Справа № 753/4574/14-а
Суддя: Лужецька О. Р.
Дата ухвалення: 2014-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4574/14-а
провадження №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2014 р. суддя Дарницького
районного суду м. Києва Лужецька О.Р.,
розглянувши у скороченому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до УПСЗН Дарницької районної в
м. Києві державної адміністрації,
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2014 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
УПСЗН Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії. В
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що він є ліквідатором аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії та має
ІІ групу інвалідності пов'язану з
ліквідацією аварії на Чорнобильській
АЕС. Зазначив, що відповідно до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ
особам, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
передбачено компенсацію за шкоду
заподіяну здоров'ю. Зокрема, інвалідам
ІІ групи виплачується одноразова
компенсація в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат та щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати. Проте такі кошти йому
нараховані та виплачені не були. Заявою
від 09.09.2013 року про надання довідок,
перерахунок компенсації, виплати
одноразової компенсації та щорічної
допомоги, позивач звернувся до
управління праці та соціального
захисту населення Дарницької районної
у м. Києві державної адміністрації, але
листом від 16.09.2013 року йому було
повідомлено, що нарахування щорічної
допомоги на оздоровлення проводиться
відповідно до постанови КМУ від 26.07.1996
року №836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Зазначено,
що ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПСЗН
Дарницької РДА в м. Києві з 01.01.2006 року і
довідку про нараховану щорічну
допомогу на оздоровлення можливо
надати за 2006-2013 роки. У зв'язку з тим, що
на момент настання інвалідності у 1999
році ОСОБА_2 був пенсіонером МВС
України , то стосовно надання
інформації про нараховану йому
одноразову компенсацію за шкоду
заподіяне здоров'ю необхідно
звернутися до пенсійного відділу ГУ
МВС України в м. Києві, де він, як
одержувач компенсаційних допомог,
перебував на обліку до 31.12.2005 року. У
зв'язку з вищезазначеним позивач
звернувся до суду і просить визнання
протиправною бездіяльність управління
праці та соціального захисту населення
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації та Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат по
призначенню і виплаті ОСОБА_2
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю та щорічної
допомоги на оздоровлення,
протиправними; зобов'язати УПСЗН
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації та Київський
міський центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат
здійснити йому нарахування
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 45
мінімальних заробітних плат та
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних
плат з 1996 року відповідно до ст..48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС
України скорочене провадження
застосовується у адміністративних
справах про оскарження фізичними
особами рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
обчислення, призначення, перерахунку,
здійснення, надання, одержання
пенсійних виплат.

Згідно п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя
розглядає справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне та
обґрунтоване судове рішення.

Так, суд може розглядати в порядку
скороченого провадження
адміністративні справи щодо вимог,
передбачених частиною першою цієї
статті, якщо такі вимоги не стосуються
прав, свобод, інтересів та обов'язків
третіх осіб (частина 2 статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Представник відповідача УПСЗН
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації надіслав до
суду свої письмові заперечення в яких
не визнав позовні вимоги та
заперечував проти їх задоволення,
зазначивши, що нарахування щорічної
допомоги на оздоровлення проводиться
відповідно до постанови КМУ від 26.07.1996
року №836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Зазначив,
що ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПСЗН
Дарницької РДА в м. Києві з 01.01.2006 року,
проте звернувся до суду лише зараз,
внаслідок чого ним було пропущено
строки позовної давності. Також
наголошує на тому, що уповноваженою
установою до компетенції якої входить
призначення соціальної допомоги,
проведення її перерахунку є Київський
міський центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат , а не
УПСЗН Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації.

Представник відповідача Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат жодних
заперечень проти адміністративного
позову у встановлений судом строк не
надіслав.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 46 Конституції України
пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
ліквідатором аварії на Чорнобильській
АЕС 1 категорії та має ІІ групу
інвалідності пов'язану з ліквідацією
аварії на Чорнобильській АЕС,
встановлену рішенням
медико-соціальної експертної комісії з
24.03.1999 року (а.с.10).

Відповідно до ст.. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28.02.1991 року особам, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, передбачено компенсацію за
шкоду, заподіяну здоров'ю. Зокрема,
інвалідам ІІ групи виплачується
одноразова компенсація в розмірі 45
мінімальних заробітних плат та щорічна
допомога на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

09.09.2013 року ОСОБА_2 звернувся до УПСЗН
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації з заявою про
надання довідок, перерахунок
компенсації, виплати одноразової
компенсації та щорічної допомоги,
позивач звернувся до управління праці
та соціального захисту населення
Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації (а.с.6).

Листом від 16.09.2013 року УПСЗН Дарницької
районної в м. Києві державної
адміністрації було повідомлено, що
нарахування щорічної допомоги на
оздоровлення проводиться відповідно
до постанови КМУ від 26.07.1996 року №836
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». ОСОБА_2 перебуває на
обліку в УПСЗН Дарницької РДА в м. Києві
з 01.01.2006 року і довідку про нараховану
щорічну допомогу на оздоровлення
можливо надати за 2006-2013 роки. У зв'язку з
тим, що на момент настання інвалідності
у 1999 році ОСОБА_2 був пенсіонером МВС
України , то стосовно надання
інформації про нараховану йому
одноразову компенсацію за шкоду
заподіяне здоров'ю необхідно
звернутися до пенсійного відділу ГУ
МВС України в м. Києві, де він, як
одержувач компенсаційних допомог,
перебував на обліку до 31.12.2005 року. (а.с.
7).

