Справа № 810/963/14
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року 810/963/14

Колегія суддів Київського окружного
адміністративного суду у складі
головуючого судді Терлецька О.О.,
суддів: Головенко О.Д. та Щавінський
В.Р., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Міністерства
доходів і зборів України та
Васильківської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про зобов'язання вчинити певні
дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до Міністерства
доходів і зборів України та
Васильківської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про зобов'язання вчинити
певні дії.

Предмет позову складають
правовідносини між стронами з приводу
порядку обліку органами податкової
служби особи позивача як платника
податків та обов?язкових платежів. В
якості позовних вимог позивач просив
суд про наступне:

- зобов?язати Міністерство доходів та
зборів України (далі - відповідач-1)
здійснювати в подальшому облік ОСОБА_1
(далі - позивач), як платника податків та
інших обов?язкових платежів за раніше
встановленою формою обліку (за
прізвищем, іменем та по-батькові, за
місцем проживання, роком народження);

- зобов?язати відповідача-1 знищити
облікову картку з особистими даними
позивача та інформацію про нього, що
була внесена до Державного реєстру
платників податків;

- зобов?язати Васильківську об?єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Київській області (далі - відповідач-2)
вести облік позивача як платника
податків та інших обов?язкових
платежів за раніше встановленою формою
обліку (за прізвищем, іменем та
по-батькові, за місцем проживання,
роком народження);

- зобов?язати відповідача-2 зробити у
паспорті позивача на сторінції 7 або 8,
або 9 запис про наявність права
здійснювати будь-які платежі без
цифрового кодифікатора та завірити
підпис відповідальної особи круглою
гербовою печаткою;

- зобов?язати відповідача-2 виключити з
інформаційного фонду Державного
реєстру загальні відомості про
позивача;

- зобов?язати відповідача-2 знищити
облікову картку позивача з особистими
даними, що була заповнена та на
підставі якої були внесені дані про
нього до Державного реєстру та
присвоєний йому ідентифікаційний
номер.

Свої позовні вимоги позивач
обгрунтовує тим, що порядок обліку
позивача як платника податків,
встановлений Податковим Кодексом
України, суперечить праву позивача на
збір, зберігання, використання і
росповсюдження конфіденційної
інформації про особу без її згоди,
визначеного ст.32 Конституції України
та є за своїм змістом звуженням прав
людини, що, в свою чергу, заборонено ст.22
Конституції України.

Відповідач-1 був належним чином
повідомлений про час та місце судових
засідань, однак в судове засідання,
призначене на 18.03.2014 не з?явився,
пояснень щодо заявленого позову суду
не надав. У зв?язку з зазначеним суд
щодо відповідача-1 застосовує норми ч.2
ст.71 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
та розглянув справу за відсутності
відповідача-1.

Відповідач-2 заперечив проти позову,
просив відмовити у задоволенні позову
в повній мірі. Обгрунтовуючи свої
заперечення, відповідач-2 посилався на
існуючий порядок ведення обліку
громадян як платників податків,
закріплений спеціальним законом -
Податковим кодексом та на неможливість
застосувати інший від існуючого
порядку, з огляду на вимоги статті 19
Конституції України.

В порядку дослідження обставин, які
складають предмет позову, суд
встановив наступне.

Відповідно до пояснень позивача, він
сповідує православну релігію та є
прихожанином Української Православної
Церкви. Слідуючи своїм віруванням
позивач вказує на те, що бажає
обліковуватись в органах податкової
служби не за номером облікової картки,
а за власним прізвищем, іменем,
по-батькові та за місцем проживання.

11.11.2013 позивач звернувся до
відповідача-1 з заявою, в якій просив не
вносити відомості щодо нього до
Державного реєстру фізичних
осіб-платників податків та - зберегти
за ним форму обліку платників податків
за прізвищем, іменем, по-батькові та
роком народження. З відповіді
відповідача-1 не слідує відповіді щодо
можливості чи неможливості задовлення
заяви, міститься лише вказівка на
діючий порядок ведення обліку фізичних
осіб - платників податків, які за своїми
релігійними переконаннями відмовились
від застосування ідентифікаційного
номера.

30.12.2013 позивач звернувся до
відповідача-2 з заявою, в якій просив
здійснювати облік його як платника
податків за раніше встановленими
формами обліку - без застосування
цифрового ідентифікатора, - тобто за
прізвищем, іменем, по-батькові та за
місцем проживання, а також - не вносити
відомості щодо нього до Державного
реєстру фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових
платежів та проставити в паспорті
відмітку про наявність права
здійснювати будь-які платежі без
номера облікової картки та завірити
підпис відповідальної особи гербовою
печаткою. Разом з заявою позивачем
було надіслано поштою повідомлення
фізичної особи, яка через свої
релігійні переконання відмовляється
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків за
формою №1 П (вх.№41/С від 8.01.2014),
встановленою дод.7 до Положенням про
реєстрацію фізичних осіб у Державному
реєстрі фізичних осіб - платників
податків, затвердженим Наказом
Міністерства фінансів України 06.11.2012 №
1147 (далі - Наказ №1147).

З відповіді відповідача-2 на
вищезазначені заяву та повідомлення
позивача слідує, що подання вважається
неподаним, оскільки було надіслано
поштою, а не подано позивачем особисто
чи через уповноваженого представника,
що в свою чергу унеможливило перевірку
відомостей щодо позивача і у зв?язку з
чим юридично значимі дії за заявою та
повідомленням позивача неможливі.

З вищезазначеного слідує, що предметом
дослідження в даній справі є
правомірність відмови відповідачів у
задоволенні заяв від 11.11.2013 та від 30.12.2013
та повідомлення за формою №1 П (вх.№41/С
від 8.01.2014).

