Справа № 810/506/14-а
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2014 року Справа № 810/506/14-а
Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Управління Пенсійного фонду
України у Баришівському районі
Київської областідо про
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Поділля»
стягнення заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
ВСТАНОВИВ:Управління Пенсійного
фонду України у Баришівському районі
Київської області звернулось до суду з
позовом про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
Поділля» заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за списком № 2 у загальному розмірі 9824
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що згідно з даними особового
рахунку страхувальника у відповідача
утворився борг з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за списком №
2 за грудень 2013 року.
Посилаючись на частину другу
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV
та пункт 6 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за
№ 64/8663, позивач просить суд стягнути
суму заборгованості з відповідача.
Представник відповідача позов не
визнав, надав суду письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що до розрахунку фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини
другої Прикінцевих положень Закону
України № 1058-IV в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» статті 13 Закону України
№ 1788-XII, включено осіб, які повинні
отримувати пенсії відповідно до
пунктів «в» та «д» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 № 1788-XII, а отже виплата пенсій
вказаним особам повинна здійснюватись
за рахунок Державного бюджету України.
У судове засідання, призначене на 7
лютого 2014 року, з'явився представник
відповідача. Представник позивача в
судове засідання не з'явився, був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду справи.
Матеріали справи містять клопотання
представника позивача про розгляд
справи за його відсутності.
Відповідно до приписів частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Беручи до уваги ту обставину, що про
дату, час та місце судового розгляду
справи представник позивача
повідомлений належним чином, однак у
судове засідання не з`явився, зважаючи
на відсутність підстав для відкладення
судового розгляду, передбачених
статтею 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, враховуючи, що для
розгляду і вирішення даної справи
відсутня потреба у заслуховуванні
свідків чи експертів, судом прийнято
рішення про розгляд справи в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, враховуючи принципи рівності
сторін, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» від
26.06.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон України №
400/97-ВР), платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
Поділля» (ідентифікаційний код 00849936,
місцезнаходження: 07561, Київська
область, Баришівський район, с. Поділля)
зареєстроване як юридична особа 03.03.2000
(копія свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи серії А00 №
532738 (а.с. 5).

Як платник страхових внесків
відповідач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
Баришівському районі Київської
області за № 09.10-012, що підтверджується
відомостями, наведеними в картці
особового рахунку відповідача (а.с. 8).

Таким чином, відповідач є платником
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування у розумінні Закону України
№ 400/97-ВР.

Згідно з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону України № 400/97-ВР, для
платників збору, визначених пунктами 1
та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які
є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №
1788-XII (надалі - Закон України
№ 1788-XII) до досягнення працівниками
пенсійного віку, передбаченого статтею
26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі -
Закон України № 1058-IV).

Приписами частини другої Прикінцевих
положень Закону України № 1058-IV
встановлено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці за списком № 1 та
на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону
України № 1058-IV в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України №
1788-XII.

У цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 Закону
України № 1058-IV. При цьому, зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності цим Законом.

Отже, із набранням чинності з 1 січня 2004
року Законом України № 1058-IV порядок
компенсації фактичних витрат
Пенсійного фонду України на виплату і
доставку пенсій не змінився.

До набрання чинності Законом України №
1058-IV обов`язок щодо відшкодування
пенсій, призначених на пільгових
умовах відповідно до пунктів «б»-«з»
статті 13 Закону України № 1788-XII було
передбачено Законом України № 400/97-ВР.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 статті 4
Закону України № 400/97-ВР, для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону встановлюються ставки
збору у розмірі 100 відсотків від об'єкта
оподаткування, визначеного абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 цього
Закону.

Згідно зі статтею 1 Закону України №
1058-IV, страхові внески - це кошти
відрахувань на соціальне страхування,
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування та страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені (які підлягають
сплаті) згідно із законодавством, що
діяло раніше; надходження від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, що
спрямовуються на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Тобто, у розумінні Закону України № 1058 -
IV, грошові кошти, які сплачуються
суб'єктами господарювання на
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» статті 13 Закону України
№ 1788-XII, є страховими внесками.

Порядок відшкодування витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах, визначається
розділом 6 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 № 21-1 (надалі - Інструкція).

Пунктом 6.4 розділу 6 Інструкції
встановлено, що розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини другої
Прикінцевих положень Закону України №
1058-IV (згідно з додатками 6 та 7), які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

У разі призначення пенсій на пільгових
умовах особам, які мають необхідний
стаж роботи не за місцем призначення
цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за
місцем призначення пенсії надсилає
повідомлення згідно з додатками,
зазначеними у пункті 6.4 цієї
Інструкції для зазначених підприємств,
у двох примірниках через орган
Пенсійного фонду за місцезнаходженням
цього підприємства. Відшкодування сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, у таких випадках
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації (пункт 6.9 розділу 6
Інструкції).

