Справа № 818/5137/13-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/54280/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Мироненка О.В., Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Сумихімпром» до Сумської
митниці Міндоходів про визнання
протиправним та скасування рішення та
стягнення надмірно сплаченого податку
на додану вартість, провадження по якій
відкрито

за касаційною скаргою Сумської митниці
Міндоходів на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 25
липня 2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 16 жовтня 2013 року,

у с т а н о в и л а :

У червні 2013 року Публічне акціонерне
товариство (надалі - ПАТ) «Сумихімпром»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Сумської митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення та стягнення
надмірно сплаченого податку на додану
вартість.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем при митному оформленні
товарів, які ввозились на територію
України самостійно визначено їх митну
вартість за основним методом - ціною
договору (контракту), цей показник
зазначено в митній декларації від 21
січня 2013 року № 805130000/2013/000531 та додано
документи згідно переліку визначеного
ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України. Також
зазначив, що жодних розбіжностей, ознак
підробки або відсутності обов'язкових
відомостей в наданих до митного
оформлення документах відповідачем не
встановлено.

Однак, відповідачем вказано на
недостатність документів для такого
визначення митної вартості товарів за
основним методом, неправомірно
збільшено митну вартість, що призвело
до донарахування податку на додану
вартість в розмірі 87139 гривень 22
копійки.

У зв`язку з цим просив визнати
протиправним та скасувати рішення
Сумської митниці Міндоходів від 21
січня 2013 року за 805130000/2013/000531 про
коригування митної вартості товарів;
стягнути з Державного бюджету України
на його користь суму надмірно
сплаченого податку на додану вартість
у розмірі 87139 гривень 22 копійки.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року, адміністративний позов
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Сумської митниці Державної
митної служби України про коригування
митної вартості товарів від 25 січня 2013
року № 805130000/2013/0000/1.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства «Сумихімпром» суму
надмірно сплаченого податку на додану
вартість у розмірі 87139 гривень 22
копійки.

Стягнуто Державного бюджету України на
користь Публічного акціонерного
товариства «Сумихімпром» судовий збір
в розмірі 871 гривень 39 копійок.

У своїй касаційній скарзі Сумська
митниця Міндоходів, посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати їх рішення та
прийняти нове, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

Водночас ПАТ «Сумихімпром» у своїх
запереченнях вказує на
необґрунтованість касаційної скарги,
просить залишити її без задоволення, а
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 16 жовтня 2013 року - без змін.

Касаційна скарга підлягає до
часткового задоволення з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 3 січня 2013 року між ПАТ
"Сумихімпром" та ЗАТ "Білоруська
калійна компанія", був укладений
зовнішньоекономічний контракт № 2013-0004
відповідно до якого Продавець
зобов'язується поставити калій
хлористий на умовах поставки DAF кордон
Білорусь/України за ціною 305 Євро за
одну метричну тону.

Для здійснення митного оформлення
товару по контракту № 2013-0004 позивачем
було надано митну декларацію від 21
січня 2013 року № 805130000/2013/000531 разом з
наступними документами:
рахунки-фактури на оплату калію
хлористого від 9 січня 2013 року № 1-15, від
12 січня 2013 року №49-63, платіжні
доручення в іноземній валюті №16 від 15
січня 2013 року, №24 від 18 січня 2013 року, ЗД
накладні від 9 січня 2013 року та від 12
січня 2013 року.

Розглянувши надані для митного
оформлення товару документи,
відповідачем було запропоновано
декларанту подати документи, що
підтверджують митну вартість товарів,
а саме: договір із третіми особами,
пов'язаний з договором про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається, рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором, рахунки про оплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням умов договору,
виписку з бухгалтерської документації,
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару,
висновки про якість та вартість
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Митну вартість пред'явлених до митного
оформлення товарів (калій хлористий
дрібний рожевий (ГОСТ 4568-95) сорт І, вагою
2000000кг була визначена декларантом за
основним методом (за ціною договору
(контракту)) і становить загальну суму
6496422 гривень 53 копійки (при курсі Євро
10.649873).

Приймаючи до уваги, що подані позивачем
документи не містили всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товару та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена за товар, інспектором митної
служби у відповідності до частини
третьої та четвертої статті 53 Митного
кодексу України 21 січня 2013 року у
письмовому вигляді на зворотній
сторінці декларації митної вартості №
805130000/2013/000531 витребувано додаткові
документи: договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
про поставку товарів, митна вартість
яких визначається; рахунки про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором; рахунки про оплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням умов договору;
виписку з бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновки про якість та вартість
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

На виконання вимоги щодо надання
додаткових документів на зворотному
аркуші декларації митної вартості №
805130000/2013/000531, декларантом 24 січня 2013
року додатково надано документи: копію
рахунку № 1 від 9 січня 2013 року, лист ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» від 15 січня
2013 року № 127, платіжні доручення від 15
січня 2013 року № 16 та від 18 січня 2013 року
№ 24, лист ЗАТ «Білоруська калійна
компанія» від 2 листопада 2012 року № 04/4098
та копію Указу Президента Республіки
Білорусь від 25 серпня 2005 року № 398.

