Справа № 755/21955/13-а
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"27" березня 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарях - Корнієнко
О.С., Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в приміщенні
Дніпровського районного суду м. Києва,
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Дніпровському районі м. Києва
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т
А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва з
адміністративним позовом, в якому, з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог (а.с.38), просить суд:
визнати дії Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва щодо безпідставного перерахунку
розміру її пенсі, що спричинив
заниження розміру пенсії,
неправомірними та такими, що порушують
норми ч. 4 ст. 42 та ст. 45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», а також такими,
що порушують її як громадянина право на
соціальний захист у законних розмірах;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва з метою відновлення її права на
соціальний захист у повному
передбаченому законом обсязі провести
розрахунок розміру її пенсії на
підставі наявних у пенсійній справі
довідок 04.04.1992 № 01/80 та від 20 вересня 1993
року №№ 01/936, 01/937, 01/938, 01/939 та 01/940 та
здійснити нарахування та виплату
пенсії, починаючи з 09 березня 2013 року.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що вона перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України у Дніпровському районі м. Києва
як пенсіонер по інвалідності (ІІІ група
загального захворювання) з дня
встановлення інвалідності 20 січня 1997
року. З дня призначення їй пенсії вона
отримувала пенсію по інвалідності у
розмірі 50% від пенсії за віком, а після
припинення трудової діяльності вона 23
лютого 2005 року подала до УПФУ
відповідну заяву, згідно із якою її як
непрацюючого пенсіонера - інваліда
було переведено на пенсію по
інвалідності у розмірі пенсії за віком.
Пенсія була розрахована із заробітної
плати за 60 місяців підряд з 01 січня 1987
року по 31 грудня 1991 року згідно із
довідкою від 04 квітня 1992 року № 01/80 та
становила на 01 січня 2008 року 1641,12
гривень, а на 01 листопада 2009 року - 1909,98
гривень. 30 серпня 2007 року її було
зареєстровано як фізичну
особу-підприємця, про що вона негайно
повідомила УПФУ. Неспростовним
підтвердженням цього є Повідомлення
про взяття її на облік в УПФУ саме як
фізичної особи - підприємця, датоване 30
серпня 2007 року та підписане нинішнім
керівником УПФУ. Підприємницьку
діяльність вона здійснювала до 29
лютого 2009 року, коли була скасована
реєстрація її як фізичної
особи-підприємця. Відтак, з 01 березня 2009
року вона знову набула статусу
непрацюючого пенсіонера.

Наприкінці 2012 року несподівано для неї
розмір її пенсії було зменшено більше,
ніж удвічі, а на свою заяву на ім'я
керівника УПФУ від 09 серпня 2013 року
вона 29 серпня 2013 року під розпис у книзі
видачі документів УПФУ отримала лист
УПФУ від 20 серпня 2013 року № 293/09/У-269, в
якому її було повідомлено, що у зв'язку
із тим, що вона ніби-то не повідомила
УПФУ про своє працевлаштування у 2007
році, виникла переплата пенсії у
певному розмірі, яка повинна бути
утримана з неї. Крім того, як
з'ясувалось, відповідач скористався
звинуваченням її у тому, що вона ніби-то
приховала від УПФУ факт свого
працевлаштування, щоб безпідставно
(оскільки вона не набула відповідно до
ч. 4 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» нових 24 місяців
страхового стажу і взагалі не
зверталась із заявою про перерахунок
її пенсії) провести перерахунок
розміру її пенсії, залишивши поза
увагою як згадану вище довідку про
заробіток від 04 квітня 1992 року № 01/80, в
якій суми заробітку наведені без
розбивки по місяцях, так і наявні у її
пенсійній справі довідки про заробітну
плату від 30 листопада 1993 року №№ 01/936,
01/937, 01/938/, 01/939 та 01/940, в яких її зарплата
наведена з розбивкою по місяцях. Такий
перерахунок призвів до зменшення її
пенсії до розміру мінімальної,
оскільки замість реальної заробітної
плати, що фігурує у зазначених
довідках, її пенсія була розрахована із
нульової заробітної плати лише на
підставі страхового стажу. На її
прохання, наведене у абзаці «по-третє»
її заяви до УПФУ від 09 серпня 2013 року,
провести розрахунок її пенсії на
підставі реальних даних про її
заробітну плату, наявних у її пенсійній
справі, вона отримала відповідь у вже
згаданому листі УПФУ від 20 серпня 2013
року, в абзацах 9-13 якого було зазначено,
що зазначені довідки про її заробітну
плату не відповідають вимогам Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою Правління ПФУ від 25
листопада 2005 року № 22-1. Така
аргументація не задовольнила її через
свою штучність та невідповідність
пенсійному законодавству, оскільки:

