
1536,00грн., від 23.07.2010р. №78230706 на загальну
суму 9360,00грн., у т.ч. ПДВ у сумі 1560,00грн.,
від 23.07.2010р. №78230707 на загальну суму
8268,00грн., у т.ч. ПДВ у сумі 1378,00грн., від
28.02.2011р. №33 на загальну суму 227430,00грн., у
т.ч. ПДВ у сумі 37905,00грн.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України у разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Таким чином, із системного аналізу
вищенаведених законодавчих приписів
вбачається, що платник податків має
право включити до податкового кредиту
поточного податкового кредиту також
суми ПДВ за податковими накладними, які
виписані у попередніх періодах, якщо
такі податкові накладні були отримані
платником податків із запізненням.

Водночас, судом встановлено, що позивач
- ТОВ «Автотехцентр» до складу
податкового кредиту липня 2013р.
включено суму ПДВ за податковими
накладними, з порушенням передбаченого
п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України
365 денного строку.

До того ж, у судовому засіданні 19.03.2014р.
на відповідне питання суду повноважний
представник позивача зазначив, що
законодавчо передбачений 365-денний
строк при включенні у звітному періоді
до складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість на підставі
отриманих від контрагентів - ПП
«Танграм-СВ», ПП «Вірінея 2007», ПП
«Автоком-Кабріо», ТОВ «П'ятий елемент
777», податкових накладних, ТОВ
«Автотехцентр» не був дотриманий.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, судом встановлено, що
ТОВ «Автотехцентр» до складу
податкового кредиту віднесено суму ПДВ
у розмірі 43059грн., з порушенням,
передбаченого п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, 365 денного строку.

Відтак, беручи до уваги наведене, суд
дійшов висновку щодо правомірності та
ґрунтовності винесення Державною
податковою інспекцією у м.Іллічівську
Головного управління Міндоходів в
Одеській області оскаржуваних
позивачем - ТОВ «Автотехцентр»
податкових повідомлень-рішень від
08.10.2013р. № щодо збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість у загальному розмірі
124533,00грн., від 06.12.2013р. № щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість у
загальному розмірі 17570,00грн.

Вищевикладене спростовує твердження
позивача, наведені у позовній заяві та
викладені усно повноважним
представником у судових засіданнях в
ході судового розгляду справи по суті.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України,
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відтак, беручи до уваги наведене та
оцінюючи надані сторонами по справі
письмові докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотехцентр» до
Державної податкової інспекції у
м.Іллічівську Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправними дій щодо
проведення камеральної електронної
перевірки даних, задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість за липень 2013р.,
оформленої Актом №11/15-03-22-03/30851352 від
20.09.2013р., визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 08.10.2013р. №
щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі
124533,00грн., від 06.12.2013р. № щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість у
загальному розмірі 17570,00грн., не
обґрунтовані, документально не
підтверджені, не ґрунтуються на
положеннях чинного податкового
законодавства, отже задоволенню не
підлягають.

У зв'язку з тим, що у задоволенні
позовних вимог відмовлено повністю,
витрати по сплаті судового збору у
сумі 357грн. 29коп. покладаються на
позивача, відповідно до положень ст.94
КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотехцентр» до
Державної податкової інспекції у
м.Іллічівську Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправними дій щодо
проведення камеральної електронної
перевірки даних, задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість за липень 2013р.,
оформленої Актом №11/15-03-22-03/30851352 від
20.09.2013р., визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 08.10.2013р. №
щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі
124533,00грн., від 06.12.2013р. № щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість у
загальному розмірі 17570,00грн., відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому приписами ст.254
КАС України.

Повний текст постанови складено та
підписано судом 07 квітня 2014 року.

Суддя
Харченко Ю.В.