Справа № 2а-1824/11/0308
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 р.
Справа № 107857/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів -
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Луцьку Волинської області
на постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 09 березня
2011 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області про зобов'язання
нарахувати щомісячну державну
соціальну допомогу «Дітям війни»,-

В С Т А Н О В И В :

21.01.2011 року ОСОБА_1 звернулась в суд з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Луцьку Волинської області про
стягнення недоплаченої щомісячної
державної допомоги «Дітям війни» за
період з 2010 року по 2011 рік включно та
зобов'язати відповідача виплатити
недоплачену надбавку до пенсії як
дитині війни за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року
згідно постанови Волинського
окружного адміністративного суду.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 09 березня
2011 року заявлений позов задоволено
частково. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області нарахувати і
виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячне
підвищення до пенсії як дитині війни в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
на підставі положень ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 22.07.2010 року по 21.01.2011
року, та зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області виплатити
підвищення пенсії як дитині війни за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по 31.12.2008, з урахуванням
виплачених сум.

Не погодившись із винесеним рішенням,
його оскаржило Управління Пенсійного
фонду України в м. Луцьку Волинської
області, яке покликаючись на порушення
судом норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції і винести нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Згідно із ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Безспірно встановлено, що позивач є
дитиною війни та відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин та вирішення даного
публічно-правового спору судом, мав
право на отримання підвищення
виплачуваної йому Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області пенсії за віком.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівнянні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтею 6 зазначеного Закону.

У відповідності до ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.
Положення ч.3 ст.28 цього Закону, на думку
колегії суддів не є перешкодою для
застосування величини мінімального
розміру пенсії за віком до обрахування
інших пенсій чи доплат пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого крім передбаченого ч.1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» до внесення в нього
змін не передбачено будь-яких обмежень
щодо виплати надбавки, передбаченої
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни».

Крім цього, постановою Волинського
окружного адміністративного
відповідача зобов'язано відповідача
провести нарахування позивачу з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по
31.12.2008 року. Але виконавче провадження у
даній справі було виконане, оскільки
суд в постанові зазначив лиш провести
нарахування, а не виплатити підвищення
до пенсії. Цим самим були порушенні
права позивача щодо виплати йому
нарахованих коштів.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати підвищення
до пенсії як дитині війни за період з
22.07.2010 року по 21.01.2011 року та
зобов'язання виплати позивачу
підвищення до пенсії за період з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по
31.12.2008 року.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивача
здійснює Пенсійний фонд України в
особі Управління Пенсійного фонду
України в м. Луцьку Волинської області,
відповідний обов'язок слід покласти на
відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги в
цілому суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. 160, ст. 195, 197, 198, ст. 200, ст.
205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області - залишити без
задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 09 березня
2011 року у справі №2а-1824/11/0308 - без змін.

Ухвала апеляційного
адміністративного суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін