Справа № 804/1366/14
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
18 березня 2014 р. Справа № 804/1366/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кучми К.С.
при секретарі - Варушка Ю.А.
представника позивача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
рішень, зобов'язання вчинити певні дії,
Позивач звернулася до
адміністративного суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
зазначила, що вона двічі зверталася із
заявами до Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області щодо
реєстрації права власності за нею
ОСОБА_1 на 11/18 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, на підставі договору
дарування від 03.10.2001 року, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_3, за
реєстровим номером № 2-4235, згідно з
ухвалою Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 24 травня 2011
року у справі № 2-479/10 за її заявою про
поворот виконання рішення
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 30 квітня 2010
року. Але у реєстрації права власності,
на підставі рішень від 14.03.2013 року № 880474
та від 24.12.2013 року № 9427272, їй було
відмовлено відповідачем, що вона
вважає неправомірним, у зв'язку з чим
звернулася до суду з даним позовом. За
таких обставин, позивач, з урахуванням
зменшення позовних вимог, просила суд:
- визнати протиправним рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 14.03.2013 року № 880474,
прийняте державним реєстратором прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції - Дніпропетровської
області Колесник Інгою Миколаївною, та
- визнати протиправним рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 24.12.2013 року № 9427272,
прийняте державним реєстратором прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Васеніним Юрієм
Володимировичем,та скасувати його;
- зобов'язати Державну реєстраційну
службу Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області зареєструвати право власності
за нею на 11/18 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, на підставі договору
дарування від 03.10.2001 року, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_3, за
реєстровим номером № 2-4235, згідно з
ухвалою Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 24 травня 2011
року у справі № 2-479/10 за її заявою про
поворот виконання рішення
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 30 квітня 2010
В судовому засіданні позивач та її
представник пред'явлені позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, просили
суд позов задовольнити з викладених у
Відповідач в судове засідання свого
представника не направив, про день та
час його проведення повідомлявся
належним чином, про що в справі є
Раніше в судовому засіданні
представник відповідача пред'явлені
позовні вимоги не визнала та зазначила
на те, що рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 14.03.2013 року № 880474 та від
24.12.2013 року № 9427272, прийняті державними
реєстраторами прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області є цілком вірними та законними,
а тому у задоволенні позову просила суд
відмовити, посилаючись на його
Заслухавши пояснення позивача та його
представника, що приймають участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що рішенням
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 30.04.2010 року по
цивільній справі № 2-479/2010 у задоволенні
позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1, треті особи -
ОСОБА_7, ОСОБА_8, Шоста Дніпропетровська
державна нотаріальна контора,
приватний нотаріус ОСОБА_9, про
визнання недійсним договору дарування,
заповіту, свідоцтва про право на
спадщину за заповітом і законом, про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом на ј частину
домоволодіння було відмовлено в
повному обсязі, а зустрічний позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7,
про усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням і виселенні був
Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 04.10.2010
року апеляційна скарга ОСОБА_6 була
задоволена частково, а рішення
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 30.04.2010 року по
даній справі скасовано та позовні
вимоги ОСОБА_6 задоволені частково, а
саме:

-визнаний недійсним договір дарування
від 03 жовтня 2001 року, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_3, за
реєстровим номером 1-4235 на 11/18 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 від імені ОСОБА_6
на користь ОСОБА_1, та скасована його
державна реєстрація в КП
«Дніпропетровське бюро технічної
інвентаризації» міста
Дніпропетровська.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_6 відмовлено, а також
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6, третя особа:
ОСОБА_7, про усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням і
виселення із домоволодіння АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 31.01.2011 року,
касаційна скарга ОСОБА_1 була
задоволена. Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 04.10.2010
року скасовано, а рішення
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 30.04.2010 року
залишено в силі.

24 травня 2011 року Індустріальним
районним судом було винесено ухвалу,
якою було скасовано за ОСОБА_6 державну
реєстрацію права власності на Ѕ
частину домоволодіння АДРЕСА_1, на
підставі свідоцтва про право власності
виданого Шостою Дніпропетровською
державною нотаріальною конторою за
реєстровим номером № 3-6511 та поновлено
реєстрацію права власності на 11/18
частин домоволодіння за ОСОБА_1, на
підставі договору дарування від 03.10.2001
року, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_3, за реєстровим
номером 2-4235.