По-перше, УПФУ не мав жодної підстави
для перегляду періодів заробітної
плати для розрахунку її пенсії, бо
відповідно до Закону такою підставою
може бути заява пенсіонера про
перерахунок пенсії згідно із нормами
ст. 42 Закону, переведення з одного виду
пенсії на інший за умови побажання
пенсіонера змінити періоди заробітної
плати, поновлення пенсійної виплати
після її призупинення за умови
побажання пенсіонера змінити періоди
заробітної плати. Ці випадки зазначені
у ст.ст. 42, 45 Закону та передбачають
право пенсіонера вказати у заяві нові
(інші) періоди заробітної плати. Жодних
подібних заяв вона не писала, оскільки
навіть права на перерахунок пенсії
відповідно до ч. 4 ст. 42 вона не набула, з
одного виду пенсії на інший відповідно
до ст. 45 не переходила, а заяву про
призупинення виплати пенсії не
подавала. Відтак, сам факт самочинної
зміни відповідачем періоду та розміру
її заробітної плати порівняно з тим, що
було при призначенні їй пенсії у 1997
році є таким, що не передбачений
законом, тобто незаконним.

По-друге, апелювання УПФУ до
невідповідності форми довідок вимогам
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» є таким, що не витримує
жодної критики, оскільки довідки,
видані для призначення пенсії у 1997 році
не можуть, принаймні, не зобов'язані
відповідати вимогам документу, що
набув чинності наприкінці 2005 року.
Інакше всі пенсії, що призначені людям
до 2005 року, тобто на підставі абсолютно
достовірних довідок старої форми,
мають бути перераховані по нульовій
зарплаті, а отже зменшені до розміру
мінімальної пенсії.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала в повному обсязі, з
підстав викладених у позовній заяві,
письмових поясненнях до позову,
просила позов задовольнити.

Представник позивача судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, просила позов
задовольнити.

Представники відповідача в судовому
засіданні позов не визнали, з підстав
викладених у письмових запереченнях на
позов та письмових додаткових
поясненнях.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані у справі докази в їх
сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 19
лютого 1997 року ОСОБА_1 звернулася до
Управління пенсійного забезпечення
Харківського району із заявою, з
проханням призначити їй пенсію по
інвалідності.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває
з 20 січня 1997 року на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва та
отримує пенсію по інвалідності ІІІ
групи відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Розраховуючи загальний розмір пенсії,
при призначенні пенсії у січні 1997 року,
позивачу, відповідачем були взяті до
розрахунку довідки про заробітну плату
з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року.

Відповідно до розрахунку стажу,
загальний страховий стаж ОСОБА_1 з 01
липня 2000 року - 648, загальний стаж (після
2004 року) - 2107, загальний стаж складає 2691
(а.с.15).

Як встановлено судом, в період часу з 01
січня 1987 року по 31 грудня 1991 року ОСОБА_1
працювала в Київському міському
орендному підприємстві комісійної та
комерційної торгівлі, що
підтверджується копією трудової
книжки (а.с.39-44).

Відповідно до довідки № 01/80 від 04
квітня 1992 року, виданої Київським
міським орендним підприємством
комісійної та комерційної торгівлі,
розмір заробітної плати ОСОБА_1 в
період з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1987
року становив 3076,50, з 01 січня 1988 року по
31 грудня 1988 року - 6757,98, з 01 січня 1989 року
по 31 грудня 1989 року - 3331,90, з 01 січня 1990
року по 31 грудня 1990 року - 6565,09, з 01 січня
1991 року по 31 грудня 1991 року - 12635,99 (а.с.48).

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р.,
пенсії обчислюються за встановленими
нормами у процентах до
середньомісячного заробітку, що
визначається відповідно до статей 65-67
цього Закону, який громадяни
одержували перед зверненням за
пенсією.

Згідно ч. 1 ст. 65 Закону України «Про
пенсійне забезпечення»,
середньомісячний заробіток для
обчислення пенсій береться за будь-які
60 календарних місяців роботи підряд
протягом усієї трудової діяльності
незалежно від перерв у роботі та за
період роботи починаючи з 1 липня 2003
року до моменту звернення за пенсією.
Заробіток за період роботи до 1
липня 2003 року враховується на
підставі документів про нараховану
заробітну плату (виплати, дохід),
виданих у встановленому
законодавством порядку, а за період
роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за
даними персоніфікованого обліку
відомостей у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

23 лютого 2005 року ОСОБА_1 звернулася до
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва із
заявою, з проханням здійснити
перерахунок пенсії по інвалідності з
урахуванням пенсії за віком.

30 серпня 2007 року ОСОБА_1 подала до
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
повідомлення про взяття її на облік як
фізичної особи-підприємця (а.с.11).

