Справа № 826/18437/13-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі
Некрасовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 січня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про зобов"язання вчинити
дії, -

В С
Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20 січня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
представник товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову, якою позов задовольнити
повністю. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що судом першої
інстанції були неповно з'ясовані всі
обставини, що мали суттєве значення для
вирішення справи та допущені порушення
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явились у судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, між
фірмою "Milchwerk Jager GmbH" (Німеччина)
(продавець) та ТОВ "Фоззі-Фуд" (покупець)
укладено договір купівлі - продажу
(контракт) від 26.04.2011 року № 288,
відповідно до якого продавець
продавав, а покупець купував товар на
умовах поставки FCA - відповідно до
правил "Інкотермс 2000".

Як вбачається з матеріалів справи, з
22.05.2013 року по 23.07.2013 року до митного
поста "Західний" Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
подано товар "свіжий сир - моцарелла,
торговельна марка - JAGER, виробник Milchwerk
Jager GmbH, країна виробництва Німеччина" за
електронними митними деклараціями від
22.05.2013 року №100250000/2013/500252/2, від 28.05.2013
року №100250000/2013/500281/2, від 18.06.2013 року
№100250000/2013/500030/2, від 09.07.2013 року
№100250000/2013/500073/2, від 23.07.2013 року
№100250000/2013/500093/2.

Митна вартість була заявлена
декларантом за основним методом
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного контролю та
митного оформлення позивачем було
надано документи, перелік яких
зазначений в гр. 44 вищевказаних митних
декларацій.

Митним органом були прийняті рішення
про коригування заявленої митної
вартості від 22.05.2013 року №100250000/2013/500252/2,
від 28.05.2013 року №100250000/2013/500281/2, від 18.06.2013
року №100250000/2013/500030/2, від 09.07.2013 року
№100250000/2013/500073/2, від 23.07.2013 року
№100250000/2013/500093/2.

Проте позивач не погоджується з такими
рішеннями Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів та звернувся за
захистом порушених прав до суду.

Згідно з ст. 49 Митного кодексу України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість
застосовуються для: 1) нарахування
митних платежів; 2) застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; 3) ведення митної статистики; 4)
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (ст. 50 МК
України).

Згідно із ч. 2 ст. 51 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу.

Так, згідно з положеннями глави 9
Митного кодексу України, зокрема,
згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу
України, визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні,
зокрема за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Митного кодексу
України у разі, якщо митна вартість не
може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у пункті 2 частини
першої статті 57 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3
ст. 57 МК України).

У взаємозв'язку з наведеним, слід
зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: 1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що надані позивачем
матеріали мають розбіжності та
неузгодженості, зазначені митницею, що
об'єктивно зумовлювало виникнення у
митного органу обґрунтованих сумнівів
щодо правильності визначення
позивачем митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
декларантом не були надані в повному
обсязі додаткові документи митному
органу, зокрема: в наданому платіжному
доручені в іноземній валюті від 09.07.2013
року №631 вказано, що платіж здійснено
на рахунок DE000011100 Raiffeisen Bank Haag Germany,
проте в інвойсі від 23.05.2013 року №R13122-032
вказано банківські реквізити IBAN DE
Postbank Munchen.

В наданому платіжному дорученні в
іноземній валюті від 09.07.2013 року № 631 в
графі «№ та дата вантажної митної
декларації (при наявності)» не вказано
жодних даних, хоча на момент оплати
товару його було оформлено за митною
декларацією від 28.05.2013 року
№100250000/.

В інвойсі від 30.07.2013 року №R13203-076
банківські реквізити не співпадають з
реквізитами у платіжному дорученні від
15.08.2013 року № 850 та контракт від 26.04.2011
року № 288. В даному платіжному
дорученні від 15.08.2013 року №850 не
зазначено реквізити проформ - інвойсів
або іншого документу, відповідно до
якого здійснювалась оплата за товар, а
вказано лише реквізити контракту від
26.04.2011 року №288. Також в графі
«Призначення платежу коштів № і дата
контракту (ПДВ для розрахунку в
російських рублях)» зазначений
контракт від 26.04.2011 року № 288, в якому у
розділі 2 п. 2.2 передбачено валюту
розрахунку «євро».

Наданий експертний висновок Київської
торгово-промислової палати від 02.08.2013
року №Ц-376 не може бути підставою для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, оскільки носить лише
інформаційний характер, про що
зазначено в р. 7 п. 7.2 висновку. Крім того,
він був виданий на іншу партію товару.

Разом з тим, відповідачем проведено
процедуру консультації з декларантом,
з метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості товару
на підставі інформації, яка наявна у
декларанта та у митного органу, про що
зазначено у графі 33 оскаржуваного
рішення про коригування митної
вартості товарів.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.3
ст.53 МК України, у зв'язку з наявністю
обґрунтованих сумнівів у правильності
визначення митної вартості
імпортованих товарів, відповідачем
проведено процедуру консультацій,
позивачу було запропоновано надати
додаткові документи.

У зв'язку з неподанням декларантом
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, відповідно до ч. 6 ст.54
Митного кодексу України, орган доходів
і зборів відмовив у митному оформленні
товару за заявленою декларантом митною
вартістю та прийняв рішення про
коригування заявленої митної вартості
від 22.05.2013 року №100250000/2013/500252/2, від 28.05.2013
року №100250000/2013/500281/2, від 18.06.2013 року
№100250000/2013/500030/2, від 09.07.2013 року
№100250000/2013/500073/2, від 23.07.2013 року
№100250000/2013/500093/2.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про законність та
обґрунтованість прийнятого митницею
рішення про коригування митної
вартості.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника
товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20 січня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено: 08.04.2013 року.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.