Так, після ухваленого рішення
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 04 жовтня 2010 року, ОСОБА_7,
діючи по довіреності від ОСОБА_6, встиг
переоформити на останню право
власності на Ѕ частину спірного
домоволодіння. Таким чином, в даний час
реєстрація Ѕ частини домоволодіння
залишилася за ОСОБА_6

В судовому засіданні також
встановлено, що 20.02.2013 року позивач
звернулася до Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області із заявою про державну
реєстрацію права власності на
домоволодіння, що розташовано
Дніпропетровська обл., АДРЕСА_1, за
суб'єктом: ОСОБА_1, податковий номер
НОМЕР_1. Своїм рішенням від 14.03.2013 року №
880474 державний реєстратор прав на
нерухоме майно Колесник І.М. відмовила
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень, з наступних підстав.

За об'єктом нерухомості, щодо якого
заявлені відомості, зареєстровано
право власності на іншу особу в Реєстрі
прав власності на нерухоме майно.
Ухвалу Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 24.05.2011 року по
справі № 2-479/10 виконати технічно
неможливо. Реєстр прав власності на
нерухоме майно припинив роботу з 01.01.2013.
Натомість, з 01.01.2013 року, згідно
положень Закону Верховної Ради України
від 01.07.2004 № 1952-ІV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», Державна
реєстраційна служба використовує
Державний реєстр прав. Наказом
Міністерства юстиції України від 14.12.2012
року № 1844/5 затверджено Порядок
використання даних Реєстру прав
власності на нерухоме майно. Згідно
Порядку, відомості з Реєстру прав
власності на нерухоме майно
використовуються державним
реєстратором лише для встановлення
наявності (відсутності) записів про
державну реєстрацію права власності
під час реєстрації прав та під час
розгляду заяв. Внесення змін до записів
щодо права власності, які містяться в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно, технічно неможливо.

03.12.2013 року позивач знову звернулася до
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області з повторною заявою про
державну реєстрацію права власності на
вищезазначене домоволодіння, на
підставі ухвали Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
24 травня 2011 року та надала копії
свідоцтва про смерть попереднього
власника - ОСОБА_6

Своїм рішенням від 24.12.2013 року № 9427272
державний реєстратор прав на нерухоме
майно Васенін Ю.В. знову відмовив у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, з тих самих підстав, що
зазначені в рішенні відповідача від
14.03.2013 року № 880474.

Правомірність та обґрунтованість
рішень про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
14.03.2013 року № 880474 та від 24.12.2013 року №
9427272 є предметом спору, який передано на
вирішення суду.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаного вище рішень
відповідача про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, суд
зауважує на такому.

У відповідності до ч.1 ст.2 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
орган державної реєстрації прав
проводить державну реєстрацію прав та
їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації.

Згідно п.2 ч.2 ст.9 даного Закону,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.

В силу ст.15 Закону, державна реєстрація
прав та їх обтяжень проводиться в
такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Орган державної реєстрації прав,
державні реєстратори зобов'язані
надати до відома заявників інформацію
про необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У випадках, передбачених
законодавством України, державна
реєстрація прав проводиться після
технічної інвентаризації об'єкта
нерухомого майна, права стосовно якого
підлягають державній реєстрації.

Державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Згідно до ч.3 ст.17 Закону, документи, що
встановлюють виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і подаються для державної
реєстрації прав, повинні відповідати
вимогам, встановленим цим Законом та
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1, 2 ст.26 Закону, записи
до Державного реєстру прав вносяться
на підставі прийнятого рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

Пунктом 4 ч.1 ст.24 Закону передбачено, що
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Згідно до п.16 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 р. № 703, за результатами
розгляду заяви про державну реєстрацію
та документів, необхідних для її
проведення, державний реєстратор
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
рішення про відмову в такій реєстрації.

Відповідно до п.23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, державний реєстратор
приймає рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».
Враховуючи положення п.26 Порядку, для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно - необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Ст.19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», пп.1 та пп.9 п.27.
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є:

- укладений в установленому
законом порядку договір, предметом
якого є нерухоме майно, права щодо
якого підлягають державній реєстрації,
або речове право на нерухоме майно, чи
його дублікат;

- державний акт на право власності
на земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою.