Відповідно до довідки УПСЗН Дарницької
районної в м. Києві державної
адміністрації ОСОБА_2 відповідно до ст..
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року нарахована
щорічна допомога на оздоровлення в
наступних розмірах: за 2006 рік - 120 грн.,
за 2007 рік - 120 грн., за 2008 рік - 120 грн., за
2009 рік - 120 грн., за 2010 рік - 120 грн., за 2011
рік - 120 грн., за 2012 рік - 120 грн., за 2013 рік -
120 грн. (а.с.8).

Крім того, відповідно до п.п. 3.3. п.3
Положення про Київський міський центр
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплатголовним завданням
Центру є здійснення контролю за
правильністю призначення,
перерахунку, нарахування і виплати
всіх видів соціальної допомоги, інших
грошових виплат.

Законами України «Про державний бюджет
України» встановлюються розміри
мінімальної заробітної плати за
відповідними періодами, а тому
відповідно до ч.7 Закону розмір
мінімальної заробітної плати має
визначатися на момент виплати.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів
України від 12.07.2005 року № 562 учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС інвалідам II групи
встановлено розмір щорічної допомоги
на оздоровлення - 120 гривень, що
суперечить вимогам ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»та значно
звужує права позивача на отримання
соціальних виплат у розмірах,
визначених законом.

Ст. 67 Закону було встановлено, що
конкретні розміри доплат мають лише
підвищуватися КМУ відповідно до зміни
індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати. Проте,
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» КМУ не був уповноважений
на свій розсуд змінювати, в т.ч.
зменшувати конкретні розміри
компенсацій і допомоги, встановлені
цим законом, зокрема, на оздоровлення.

У жовтні 2006 року Верховна Рада України
прийняла Закон «Про внесення змін до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи ». В ст. 71 цього Закону
зазначено, що «... дія положення цього
Законуне може призупинятися іншими
законами, крім законів про внесення
змін до цього Закону ».

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади й органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією і
законами України. Виплата коштів у
розмірі, який значно менший, ніж той, що
встановлений ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи », є неправомірним.

Кількома Рішеннями Конституційного
Суду України ( від 06.07.1999 року № 8 - рп 99,
від 20.03.2002 року № 5 - рп 02, від 17.03.2004 року
№ 20 - рп 04, та від 11.11.2005 року № 8 - рп 08. )
дії ( постанови ) Кабінету Міністрів
України в частині звуження прав
громадян стосовно компенсаційних
виплат, передбачених Законом України «
Про статус та соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи », визнано
незаконними та неконституційними.

П. 9 Оглядового листа Вищого
Адміністративного Суду України від
14.08.2008 року № 1406 100 13 08, де зазначено, що
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій та соціальних виплат
учасникам ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС застосуванню підлягає Закон
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи »,
а не постанова КМУ «Про підвищення
розміру пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету »,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України від 28.12.2007 року «Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» у ст..48 вказаного вище
Закону внесено зміни, а саме: щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
в порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України. Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року №10-рп/2008 року ці зміни визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Відповідно до ст.. 152 Конституції
України Закони інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

За наявності декількох законів,
норми яких по-різному регулюють
конкретну сферу суспільних відносин,
під час вирішення спорів у цих
відносинах, суди повинні застосовувати
положення закону з урахуванням дії
закону в часі за принципом пріоритету
тієї норми, яка прийнята пізніше.

Таким чином застосуванню при
нарахуванні заборгованості з виплат
одноразової компенсації за шкоду
здоров'ю та щорічної допомоги
застосуванню підлягає ст.. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
, а не постанова Кабінету Міністрів
України, виходячи з принципу
пріоритету закону.

Конституція України у статті 92
визначила сфери, зокрема бюджетну, які
мають врегульовуватися виключно
законом. Закон про Держбюджет є
основним фінансовим документом
держави. Через своє спеціальне
призначення цей закон не повинен
регулювати відносини в інших сферах
суспільного життя.

Конституція України не надає
закону про Держбюджет вищої юридичної
сили стосовно інших законів. З цього
слідує, що обмеження в розмірі щорічної
грошової суми на оздоровлення,
належних до виплат категорії осіб, до
яких відноситься позивач, в розмірах,
встановлених постановою КМУ, є
порушенням прав позивача, гарантованих
Конституцією України та ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Такої ж точки зору притримується в
своїй практиці і Верховний Суд України
в своїй практиці, а саме: щодо розмірів
нарахування щорічної допомоги на
оздоровлення в порядку, визначеному
саме Законом України ««Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не будь-якими іншими
нормативними актами.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2, як учасник ліквідації
наслідків аравії на ЧАЕС перебуває на
обліку УПСЗН Дарницької районної в м.
Києві державної адміністрації з 01.01.2006
року, а тому позовні вимоги позивача в
частині проведення відповідачами
перерахунків та стягнення відповідних
виплат до цієї дати задоволенню не
підлягають.

