Справа № 803/2516/13-а
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у роз'ясненні судового
рішення

08 квітня 2014 року м.
ЛуцькСправа № 803/2516/13-a

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого, судді
Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання
Литвиненко І.П.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представників відповідача Ягодинської
митниці Міндоходів Демиденко С.Г.,
Гудька О.В.,

представника відповідача Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області
Манчик О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку заяву
фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про
роз'яснення судового рішення в
адміністративній справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 до
Ягодинської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Волинській області про визнання
протиправним та скасування картки
відмови, стягнення надмірно сплачених
платежів,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_7 (далі
- ФОП ОСОБА_7, позивач, підприємець)
звернулася в суд з адміністративним
позовом до Ягодинської митниці
Міндоходів (далі - відповідач-1,
митниця), Головного управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області (далі -
відповідач-2) про визнання протиправним
та скасування картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205070000/2013/00071
від 10 червня 2013 року, стягнення із
Державного бюджету України надмірно
сплачених митних платежів у розмірі 52
736,02 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року, яка залишена без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправною та скасовано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення Ягодинської
митниці №205070000/2013/00071 від 10 червня 2013
року. Зобов'язано Ягодинську митницю
Міндоходів повторно провести контроль
правильності визначення митної
вартості товарів, які ввозилися
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7
згідно вантажно-митної декларації
№205070000/2013/032024 від 10 червня 2013 року,
декларації митної вартості №205070000/2013/
від 10 червня 2013 року та прийняти за
результатами контролю одне з рішень,
передбачених частиною третьою статті 54
Митного кодексу України. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_7 на користь Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 1 479,50 грн
(а.с.75-85, 116-121).

На адресу суду 28 березня 2014 року від
позивача надійшла заява від 28 березня
2014 року вих. №106 в якій вона просить
роз'яснити резолютивну частину
постанови Волинського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року, а саме: порядок проведення
повторного митного контролю митної
вартості товару за ВМД №205070000/2013/032024
від 10 червня 2013 року та які при цьому
мають бути дії декларанта та митного
органу; чи необхідно підприємцю
вносити митні платежі, які вже були
внесені нею за ВМД №205070000/2013/032083 від 10
червня 2013 року, чи ці платежі мають бути
зараховані митним органом, як
відповідні суми ПДВ та ввізного мита
при повторному митному контролі за ВМД
№205070000/2013/032024 від 10 червня 2013 року;
порядок реалізації митним органом
грошової застави в сумі 52 736,02 грн,
внесеної декларантом за ВМД
№205070000/2013/032083 від 10 червня 2013 року за
умови проведення повторного митного
контролю митної вартості товару,
визначеної за основним методом; яким
чином припинити дію (скасувати тощо)
ВМД №205070000/2013/032083 від 10 червня 2013 року,
за якою було завершене митне
оформлення та випущено товар у вільний
обіг (а.с.126-127).

В обґрунтування цієї заяви підприємець
вказує, що їй незрозуміло, яким чином
митний орган може здійснити повторний
контроль митної вартості товару за ВМД
№20507000/2013/032024 від 10 червня 2013 року, якщо
товар був випущений у вільний обіг за
іншою декларацією і за нею було
завершено митне оформлення. Також
позивачу не зрозуміло, яким чином при
повторному митному контролі вносити
митні платежі, які вже були сплачені і
які перераховані митним органом до
Державного бюджету України.

В судовому засіданні представник ФОП
ОСОБА_7 заяву підтримала та пояснила, що
підприємцю не зрозуміло, яким чином має
проводитися процедура повторного
митного контролю, та що має бути
зроблено зі сплаченою грошовою
заставою. З цих підстав просила суд
роз'яснити судове рішення відповідно
до питань, які наведені у письмовій
заяві від 28 березня 2014 року №106.

Представники відповідача-1,
Ягодинської митниці Міндоходів, проти
задоволення заяви заперечують та
вказують, що судове рішення є
зрозумілим, чітким та не потребує
додаткового роз'яснення.