Стаття 16 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачає, що у
разі виникнення, переходу або
припинення права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду з
одночасним виникненням, переходом або
припиненням речових прав на земельну
ділянку, на якій вони розташовані,
подається одна заява про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень на такі
об'єкти. При цьому одна заява подається
лише у разі, якщо права на житловий
будинок, будівлю, споруду та земельну
ділянку, на якій вони розташовані,
стосуються щодо однієї особи.

Підставою для проведення державної
реєстрації прав є документи, що
підтверджують виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно,
подані органу державної реєстрації
прав, нотаріусу як спеціальному
суб'єкту, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно, разом із заявою (стаття
19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень»).

В період встановлення нової системи
державної реєстрації прав відповідно
до Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» така реєстрація
проводиться на підставі документів, що
підтверджують виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно,
видані чи оформлені до 01 січня 2013 року.

Частиною 4 ст.24 Закону встановлено, що
відмова в державній реєстрації прав та
їх обтяжень з підстав, не передбачених
цим Законом, заборонена.

Частиною першою ст.6 Закону
встановлено, що систему органів
державної реєстрації прав становлять
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державної реєстрації
прав, та структурні підрозділи
територіальних органів Міністерства
юстиції України, які забезпечують
реалізацію його повноважень та є
органами державної реєстрації прав.

Безпосереднє здійснення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно покладено на районні, районні у
містах, міські (міст обласного
значення), міськрайонні, міжрайонні
управління юстиції (підпункт 4.33 пункту
4 Положення про районні, районні у
містах, міські (міст обласного
значення), міськрайонні, міжрайонні
управління юстиції, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 23.06.2011 р. № 1707/5, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 23.06.2011 р.
за № 760/19498).

Відповідно до абз.1 ч.7 ст.3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», державна реєстрація права
власності та інших речових прав
проводиться за місцем розташування
об'єкта нерухомого майна в межах
території, на якій діє відповідний
орган державної реєстрації прав.

У відповідності до ст.41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватись та розпоряджатись своєю
власністю. Право приватної власності
набувається у порядку, визначеному
законом. Статтею 321 ЦК України
встановлено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права
або обмежений у його здійсненні. Особа
може бути позбавлена права власності
чи обмежена в його здійсненні у
випадках та в порядку, встановлених
законом.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 цієї статті визначено, що у
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У відповідності з п.1 ч.2 ст.162 КАС
України, суд в порядку
адміністративного судочинства може
визнати протиправними рішення суб'єкта
владних повноважень чи окремих його
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень, про
поворот виконання цього рішення чи
окремих його положень із зазначенням
способу його здійснення.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне визнати протиправними та
скасувати рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 14.03.2013 року №880474 та від
24.12.2013 року № 9427272, прийняті державними
реєстраторами прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Колесник І.М. та Васеніним Ю.В.
відповідно. Зобов'язати відповідача
зареєструвати право власності за
позивачем на 11/18 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, на підставі договору
дарування від 03.10.2001 року, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_3, за
реєстровим номером № 2-4235, згідно з
ухвалою Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 24 травня 2011
року у справі № 2-479/10 за заявою ОСОБА_1
про поворот виконання рішення
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 30 квітня 2010
року, з викладених вище підстав.

Відповідно до ст.94 КАС України судові
витрати у справі покладаються на
сторону, проти якої ухвалена постанова.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10, 11, 69, 71, 122, 128, 158 - 163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
14.03.2013 року № 880474, прийняте державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління Дніпропетровської області
Колесник Інгою Миколаївною.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
24.12.2013 року № 9427272, прийняте державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Васеніним Юрієм
Володимировичем.

Зобов'язати Державну реєстраційну
службу Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області зареєструвати право власності
за ОСОБА_1 на 11/18 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, на підставі договору
дарування від 03.10.2001 року, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_3, за
реєстровим номером № 2-4235, згідно з
ухвалою Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 24 травня 2011
року у справі № 2-479/10 за заявою ОСОБА_1
про поворот виконання рішення
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 30 квітня 2010
року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті
судового збору у розмірі 73,08 грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст.254 КАС України та
може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складений 24
березня 2014 року.

Суддя Кучма К.С.