09 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва із
заявою, в якій просила пояснити причину
та детально розписати механізм
виникнення, а також структуру суми
переплати; видати роздруківку
Розпорядження про призначення
(перерахунок) її пенсії відповідно до
п.45 Порядку; провести розрахунок її
пенсії з урахуванням даних про її
заробіток згідно з довідками від 30
листопада 1993 року №№ 01/936, 01/937, 01/938, 01/939
та 01/940 (а.с.10).

Відповідно до листа-відповіді
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва від 20
серпня 2013 року № 293/09-у-269, ОСОБА_1 з 30
серпня 2007 року була зареєстрована, як
приватний підприємець, тому з 30 серпня
2007 року її було переведено на пенсію по
інвалідності. Оскільки, вона своєчасно
не повідомила про працевлаштування, у
неї виникла переплата пенсії за період
з 30 серпня 2007 року по 29 лютого 2009 року в
розмірі 27 698,38 гривень. Довідки про
заробітну плату з Київського міського
орендного підприємства комісійної та
комерційної торгівлі від 30 вересня 1993
року №№ 01/936, 01/937, 01/938, 01/939, 01/940 за період
роботи з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991
року не відповідають вимогам додатку 1
постанови Правління Пенсійного фонду
України № 22-1 від 25 листопада 2005 року
«Про затвердження Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». В зазначених довідках
відсутня інформація щодо нарахування
страхових внесків із заробітної плати.
Зарахувати заробітну плату, відповідно
довідок про заробітну плату з
Київського міського орендного
підприємства комісійної та
комерційної торгівлі від 30 вересня 1993
року №№ 01/935, 01/936, 01/937, 01/938, 01/939, 01/940 за
період роботи з 01 січня 1987 року по 31
грудня 1991 року, Управління не має
законних підстав (а.с.12-13).

В обґрунтування заперечень на позовну
заяву, представник відповідача -
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
посилалася на положення Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», відповідно до
вимог якого при перерахунку пенсії
береться до уваги розмір пенсії по
довідкам, які були видані відповідно до
вимог закону та відповідають певній
формі. Крім того, представником було
зазначено, що Управлінням Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва було взято до уваги п. 5 Постанови
Пленуму Пенсійного фонду України від
2005 року, який передбачає форму № 1, де
визначено, що на всі виплати повинні
бути нараховані страхові внески,
довідки позивача не містять відомостей
про нарахування страхових внесків, у
зв'язку з чим пенсійним фондом не були
враховані дані довідки.

В той же час, суд не може погодитися з
даними твердженнями відповідача, з
огляду на наступне.

Відповідно до протоколу № 484 від 22
лютого 2012 року Управлінням Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва було з'ясовано, що при
перерахунку пенсії у 2005 році, була
взята до розрахунку заробітна плата з
1995-1996 року. В даній довідці відсутні
номер та дата видачі та коефіцієнти
заробітної плати за зазначений період
перевищують 5,6. Довідка про заробітну
плату потребує перевірки. Даним
протоколом було постановлено привести
пенсійну справу ОСОБА_1 у
відповідність з 01 березня 2012 року без
врахування довідки про заробітну плату
за 1995-1996 роки до уточнення даних
заробітної плати.

В подальшому, Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва звернулося до Печерської
районної в м. Києві державної
адміністрації із запитом стосовно
надання інформації про наявність
документів підприємства
«Київкомісійторг» та надання архівної
довідки про заробітну плату на ОСОБА_1
за 1987 - 1991 роки.

Відповідно до відповіді Печерської
районної в м. Києві державної
адміністрації від 13 березня 2013 року №
105/01-1804/2, документи з особового складу
підприємства «Київкомісіторг» в
архівний відділ Печерської РДА не
передавались, тому надати архівну
довідку про заробітну плату ОСОБА_1 за
1987 - 1991 роки не має можливості.

В той же час, як вбачається з довідки №
861 від 19 листопада 2012 року, виданої
Управлінням пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва,
Київкомісійторг зареєстровано в
Печерському районі 06 березня 1991 року.

Таким чином, відповідачем не було
з'ясовано відомостей, щодо наявності
сплати страхових внесків з боку
підприємства, так як в Печерській
державній адміністрації дане
підприємство перебувало на обліку лише
з березня 1991 року.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», до заробітку
для обчислення пенсії включаються
всі види оплати праці (виплат, доходу),
на які відповідно до Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів,
що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003р., визначає
виплати (доходи), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії. Так,
зокрема, до такого доходу (заробітної
плати) враховуються: суми виплат
(доходу), отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно із зазначеним
Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат (доходу),
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Питання сплати пенсійного збору
регулюється Законом України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» від 26 червня 1997 року №
400/97-ВР.

Статтею 3 даного Закону передбачено, що
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування платники збору, визначені
у частині другій цієї статті, сплачують
до Пенсійного фонду України в порядку,
визначеному законодавством України.