У зв'язку з ненаданням декларантом всіх
запитуваних документів, відповідачем 25
січня 2013 року було прийнято рішення №
805130000/2013/000011/1 про коригування митної
вартості товарів на рівні 539,9 євро за 1
тону метричну, другорядним методом - за
ціною договору щодо ідентичних товарів
та видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
від 25 січня 2013 р. № 805130000/2013/00013.

Задовольняючи позовні вимоги суди
першої і апеляційної інстанцій
виходили з того, що рішення Сумська
митниця Міндоходів про коригування
митної вартості товарів від 25 січня 2013
року № 805130000/2013/000011/1 не містить наявної
в митного органу інформації, яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом. Крім того, не зазначено
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Згідно обставин справи між сторонами
виник спір щодо законності рішення
митного органу щодо коригування митної
вартості товару за другорядним -
резервним методом з підстав наявності
розбіжностей у поданих документах та
відсутності всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товару.

Статтею 4 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51
Митного кодексу України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Згідно зі статтею 57 Митного кодексу
України встановлено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Відповідно до частини першої статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Рішення про коригування митної
вартості товару вмотивоване
розбіжностями в документах, що подані
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості відповідно
та не містять відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості з
урахуванням умов поставки.

Разом з тим, судами першої та
апеляційної інстанцій, за наявності у
відповідача сумнівів щодо
правильності заявленої митної
вартості товару, не встановлено, які
складові входили до митної вартості
товару та за яких умов постачався
товар, також не перевірені доводи
відповідача, що до митного оформлення
позивачем разом з митною декларацією
було додано експортні митні декларації
серії А №06602/120113/0000170 від 12 січня 2013
року, серії А №066202/0000115 від 9 січня 2013
року загальна вартість товару за цими
деклараціями складає 608879,98 євро, в той
же час в графі 22 «Валюта та загальна
сума за рахунком митної декларації « №
805130000/2013/000531 від 21 січня 2013 року
зазначена сума 610000,00 євро, що надані
документи для митного оформлення мали
розбіжності та в чому вони полягали, що
має суттєве значення для правильного
вирішення спору.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення з державного бюджету України
на користь позивача надмірно сплачених
митних платежів, колегія суддів
зазначає наступне.

За правилами частин першої, п'ятої
статті 54 Митного кодексу України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
органом доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення. Орган доходів і зборів з
метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів має право у випадках,
встановлених цим Кодексом, здійснювати
коригування заявленої митної вартості
товарів.

У справі, що розглядається, суди дійшли
висновку про неправомірність дій
відповідача виключно у зв'язку з
порушенням визначеного статтею 57
Митного кодексу України порядку її
визначення.

Аналіз положень статей 57, 58 цього
Кодексу дає колегії суддів Вищого
адміністративного суду України
підстави для висновку, що питання
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості в разі
виникнення обґрунтованого сумніву,
відносяться до виключної компетенції
митних органів. Тому суди, встановивши
протиправність рішень митного органу
про визначення митної вартості товару
за тим чи іншим методом, не вправі
підміняти митний орган, стягуючи з
державного бюджету надмірно сплачену з
такої вартості суму ПДВ або ввізного
мита, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості.

Таким чином, суд першої інстанції,
постановляючи у цій справі рішення
щодо стягнення з державного бюджету на
користь позивача суми надмірно
сплаченого податку на додану вартість
та ввізного мита, фактично визначив
митну вартість ввезеного ним товару за
першим методом, чим підмінив митний
орган.

Подібна правова позиція була
висловлена й Верховним Судом України у
постанові від 17 грудня 2013 року у справі
№ 21-439а13 за позовом приватного
підприємства «СПС» до Харківської
обласної митниці, Головного управління
Державного казначейства України в
Харківській області, за участю
прокурора Київського району міста
Харкова, про визнання протиправним і
скасування рішення, стягнення суми,
яка, відповідно до приписів статті 2442
Кодексу адміністративного судочинства
України, є обов'язковою для всіх судів
України.

Окрім того, згідно з п. 2.2 Порядку
розрахунково-касового обслуговування
через органи Державного казначейства
України митних та інших платежів, які
вносяться до/або під час митного
оформлення, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України,
Державної митної служби України від 24
січня 2006 року № 25/44 (далі - Порядок № 25/44)
для зарахування коштів, що вносяться
платниками та громадянами до/або під
час митного оформлення товарів, на
балансі Головного управління
Казначейства відкриті на ім'я митних
органів за балансовим рахунком 3734
"депозитні рахунки митних органів"
(далі - депозитний рахунок 3734).