Надаючи правову оцінку діяльності
відповідачів щодо вищезазначеної
відмови, суд виходить з наступного.

Зі статті 67 Конституції України слідує,
що кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. Разом з тим,
відповідно до ст. 35 Конституції
України, - кожен має право на свободу
світогляду і віросповідання. Це право
включає свободу сповідувати будь-яку
релігію або не сповідувати ніякої,
безперешкодно відправляти одноособово
чи колективно релігійні культи і
ритуальні обряди, вести релігійну
діяльність. Здійснення цього права
може бути обмежене законом лише в
інтересах охорони громадського
порядку, здоров'я і моральності
населення або захисту прав і свобод
інших людей.

Окрім того, відповідно до ст.294
Цивільного кодексу України від 16.01.2003
року № 435-IV, фізична особа має
право на ім'я. Ст.296 Цивільного кодексу
України передбачено також право
фізична особи на використання свого
імені у всіх сферах своєї діяльності.
Відповідно до ст.28 Цивільного кодексу
України, - фізична особа набуває прав та
обов'язків і здійснює їх під своїм
ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є
громадянином України, складається із
прізвища, власного імені та по
батькові, якщо інше не випливає із
закону або звичаю національної
меншини, до якої вона належить. Ім'я
фізичній особі надається відповідно до
закону.

Таким чином, з Цивільним кодексом
України з 16.03.2003 було встановлено
необмежене право особи на використання
для ідентифікації своєї особи
виключно прізвища, імені, по-батькові,
визначених в законному порядку.

Системний аналіз зазначених норм
приводить суд до висновку, що таке
право має бути забезпепечене і у
випадках ідентифікації особи органами
податкової служби при здійсненні
обліку особи, як платника податку.

Відповідно до ст. 22 Конституції
України, - при прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Натомість, на час виникнення спору між
сторонами та розгляду справи в суді,
відповідачі посилаються на порядок
обліку осіб як платників податку,
встановлений Податковим кодексом
України від 02.12.2010 та на Положення про
реєстрацію реєстрацію фізичних осіб у
Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків, затвердженим
наказом Міністерства доходів і зборів
України 10.12.2013 № 779 (далі - Наказ №779),
відповідно до яких для здійснення
ідентифікації особи як платника
податку та її обліку органами
податкової служби використовується
серія та номер паспорта.

Зважаючи на вимоги ст.22 Конституції
України, суд вважає, що норми
Податкового кодексу України та Наказу
№779, - є звуженням права позивача на
ім?я, визначеного ст. 294 Цивільного
кодексу України, а тому відмова
відповідачів у задоволенні заяв з
підстав невідповідності порядку
встановленому Податковим кодексом
України та Наказом №779 протиправна.

Щодо неприйняття відповідачем-2
повідомлення позивача за формою №1 П
(вх.№41/С від 8.01.2014) у зв?язку з тим, що
таке було подано не особисто, а поштою,
суд зазначає наступне. Чинне
законодавство не містить такого права
відповідача не приймати повідомлення
за формою №1 П тільки тому, що воно було
подано поштою. Натомість, з матеріалів
справи слідує, що відповідач-2 не виявив
недоліків змісту зазначеного
повідомлення.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України, - органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Зважаючи на зазначене відмова
відповідача-2 у задоволенні заяви та
прийнятті повідомлення за формою №1 П
(вх.№41/С від 8.01.2014) з підстав подання
останніх поштою, а не особисто -
протиправна.

Також суд зверає увагу на те, що
реалізація права на свободу
віросповідання у вигляді обліку
платників податків з врахуванням
релігійних переконань закріплена
Податковим кодексом України. Окрім
того, на день розгляду справи порядок
реєстрації фізичних осіб як платників
податків та зміст інформації, яка має
збиратись податковим органом щодо
осіб, які за своїми релігійними
переконання відмовляються від
застосування цифрового ідентифікатора
визначений Положенням про реєстрацію
фізичних осіб у Державному реєстрі
фізичних осіб - платників податків,
затвердженим наказом Міністерства
доходів і зборів України 10.12.2013 № 779
(далі - Наказ №779).

За умов права позивача на ім?я та його
вийняткове використання та права особи
на відмову від використання цифрового
ідентифікатора особи за релігійними
переконаннями, суд прийшов до висновку
про правомірність позову та про
задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Зобов"язати Міністерство доходів та
зборів України здійснювати в
подальшому облік ОСОБА_1, як платника
податків та інших обов"язкових
платежів за прізвищем, іменем та
по-батькові, за місцем проживання,
роком народження.

3. Зобов"язати Міністерство доходів та
зборів України знищити облікову картку
з особистими даними ОСОБА_1 та
інформацію про нього, що була внесена
до Державного реєстру платників
податків.

4. Зобов"язати Васильківську об"єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Київській області вести облік ОСОБА_1
як платника податків та інших
обов"язкових платежів за прізвищем,
іменем та по-батькові, за місцем
проживання, роком народження.

5. Зобов"язати Васильківську об"єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Київській області зробити у паспорті
ОСОБА_1 на сторінції 7 або 8, або 9 запис
про наявність права здійснювати
будь-які платежі без цифрового
кодифікатора та завірити підпис
відповідальної особи круглою гербовою
печаткою.

6.Зобов"язати Васильківську об"єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Київській області виключити з
інформаційного фонду Державного
реєстру загальні відомості про ОСОБА_1.

7. Зобов"язати Васильківську об"єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Київській області знищити облікову
картку ОСОБА_1 з особистими даними, що
була заповнена та на підставі якої були
внесені дані про нього до Державного
реєстру та присвоєний йому
ідентифікаційний номер.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
Терлецька О.О.

Судді:
Головенко О.Д.

Щавінський В.Р.