Представник відповідача-2, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області,
проти задоволення заяви заперечує та
вважає рішення зрозумілим.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові матеріали
справи, суд дійшов висновку, що у
задоволенні заяви про роз'яснення
судового рішення слід відмовити з
наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 170
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення є
незрозумілим суд, який його ухвалив, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або державного виконавця ухвалою
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Зі змісту цієї законодавчої норми
слідує, що судове рішення має бути
викладено логічно, чітко, зрозуміло та
потребує роз'ясненню лише у випадку,
якщо недотримання цих вимог може
ускладнити або взагалі унеможливити
виконання постанови. Логічність
судового рішення передбачає, що текст
рішення має відображати
причинно-наслідковий зв'язок у межах
одного речення чи всього документа
(мотивувальна частина має відповідати
резолютивній частині судового
рішення). Чіткість викладу зумовлена
тим, що терміни вжиті у судовому
рішення відповідають тому змістові, що
вони мають за законодавством України;
такі терміни чітко співвідносяться із
поняттями, які вони позначають; текстом
правової норми, застосовної судом,
відтворюється без перефразування. При
цьому, роз'яснення судового рішення не
може змінювати його суть, або
доповнювати його зміст.

Крім того, у пункті 19 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 20 травня 2013 року №7 «Про судове
рішення в адміністративній справі»
зазначено, що за правовою природою
роз'яснення судового рішення є
продовженням його ухвалення, а ухвала
про роз'яснення є його складовою, тому
заява про роз'яснення судового рішення
розглядається у тому ж провадженні, в
якому було ухвалене судове рішення, про
роз'яснення якого ставиться питання. В
ухвалі про роз'яснення судового
рішення суд викладає більш повно та
зрозуміло ті частини рішення,
розуміння яких викликає труднощі, не
змінюючи при цьому суть рішення і не
торкаючись питань, які не були
предметом судового розгляду.

Проаналізувавши постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 19
грудня 2013 року суд дійшов висновку, що
вона викладена логічно, чітко,
зрозуміло та додаткового роз'яснення
не потребує.

Зокрема, судом зобов'язано Ягодинську
митницю Міндоходів повторно провести
контроль правильності визначення
митної вартості товарів, які ввозилися
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7
згідно вантажно-митної декларації
№205070000/2013/032024 від 10 червня 2013 року,
декларації митної вартості №205070000/2013/
від 10 червня 2013 року та прийняти за
результатами контролю одне з рішень,
передбачених частиною третьою статті 54
Митного кодексу України.

Порядок проведення контролю митної
вартості чітко визначений статтею 54
Митного кодексу України і здійснюється
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Для
реалізації цих повноважень орган
доходів і зборів має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості
(частина п'ята статті 54 Митного кодексу
України).

За результатами контролю правильності
визначення митної вартості товару
орган доходів і зборів приймає одне з
рішень:

- визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість

- приймає письмове рішення про її
коригування відповідно до положень
статті 55 цього Кодексу.

Саме вищенаведену процедуру суд
зобов'язав митницю провести повторно (з
посиланням на конкретну норму Митного
кодексу України - статтю 54) і це чітко
слідує з резолютивної частини
постанови Волинського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року та обґрунтовано в мотивувальній
частині судового рішення, які мають
причинно-наслідковий зв'язок між собою.
Крім того, судове рішення викладено
таким чином, що унеможливлює його
подвійне трактування, терміни вжиті у
значеннях, які наведені у Митному
кодексі України, правові норми
наведені без перефразування, а тому
рішення є чітким та зрозумілим.

Доводи представника позивача, що
проведення повторного контролю митної
вартості товару не передбачено чинним
законодавством фактично зводяться до
незгоди з прийнятим рішенням суду та
переоцінки його висновків, а тому не
приймаються до уваги.

Інші питання, які ставить позивач у
заяві про роз'яснення судового рішення
від 28 березня 2014 року №106 (необхідність
сплати додаткових митних платежів,
порядок реалізації митним органом
грошової застави, порядок припинення
дії ВМД №205070000/2013/032083 від 10 червня 2013
року) виходить за межі питань, які
вирішував суд при прийнятті постанови,
а тому їх роз'яснення фактично призведе
до доповнення змісту прийнятого
судового рішення (тобто до прийняття
додаткового рішення) всупереч
законодавчій забороні, яка встановлена
у частині першій статті 170 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Оскільки, на думку суду, постанова
Волинського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року викладена логічно, чітко,
зрозуміло та додаткового роз'яснення
не потребує, а питання які просить
роз'яснити фізична особа-підприємець
ОСОБА_7 зводяться до доповнення змісту
судового рішення всупереч
законодавчій забороні встановленій у
частині першій статті 170 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку, що у
задоволенні заяви фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7 про
роз'яснення судового рішення слід
відмовити.

Керуючись частинами третьою, сьомою
статті 160, статтями 165, 170 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7 про
роз'яснення постанови Волинського
окружного адміністративного суду від 19
грудня 2013 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги ухвала, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її отримання. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя

В.І.Смокович

Повний текст ухвали виготовлений 09
квітня 2014 року.