Відповідно до п. 3.1, 3.3, 3.4 Порядку № 25/44
сплата коштів у національній валюті,
призначених для забезпечення
справляння митних та інших платежів,
здійснюється платниками до/або під час
митного оформлення товарів з рахунків,
відкритих ними в банках, у вигляді
передплати та/або доплати, а також
готівкою через банки на депозитні
рахунки 3734, відкриті на ім'я митних
органів в Головному управлінні
Казначейства. Кошти, що надійшли на
депозитні рахунки 3734 митних органів
згідно з Порядком № 25/44,
перераховуються митними органами
виключно для здійснення таких
операцій, як: зарахування до
відповідних бюджетів України;
повернення платникам помилково та/або
надміру сплачених коштів.

Розпорядження коштами, що
обліковуються на депозитних рахунках
3734 митних органів згідно з Порядком №
25/44, здійснюється виключно на підставі
платіжних доручень, що оформлені
митними органами в установленому
порядку.

Повернення платникам помилково та/або
надмірно сплачених митних та інших
платежів, що зараховані на депозитні
рахунки митних органів 3734, зокрема,
здійснюється відповідно до Порядку №
25/44, повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Державної митної служби України від 20
липня 2007 року № 618 (далі - Порядок № 618).
ГУ ДКСУ у м. Києві на підставі платіжних
доручень митних органів забезпечує
перерахування коштів на банківські
рахунки платників, відкриті в банках;
банківські рахунки 2603, відкриті митним
органам у відповідних відокремлених
підрозділах уповноваженого банку за
місцезнаходженням митного органу для
виплати коштів платникам готівкою,
якщо такі кошти вносилися готівкою.

Зазначені розрахунки регулюються в
централізованому порядку згідно з
відповідними договорами між Державною
митною службою України та
уповноваженим банком, що обслуговує
митні органи.

Кошти, що підлягають зарахуванню до
Державного бюджету України, не пізніше
наступного робочого дня після дати
завершення митного оформлення товарів
перераховуються митними органами з
депозитних рахунків 3734, відкритих в ГУ
ДКСУ у м. Києві, на рахунки з обліку
доходів, відкриті в головних
управліннях Державної казначейської
служби України в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, у розрізі митних органів і
кодів бюджетної класифікації доходів
бюджету.

Відповідно до Порядку № 618 для
повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювало оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Відділ перевіряє факт перерахування
митних та інших платежів з
відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, керівництвом Відділу за
потреби ініціюється проведення
перевірки в митному органі щодо
правильності митного оформлення із
залученням відповідних підрозділів
митного органу.

Порядок повернення таких коштів
регламентовано наказом Міністерства
фінансів України від 03 вересня 2013 року
№787 "Про затвердження Порядку
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів" (далі - Порядок № 787).

Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджетів здійснюється за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету. Подання
надається до органу Казначейства за
формою, передбаченою
нормативно-правовими актами з питань
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету коштів, або в
довільній формі на офіційному бланку
установи за підписом керівника
установи (його заступника відповідно
до компетенції), скріпленим гербовою
печаткою (у разі наявності) або
печаткою із найменуванням та
ідентифікаційним кодом установи, з
обов'язковим зазначенням такої
інформації: обґрунтування
необхідності повернення коштів з
бюджету, найменування платника
(суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ
(для юридичної особи) або прізвище, ім'я,
по батькові фізичної особи,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків (ідентифікаційний
номер) або серія та номер паспорта (для
фізичних осіб, які через свої релігійні
переконання в установленому порядку
відмовилися від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та мають
відмітку у паспорті), сума платежу, що
підлягає поверненню, дата та номер
документа на переказ, який підтверджує
перерахування коштів до відповідного
бюджету.

З урахуванням викладеного колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що суди попередніх
інстанції передчасно прийшли до
висновку про задоволення позову в
частині вимог, які стосуються
повернення ПАТ «Сумихімпром» з
Державного бюджету України надмірно
сплаченого податку на додану вартість.

З урахуванням вищенаведеного судами
першої та апеляційної інстанцій не
з'ясовані обставини справи, що мають
значення для правильного її вирішення,
що є порушенням статей 159, 195 КАС
України.

При встановленні наведених фактів
судами першої та апеляційної інстанцій
порушені норми процесуального права,
які призвели до прийняття
необґрунтованого судового рішення і не
можуть бути перевірені та усунуті
судом касаційної інстанції.

За встановленим частиною другою статті
227 Кодексу адміністративного
судочинства України правилом,
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки для вирішення цього спору
необхідно встановлювати нові
обставини, чого відповідно до частини
першої статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
не може робити суд касаційної
інстанції, справу необхідно направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 159, 222, 223, 227, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Сумської митниці
Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 16 жовтня 2013 року скасувати, а
справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
О.В. Мироненко

Т.А. Чумаченко