Справа № К/9991/9792/11-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/9792/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С. В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 06 грудня 2010
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Чернігівської обласної державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до управління з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Чернігівської обласної державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
певні дії.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 06 грудня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2011
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначені судові
рішення та ухвалити нове судове
рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що згідно наказу
управління у правах захисту населення
від наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС від 30.09.1993 року № 7-Л ОСОБА_2 з 01.10.1993
року був переведений з посади
спеціаліста першої категорії відділу
радіології і соціального захисту
населення на посаду провідного
спеціаліста відділу служби інформації.
На даній посаді позивач працював до
31.03.1994 року.

Зазначений відділ був створений на
виконання доручення Кабінету
Міністрів України від 22 грудня 1992 року
№ 17387/79.

Відповідно до Положення про службу
інформації управління у справах
захисту населення від наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС Чернігівської
обласної державної адміністрації,
затвердженого заступником глави
обласної державної адміністрації у 1993
році (надалі - Положення) служба
інформації створена у складі
управління у справах захисту населення
від наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС обласної державної адміністрації
на правах його підрозділу.

Пунктом 4 Положення встановлено, що
служба інформації населення
утримується за рахунок коштів
передбачених програмою по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та вбачається з штатних
розкладів управління у справах захисту
населення від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що станом на 1
вересня та 1 грудня 1993 року у структурі
управління рахувалося два відділи:
відділ радіології і соціального
захисту населення та відділ планування
і фінансування будівельних і
дезактиваційних робіт та переселення.

Відділ служби інформації управління у
справах захисту населення від
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, в якому працював позивач з 01.10.1993
року по 30.03.1994 року до штатного розкладу
не входив.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку, щоцей період
не може бути зарахований до стажу
державної служби позивача.

Крім того, з трудової книжки позивача
вбачається, що тільки 30.03.1994 року ОСОБА_2
прийняв присягу державного службовця.

Порядок і умови надання додаткової
відпустки регулюються відповідно до
статті 35 Закону України «Про
відпустки» та постанови Кабінету
Міністрів України від 27.04.1994 № 250 «Про
порядок і умови надання державним
службовцям додаткових оплачуваних
відпусток». Таким чином, виникнення у
державних службовців права на
додаткову оплачувану відпустку та її
тривалість знаходяться у прямій
залежності від наявності у державного
службовця відповідного стажу
державної служби.

Надання додаткової відпустки певної
тривалості залежить від наявності у
державного службовця стажу державної
служби, та від відпрацьованого часу у
відповідному робочому році у цьому
статусі.

У попередньому управлінні, де працював
позивач, питань щодо зарахування до
стажу державної служби періоду роботи
на посаді провідного спеціаліста
відділу інформації з 01.10.1993 по 31.03.1994
року не виникало, цей період йому до
стажу державної служби не
зараховували, відповідно і тривалість
додаткових оплачуваних відпусток
надавалась йому пропорційно стажу
державної служби.

У відповідності з дорученням Кабінету
Міністрів України від 22 грудня 1992 року
№ 17387/79 була створена служба інформації
з питань ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС в кількості 3
одиниць з утриманням її за рахунок
коштів Фонду для ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи та
соціального захисту населення.

Згідно з положенням про службу
інформації управління у справах
захисту населення від наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС Чернігівської
обласної державної адміністрації,
затвердженого заступником голови
обласної державної адміністрації у 1993
році вказана служба була створена у
складі управління на правах його
підрозділу, але за межами штатної
чисельності. Пунктом 4 зазначеного
Положення служба утримувалась за
рахунок коштів, передбачених програмою
по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, але не за рахунок
коштів державного бюджету, які
передбачались на утримання органів
виконавчої влади.

Відповідно до підпункту 12 пункту 4
«Типового положення про кадрову службу
органу виконавчої влади»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 02.08.1996 № 912 зі
змінами та доповненнями, обчислення
стажу роботи та стажу державної служби
належить виключно до компетенції
відповідного кадрового підрозділу, де
працює або працював державний
службовець, який на підставі чинних
нормативних актів та відповідних
документів має самостійно прийняти
рішення, що не суперечить чинному
законодавству.

З наведеного вище вбачається, що судами
попередніх інстанцій зроблено
правильний та обґрунтований висновок,
що позовні вимоги позивача є
безпідставними, оскільки, підстав
зарахування до стажу позивача
державної служби періоду роботи з
01.10.1993 року по 31.03.1994 року на посаді
провідного спеціаліста відділу служби
інформації, у кадрової служби
управління немає.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права.

Постановлені у справі судові рішення є
законними та обґрунтованими, і
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 06 грудня 2010
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Чернігівської обласної державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.Загородній