Як встановлено в судовому засіданні,
відповідачем з підстав відсутності
відомостей про страхові внески,
сплачені позивачем під час роботи на
підприємстві, не були враховані при
перерахунку пенсії довідки про
заробітну плату за період з 01 січня 1987
року по 31 грудня 1991 року.

В той же час, відповідачем не було
здійснено дій, спрямованих на
з'ясування відомостей про страхові
внески підприємства, на якому
працювала позивач, після отримання
відповіді Печерської районної
державної адміністрації про те, що
підприємство зареєстровано в даній
адміністрації лише з березня 1991 року.

Статтею 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», для визначення розміру
пенсії за віком відповідно до частини
другої статті 27 цього Закону
заробітна плата для обчислення
частини пенсії за період страхового
стажу до набрання чинності цим Законом
визначається на умовах і в порядку,
передбачених законодавством, що діяло
раніше, а для обчислення частини
пенсії за період страхового стажу
після набрання чинності цим Законом -
на умовах, передбачених абзацом першим
цієї частини. Заробітна плата (дохід)
за період страхового стажу до 1 липня 2000
року враховується для обчислення
пенсії на підставі документів про
нараховану заробітну плату (дохід),
виданих у порядку, встановленому
законодавством, а за період
страхового стажу починаючи з 1 липня 2000
року - за даними, що містяться в
системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до п. 4, 4-1 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у разі якщо внаслідок
перерахунку пенсії за нормами цього
Закону її розмір зменшується, пенсія
виплачується в раніше

встановленому розмірі.

Для осіб, яким пенсія призначена до
набрання чинності Законом України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» (3668-17 ), крім тих, яким після
набрання чинності зазначеним Законом
(3668-17) здійснювався

перерахунок пенсії з урахуванням
заробітної плати за періоди страхового
стажу після призначення (попереднього
перерахунку) пенсії: мінімальний
розмір пенсії за віком, передбачений
абзацом першим частини першої статті
28 цього Закону, встановлюється за
наявності у чоловіків 25 років, а у жінок
20 років страхового стажу; збільшення
пенсії, передбачене абзацом другим
частини першої статті 28 цього Закону,
встановлюється за кожний повний рік
страхового стажу понад 25 років
чоловікам і 20 років жінкам.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, оцінивши
зібрані у справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що відповідачем було неправомірно
відмовлено позивачу в здійсненні
перерахунку пенсії на підставі довідок
про заробітну плату №01/80 від 04 квітня
1992 року, №№ 01/936, 01/937, 01/938, 01/939, 01/940 від 30
вересня 1993 року, з огляду на
відсутність відомостей про сплату
підприємством страхових внесків,
оскільки відповідачем не було
здійснено перевірки обліку даного
підприємства на рахунок сплати
останнім страхових внесків на момент
роботи позивача на даному підприємстві
в період часу з 1987 року по 1991 рік.
Посилання відповідача на те, що
вищевказані довідки не відповідають
Додатку №1 постанови Правління
Пенсійного фонду України №22-1 від
25.11.2005р., не знайшли свого підтвердження
в судовому засіданні, оскільки
позивачу була призначена пенсія по
інвалідності з 20 січня 1997 року та при її
призначені була врахована заробітна
плата позивача у розмірах вказаних у
довідках №01/80 від 04 квітня 1992 року, №№
01/936, 01/937, 01/938, 01/939, 01/940 від 30 вересня 1993
року. Відповідно, посилання
відповідача, про невідповідність
довідок, які видані у 1992 та у 1993 роках,
положенням постанови Правління
Пенсійного фонду України №22-1 від
25.11.2005р. не може розглядатися судом як
доказ правомірності дій відповідача,
оскільки вказана постанова прийнята
після призначення позивачу пенсії.

Таким чином, суд приходить до висновку
про обґрунтованість позовних вимог
позивача ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 41, 64, 65, 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», ст. 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», ст. 3
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування», ст.ст.
71, 165, 267 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити дії -
задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з
01 березня 2012 року в частині
неврахування заробітку, відповідно до
довідок про заробітну плату з
Київського міського орендного
підприємства комісійної та
комерційної торгівлі №01/80 від 04 квітня
1992 року, №№ 01/936, 01/937, 01/938, 01/939, 01/940 від 30
вересня 1993 року за період роботи з 01
січня 1987 року по 31 грудня 1991 року -
неправомірними.

Зобов`язати Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва здійснити перерахунок,
нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1
на підставі довідок про заробітну
плату з Київського міського орендного
підприємства комісійної та
комерційної торгівлі №01/80 від 04 квітня
1992 року, №№ 01/936, 01/937, 01/938, 01/939, 01/940 від 30
вересня 1993 року за період роботи з 01
січня 1987 року по 31 грудня 1991 року,
починаючи з 09 березня 2013 року.

Постанова суду може бути оскаржена
сторонами до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Суддя: