Справа № 2а-24/11/0970
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року Справа № 40949/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судового засідання
Сідельник Г.М.,

представника відповідача
Джоголика Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
державної податкової інспекції в
Галицькому районі Івано-Франківської
області на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 18 березня
2011 року у справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Вест-Вінд» до державної податкової
інспекції в Галицькому районі
Івано-Франківської області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2011 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Вест-Вінд» (далі -
ТзОВ «Вест-Вінд») звернулося до суду з
адміністративним позовом, у якому
просило скасувати податкове
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції в Галицькому
районі Івано-Франківської області
(далі - ДПІ) № /0 від 26.08.2010 року,
яким йому було визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість (далі - ПДВ) на суму 86176,50 грн., з
яких 57451 грн. за основним платежем та
28725,50 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 18
березня 2011 року у справі № 2а-24/11/0970
позов задоволено повністю.

У поданій апеляційній скарзі ДПІ
просила зазначене судове рішення
скасувати і ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог ТзОВ
«Вест-Вінд». Апеляційну скаргу
обґрунтовувала тим, що проведеною
перевіркою ТзОВ «Вест-Вінд»
встановлено, що підприємством
неправомірно включено ПДВ в сумі 57451,00
грн. до податкового кредиту за
січень-лютий 2008 року за продукцію,
одержану від ПП «Євроторг-1012»
відповідно виписаних податкових
накладних. Виявлене порушення
зафіксоване в акті перевірки від 17.08.2010
року № 1103/2300/25070958.

При цьому апелянт зазначає, що в ході
перевірки податковому органу не були
представлені реєстри бухгалтерського
та податкового обліку та інші
документи, необхідні для проведення
перевірки.

Господарські операції між ТзОВ
«Вест-Вінд» та ПП «Євроторг-1012»
здійснювались на підставі договору від
01.01.2008 року № 01/08.

На думку апелянта, даний договір носив
формальний характер, не породжував
реальних юридичних наслідків,
передбачених ним, про що свідчать
встановлені в процесі перевірки та
судового розгляду обставини.

Зокрема, договір не містить
встановлених законодавством
необхідних істотних умов (не вказано,
що являється предметом договору). Крім
того, ні в накладних на товар, ні у
податкових накладних не вказано
конкретну назву продукції, рахунки
фактури позивачем не були
представлені.

Також апелянт зазначає, що у позивача
відсутні власні чи орендовані
складські приміщення, транспортні
засоби, а твердження позивача, з яким
погодився суд першої інстанції, про
відсутність необхідності у оформленні
товарно-транспортних накладних не
відповідає вимогам законодавства.

Оскільки реального товарообігу не
відбувалося, то дії позивача
спрямовані на отримання податкової
вигоди, незаконного формування
податкового кредиту з метою ухилення
від оподаткування.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що в
позивачем 01.01.2008 року укладено з ПП
«Євроторг-2012» договір поставки за №01/08,
за умовами якого в період з 01.01.2008 року
до 31.12.2008 року ПП «Євроторг-2012» продав
позивачу продукцію згідно з
рахунками-фактурами та накладними,
доставка продукції здійснювалася
автотранспортом продавця. У вказаний
період ПП «Євроторг-2012» продано
позивачу клей та вулкостабіл на
загальну суму 344707,20 грн., позивачем
придбаний товар оплачено, в тому числі
57451 грн. ПДВ.

Придбання товарів позивачем здійснено
на виконання договорів купівлі-продажу
за № 2 від 02.01.2008 року, № 10 від 02.02.2008
року, укладеними з ТзОВ «Перша приватна
броварня» Для людей як для себе» та ЗАТ
«Шустов Спирт», відповідно. Згідно
вказаних договорів купівлі-продажу
позивачем придбану в ПП «Євроторг-2012»
продукцію продано вказаним
підприємствам.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до висновку про реальність
господарських операцій, що є підставою
для виникнення права на податковий
кредит.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, не
відповідають фактичним обставинам
справи і нормам матеріального права з
огляду на таке.

Як безспірно встановлено судом першої
інстанції ДПІ проведено планову виїзну
перевірку ТзОВ «Вест-Вінд», за
результатами якої складено акт №
1103/2300/25070958 від 17.08.2010 року, який став
підставою прийняття податкового
повідомлення-рішення від 26.08.2010 року №
/0, що у подальшому було залишене
без змін при оскарженні у
адміністративному порядку.

Даючи правову оцінку податковому
повідомленню-рішенню від 26.08.2010 року №
/0, апеляційний суд виходить із
такого.

На переконання апеляційного суду, суть
даного публічно-правового спору у цій
частині зводиться до оцінки
правомірності висновків податкового
органу про відсутність у позивача
документів, необхідних для
підтвердження реального характеру
господарських операції з ПП
«Євроторг-2012».

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами та вимоги до таких
документів передбачено приписами п.1.2
ст. 1, п.2.1, 2.4, 2.15, 2.16 ст. 2 «Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року № 88,
який зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704,
ст. 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п. 3.2 ст. 3, ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

За правилами пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою цим же Законом, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Приписами пп. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7 цього ж
Закону встановлено, що якщо платник
податку придбаває (виготовляє)
матеріальні та нематеріальні активи
(послуги), які не призначаються для їх
використання в господарській
діяльності такого платника, то сума
податку, сплаченого у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
включається до складу податкового
кредиту.

Окрім того, згідно з пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7
вказаного Закону, не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

На думку апеляційного суду, надання
податковому органу належним чином
оформлених документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання податкової вигоди є
підставою для її одержання, якщо
податковий орган не встановив та не
довів, що відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних в яких
установлена судом.

Про необґрунтованість податкової
вигоди можуть також свідчити
підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема про
наявність таких обставин:

неможливість реального здійснення
платником податків зазначених
операцій з урахуванням часу, місця
знаходження майна або обсягу
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виробництва товарів,
виконання робіт або послуг,
нездійснення особою, яка значиться
виробником товару, підприємницької
діяльності;

відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності у зв'язку з відсутністю
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;

облік для цілей оподаткування тільки
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для такого виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських операцій;

здійснення операцій з товаром, що не
вироблявся або не міг бути вироблений в
обсязі, зазначеному платником податків
у документах обліку;

відсутність первинних документів
обліку.

Таким чином, докази, на які послався
позивач на обґрунтування своєї
позиції, є обов'язковими, але не
вичерпними, оскільки предмет
доказування у справі, що розглядається,
становлять обставини, що підтверджують
або спростовують реальність
здійснення самої господарської
операції (поставки товару, надання
послуг), а відтак і обґрунтованість
визначення податкового кредиту
позивача. Зокрема, будь-які документи (у
тому числі договори, накладні, рахунки
тощо) мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

При цьому дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції: договори, акти
виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.

Відтак обставинами, які підлягають
перевірці у зв'язку із наведеним, є
фізичні, технічні та технологічні
можливості певної особи до вчинення
тих чи інших дій, що становлять зміст
господарської операції, як-от:
наявність кваліфікованого персоналу,
основних фондів, у тому числі
транспортних засобів для перевезення
або виробництва, приміщень для
зберігання товарів тощо, якщо такі
умови необхідні для здійснення певної
операції; можливість здійснення
операцій з відповідною кількістю
певного товару у відповідні строки з
урахуванням терміну його придатності,
доступності на ринку тощо; наявність
відповідних ліцензій та інших
дозвільних документів, що необхідні
для ведення певного виду господарської
діяльності.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що подання позивачем
зазначених первинних документів щодо
господарської операції з ПП
«Євроторг-1012», що була предметом
перевірки ДПІ, саме по собі не створює
правових підстав для висновку про
протиправність оспорюваного
податкового повідомлення-рішення.

На думку апеляційного суду, позивачем
не було подано первинних документів у
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій з ПП
«Євроторг-1012».

Так, акти приймання-передачі продукції,
товарно-транспортні накладні з
відмітками про передачу та отримання
товарно-матеріальних цінностей при
перевірці ТзОВ «Вест-Вінд» не
встановлено, як і трудових ресурсів,
які б приймали участь у прийманні
продукції від постачальника та
відвантаження її покупцю.

У ході проведення перевірки не
встановлено документів, що
підтверджують факт відвантаження чи
отримання товарів, за формами,
передбаченими наказом Міністерства
транспорту України від 19.11.1998 року № 460
«Про затвердження бланків перевізних
документів» та наказом Міністерства
транспорту України, Міністерства
статистики України від 29.12.1995 року №
488/346 «Про затвердження типових форм
первинного обліку роботи вантажного
автомобіля», Правилами оформлення
перевізних документів, затвердженими
наказом Міністерства транспорту
України від 21.11.2000 року № 644,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 24.11.2000 року за № 863/5084.

Крім того, не встановлено наявність у
позивача власних чи орендованих
складський приміщень, транспортних
засобів.

Наведені обставини, на переконання
апеляційного суду, свідчать про
обґрунтованість сумнівів податкового
органу щодо реальності господарської
операції ТзОВ «Вест-Вінд» з ПП
«Євроторг-1012».

З огляду на викладене апеляційного суд
вважає, що правових підстав для
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
/0 від 26.08.2010 року у суду першої
інстанції не було.

Таким чином, оскільки при вирішенні
даного публічно-правового спору судом
першої інстанції було допущено
порушення норм матеріального права, а
мотиви, з яких виходив суд під час
ухвалення свого рішення, не
відповідають фактичним обставинам
справи, оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нової про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу державної
податкової інспекції в Галицькому
районі Івано-Франківської області
задовольнити.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 18
березня 2011 року у справі № 2а-24/11/0970
скасувати та прийняти нову, якою у
задоволенні позову товариства з
обмеженою відповідальністю
«Вест-Вінд» відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Постанова у повному обсязі складена 03
квітня 2014 року.