Справа № 826/4802/13-а
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2014 р. м. Київ
К/800/42960/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді за участю
секретаря представників сторін: від
позивача: від відповідача:Муравйов О. В.
Вербицька О. В. Маринчак Н. Є. Титенко М.
П. Мельник М. М.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві на постанову та
ухвалуОкружного адміністративного
суду міста Києва від 16.05.2013 року
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.08.2013 рокуу
справі№ 826/4802/13-аза позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю «Інлайн»до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва Державної
податкової службипроскасування
податкових повідомлень-рішень,-В С Т А Н
О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16.05.2013 року у справі № 826/4802/13-а,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13.08.2013 року, визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі м. Києва від 20.03.2013 року №
та № .

Не погоджуючись із судовими рішеннями
у справі, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, прийняти нову постанову про
відмову в задоволенні позову. Свої
вимоги заявник обґрунтовує порушенням
судами норм матеріального права,
зокрема, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», пп. пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», пп. пп. 138.1.1, 138.8.1п. 138.1, п. 138.2,
ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. п. 198.3, 198.6 ст.
198, п. п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з вимогами та доводами
заявника не погоджується, просить
залишити в силі судові рішення у
справі.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної відповідачем позапланової
виїзної документальної перевірки ТОВ
«Інлайн» в частині дотримання вимог
податкового та іншого законодавства з
податку на додану вартість, а саме: щодо
підтвердження відомостей по
взаємовідносинам з платником податків
ТОВ «ВСК Геос», ПП
«Дніпрорембуд-сервіс» та ТОВ «БКК
«Інтермарр» за період з 01.08.2010 року по
31.08.2010 року та з 01.10.2010 року по 30.06.2011
року, складено акт від 14.02.2013 року №
13/26-51-22-40/30722199, яким зафіксовано
порушення позивачем пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємства», пп. 138.1.1 п. 138.1.
п. 138.2, пп. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1
ст. 139 Податкового кодексу України які
призвели до заниження податку на
прибуток всього на суму 2 836 524,00 грн.; пп.
пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», п. п.198.3, 198.6
ст. 198, п. п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України які призвели до
заниження податку на додану вартість в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 2 353 045,00 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 20.03.2013 року №
за платежем «податок на прибуток
приватних підприємств» на загальну
суму 2 978 598,75 грн. (за основним платежем 2
836 524,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями 142 074,75 грн.) та № від
20.03.2013 року за платежем «податок на
додану вартість по вітчизняних
товарах» на загальну суму 2 466 705,00грн.
(за основним платежем 2 353 045, 00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 113
660,00 грн.).

ТОВ «Інлайн» в перевіряємий період
мало господарські відносини з ТОВ «ВСК
Геос», ПП «Дніпрорембуд-сервіс» та ТОВ
«БКК «Інтермарр».

Позивачем на запит відповідача від
29.02.2012 року № 3531/10/23-206 листом № 46 від
12.03.2012 року надано відповідь та копії
документів стосовно
фінансово-господарської діяльності з
ПП «Дніпрорембуд-сервіс».

Згідно із п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» - валові витрати
виробництва та обігу - це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності. До складу валових витрат
підприємства включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7
цієї статті.

Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення податкового обліку
та нарахування податку.

Згідно із пп. 7.4.1 п. 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
сплачених (нарахованих) платником
податку у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт і послуг),
вартість яких відноситься до складу
витрат виробництва (обігу). Право на
нарахування податкового кредит
виникає незалежно від того, чи такі
товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з пп. 7.2.6
Закону). У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами (пп. 7.4.5 п. 7.4
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість»).

У відповідності до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» - датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Аналогічні положення закріплені і в
статтях 198, 138-139 Податкового кодексу
України України.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що реальність
господарських операцій позивача та ПП
«Дніпрорембуд-сервіс» підтверджується
відповідними первинними документами,
наявним в матеріалах справи.

Що стосуються відносин ТОВ «Інлайн» з
ТОВ «ВСК Геос» та ТОВ «БКК «Інтермарр»,
слід зазначити наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що документи, які стали
підставою обліку операцій між
позивачем та ТОВ «ВСК Геос», вилучені у
позивача органами МВС України в
результаті виїмки, що підтверджується
протоколом виїмки від 02.08.2011 року та
додатком до протоколу виїмки.
Документи, які стали підставою
податкового обліку операцій між
позивачем та ТОВ «БКК «Інтермарр» були
вилучені у позивача податковою
міліцією ДПІ у Подільському районі м.
Києва в результаті виїмки, що
підтверджується протоколом виїмки від
23.03.2012 року та додатком до протоколу
виїмки.

Відповідно до п. 85.9 ст. 85 Податкового
кодексу України у разі коли до початку
або під час проведення перевірки
оригінали первинних документів,
облікових та інших регістрів,
фінансової та статистичної звітності,
інших документів з питань обчислення і
сплати податків та зборів, а також
виконання вимог іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, були
вилучені правоохоронними та іншими
органами, зазначені органи зобов'язані
надати для проведення перевірки
контролюючому органу копії зазначених
документів або забезпечити доступ до
перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та
підписами посадових (службових) осіб
правоохоронних та інших органів, якими
було здійснено вилучення оригіналів
документів, або яким було забезпечено
доступ до перевірки вилучених
документів, повинні бути надані
протягом трьох робочих днів з дня
отримання письмового запиту
контролюючого органу.

У разі якщо документи, зазначені в
абзаці першому цього пункту, було
вилучено правоохоронними та іншими
органами, терміни проведення такої
перевірки, у тому числі розпочатої,
переносяться до дати отримання
вказаних копій документів або
забезпечення доступу до них.

Не зважаючи на те, що про виїмку
документів відносно вказаних
контрагентів, відповідача було
повідомлено під час перевірки, а також
у запереченнях на акт перевірки,
податковим органом не виконано
вищевказані положення та проведено
перевірку без дослідження відповідних
первинних документів.

У справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють,
серед іншого, чи вчинені вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з судами першої та
апеляційної інстанцій про
помилковість висновку відповідача про
завищення валових витрат та
податкового кредиту по зазначеним в
акті операціям.

Оскільки в порушення ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідачем не доведено наявності
підстав для прийняття оскаржуваних
повідомлень-рішень, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують, а зводяться до
переоцінки обставин, встановлених
судом апеляційної інстанції, що у
відповідності до ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
не віднесено до повноважень суду
касаційної інстанції.

За таких обставин касаційні скарги не
підлягає задоволенню .

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16.05.2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.08.2013 рок у
справі № 826/4802/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
О. В. Вербицька

Н. Є. Маринчак