Згідно з пунктом 6.8 розділу 6
Інструкції, підприємства щомісяця до
25-го числа вносять до Пенсійного фонду
зазначену в повідомленні місячну суму
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

Таким чином, розрахунок фактичних
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій за відповідний період є
підставою для відшкодування
підприємством фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
понесених територіальним органом
Пенсійного фонду України.

Як свідчать наявні матеріали справи, а
саме: розрахунок фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини
другої Прикінцевих положень Закону
України № 1058-IV в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» статті 13 Закону України № 1788-XII,
розмір фактичних витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пенсій громадянам: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, що підлягає
відшкодуванню відповідачем за
вказаний вище період, становить 9824 грн.
61 коп.

З матеріалів справи вбачається, що
територіальним органом Пенсійного
фонду України вручено відповідачу
розрахунок фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій
пенсіонерам відповідача, в якому
зазначено виплачені суми пенсій разом
з витратами на їх доставку, що
підтверджується копією повідомлення
про вручення рекомендованого
поштового відправлення (а.с. 9).

На підставі викладеного, судом
встановлено, що у відповідача
утворилась та наявна заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
списком № 2, у вказаному вище розмірі.

Склад витрат та факт їх понесення
Управлінням Пенсійного фонду України у
Баришівському районі Київської
області підтверджується доказами,
наявними у матеріалах справи, зокрема,
відомостями картки особового рахунку
по відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за списком № 2 (а.с. 8) та розрахунком
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій (а.с. 7).

На час розгляду справи та винесення
рішення по суті заявлених позовних
вимог доказів про сплату зазначеної
суми відповідачем суду надано не було.

Згідно з частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною першою статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу, зокрема, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, у яких обов'язок
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Жодних доказів щодо неправомірності
визначення розміру та складу фактичних
витрат позивача на виплату та доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах за списком № 2,
необґрунтованості їх нарахування, а
також доказів щодо погашення наявної у
відповідача заборгованості у розмірі
9824 грн. 61 коп., Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Поділля»
суду надано не було.

Посилання представника відповідача в
письмових запереченнях проти позову на
приписи абзацу 4 підпункту 1 частини
другої Прикінцевих положень Закону
України № 1058-IV не
приймаються судом до уваги, оскільки
вказана норма стосується фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, в той час
як предметом розгляду даної
адміністративної справи є стягнення
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за списком №
2.

Крім того, доводи представника
відповідача стосовно того, що витрати
на виплату та доставку пільгових
пенсій, відшкодування яких вимагає
здійснити позивач, призначені з
порушенням норм чинного законодавства,
оскільки до розрахунку фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини
другої Прикінцевих положень Закону
України № 1058-IV в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» статті 13 Закону України № 1788-XII,
включено осіб, які повинні отримувати
пенсії відповідно до пунктів «в» та «д»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 №
1788-XII, не приймаються судом до уваги з
огляду на те, що предметом спору у даній
справі є стягнення заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій, а
не правомірність їх призначення.

Слід також зазначити, що доказів
оскарження відповідачем відповідних
рішень про призначення пільгових
пенсій або дій чи бездіяльності з їх
виплати представником відповідача
суду надано не було.

При цьому суд звертає увагу
відповідача на те, що він не
позбавлений права в порядку,
передбаченому чинним законодавством,
звернутись до суду з позовом про
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності територіального органу
Пенсійного фонду України, якщо вважає,
що його права та інтереси порушені.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 04.07.2013 у справі № К/9991/85737/11.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, беручи до уваги ту обставину, що
суму заборгованості до Управління
Пенсійного фонду України у
Баришівському районі Київської
області у розмірі 9824 грн. 61 коп.
відповідач у встановлені
законодавством строки не сплатив,
наявність у нього вказаної
заборгованості підтверджується
доказами, що містяться у матеріалах
справи; доказів погашення відповідачем
зазначеної заборгованості на день
винесення рішення не надано, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 51, 69, 70, 71, 128, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Поділля»
на користь Управління Пенсійного фонду
України у Баришівському районі
Київської області заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій у
сумі 9824 (дев'ять тисяч вісімсот
двадцять чотири) грн. 61 коп.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Харченко С.В.