Згідно ст.17 ч.1 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини" суди України застосовують при
розгляді справ Конвенцію про захист
прав людини і основоположних свобод та
протоколи до неї і практику
Європейського Суду як джерело права.

Розглядаючи борги у сенсі поняття
"власності", яке міститься у ч.1 ст.1
Протоколу № 1 до Конвенції і яке не
обмежене лише власністю на фізичні
речі та не залежить від формальної
класифікації у національному
законодавстві, борги, що становлять
майно, можуть також розглядатися як
"майнові права" і, таким чином, як
власність.

Тому при розгляді справи "Кечко проти
України" (заява № 63134/00) Європейський
Суд з прав людини зауважив, що в межах
свободи дій держави визначати, які
надбавки виплачувати своїм робітникам
з державного бюджету, держава може
вводити, призупиняти чи закінчити
виплату таких надбавок, вносячи зміни в
законодавство. Однак, якщо чинне
правове положення передбачає виплату
певних надбавок і дотримано всі вимоги,
необхідні для цього, органи державної
влади не можуть свідомо відмовляти у
цих виплатах, доки відповідні
положення є чинними (п.23 рішення суду ).

Що стосується строку
позовної давності для звернення до
суду за захистом прав позивача, то про
порушення своїх прав позивач дізнався
в день отримання листа Управління
праці та соціального захисту населення
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації від 16.09.2013
року, а звернувся до суду за захистом
своїх порушених прав 06.03.2014 року

З набранням чинності Закону України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
підвідомчості справ, пов'язаних із
соціальними виплатами »від 18.02.2010 року
позивач вважав, що, у зв'язку з
підвідомчістю справ пов'язаних із
соціальними виплатами цивільному
судочинству, що передбачає трирічний
строк позовної давності, дає йому час
для прийняття рішення для звернення до
суду за захистом своїх прав.

В Інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
13.10.2010 року № 1425 / 11 / 13 / - 10 Головам
апеляційних адміністративних судів
зазначено, що звернення особи до 09.09.2010
року до місцевого загального суду з
позовною заявою в межах строку,
визначеного Цивільним процесуальним
кодексом України, яка не була
розглянута у зв'язку з ухваленням
Конституційним Судом України Рішення
від 09.09.2010 року № 19 - рп / 2010 ... є поважною
причиною пропуску строку звернення до
адміністративного суду.

Припущення, що звернення до
адміністративного суду можливе в межах
шестимісячного строку, незаконно
позбавляє права на стягнення виплат,
право на які вже існувало на день
ухвалення Конституційним Судом
України рішення та порушує приписи ст.
22 Конституції України та рішення
Конституційного Суду України від 09.09.2010
року, де зазначено: «відповідно до ч. З
ст. 22 Конституції України при
прийнятті нових законів або внесення
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод ». Проте, зміни до КАСУ і
ЦПК України звузили процесуальні
права позивача у справах, пов'язаних із
соціальними виплатами, обмеживши його
можливості в судовому захисті своїх
прав у спорах із суб'єктом владних
повноважень, що порушує ч. 3 ст. 22, ч. 1 ст.
55 Конституції України.

Разом з тим, вирішуючи питання про
зобов'язання нарахувати та виплатити
відповідні періодичні платежі
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, суд не має
права обмежувати орган, відповідальний
за здійснення їх нарахування і виплату,
певним часовим проміжком.

З огляду на наведене, відповідно до ст.
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу підлягає до
виплати одноразова компенсація в
розмірі 45 мінімальних заробітних плат
та щорічна допомога на оздоровлення
позивачу у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат з 2006 року.

Керуючись ст.. 152 Конституції
України, ст..ст. 9, 11, 159, 160-163 КАС України,
ст.. 48,67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» керуючись суд,-

ПОСТАНОВА:

Позов ОСОБА_2 до УПСЗН
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Дарницької районної
в м. Києві державної адміністрації та
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат ОСОБА_2 одноразової компенсації
в розмірі 45 мінімальних заробітних
плат та щорічної одноразової грошової
допомоги на оздоровлення у визначеному
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації провести
нарахування ОСОБА_2 одноразову
компенсацію в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат та щорічну допомогу на
оздоровлення в порядку ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 2006 року, виходячи з розміру п'яти
мінімальних заробітних плат ,
встановленого законом про державний
бюджет на відповідний рік .

Зобов'язати Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат виплатити ОСОБА_2 одноразову
компенсацію в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат та щорічну допомогу на
оздоровлення в порядку ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 2006 року, виходячи з розміру п'яти
мінімальних заробітних плат ,
встановленого законом про державний
бюджет на відповідний рік .

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Апеляційного адміністративного суду м.
Києва протягом 10 днів з дня отримання
копії постанови.

СУДДЯ
О.Р. ЛУЖЕЦЬКА