Справа № 826/17452/13-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Каракашьян С.К.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі:
Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційні
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Проват» та
представника Київської міської ради -
ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Громадського
об'єднання «Український
суспільно-правовий рух: Демократія
через право» до Київської міської ради,
треті особи: Департамент земельних
ресурсів Виконавчого органу Київської
міської ради (Киїської міської
державної адміністрації), Товариство з
обмеженою відповідальністю «Проват»
про визнання протиправним та
скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року Громадське
об'єднання «Український
суспільно-правовий рух: Демократія
через право» звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Київської
міської ради, треті особи: Департамент
земельних ресурсів Виконавчого органу
Київської міської ради (Киїської
міської державної адміністрації),
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Проват» про
визнання протиправним та скасування
рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим,
що договір оренди, укладений між
відповідачем та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Проват»
був припинений, і відповідачем жодних
дій щодо його поновлення вчинено не
було. Також позивач вказує на порушення
порядку укладення даного договору та
прийняття рішення відповідачем.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
січня 2014 року задоволено вказаний
позов. Визнано протиправним та
скасовано рішення Київської міської
ради № 495/9552 від 22.05.2013 року «Про
поновлення товариству з обмеженою
відповідальністю «Проват» договору
оренди земельної ділянки для
будівництва, експлуатації та
обслуговування автосалону з мийкою та
відкритою автостоянкою на просп.
Генерала Ватутіна в Дніпровському
районі м. Києва».

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням Товариство з обмеженою
відповідальністю «Проват» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нову
постанову про відмову у задоволенні
даного позову.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням представник Київської
міської ради - ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про відмову
у задоволенні даного позову.

Розглянувши доводи апеляційних скарг,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню, а оскаржувана
постанова суду першої інстанції -
скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що на підставі рішення
Господарського суду міста Києва від
23.04.2008 року № 34/126 Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) 1 серпня 2008 року за №
66-6-00483 зареєстровано договір оренди
земельної ділянки для будівництва,
експлуатації та обслуговування
автосалону з мийкою та відкритою
автостоянкою на просп. Генерала
Ватутіна в Дніпровському районі м.
Києва.

Згідно відомостей Єдиного державного
реєстру судових рішень рішенням
Господарського суду м. Києва від 23.04.2008
року, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 25.06.2008 року,
позов задоволено, визнано за
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ПРОВАТ" право на
оренду земельної ділянки на просп.
Генерала Ватутіна в Дніпровському
районі, згідно з проектом відведення та
висновками, які містяться в ньому,
зобов'язано вважати укладеним договір
оренди земельної ділянки для
будівництва, експлуатації та
обслуговування автосалону з мийкою та
відкритою автостоянкою на просп.
Генерала Ватутіна в Дніпровському
районі між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ПРОВАТ" та Київською
міською радою в редакції, яка підписана
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ПРОВАТ", з моменту
набрання чинності судового рішення на
умовах, визначених договором,
зобов'язано Головне управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) зареєструвати договір
оренди земельної ділянки з усіма
додатками, що є його невід'ємними
частинами, між орендодавцем - Київської
міською радою та орендарем
-Товариством з обмеженою
відповідальністю "ПРОВАТ" у
встановленому порядку, стягнуто з
Київської міської ради на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПРОВАТ" 85,00грн.
витрат по сплаті державного мита та 59,00
грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу,
стягнуто з Головного управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ПРОВАТ" 85,00
грн. витрат по сплаті державного мита
та 59,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

За касаційним поданням Заступника
прокурора м. Києва зазначені рішення та
постанова переглянуті в касаційному
порядку і постановою Вищого
господарського суду України від 17.05.2010
року скасовані, а справа передана на
новий розгляд до господарського суду м.
Києва.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 01.07.2010 року, прийнятим під час
нового розгляду справи та залишеним
без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
05.10.2010 року та постановою Вищого
господарського суду України від 17
січня 2011 року № 34/126-30/201, в позові
відмовлено з тих підстав, що
законодавством передбачений спосіб
волевиявлення міськради, яка здійснює
право власності від імені
територіальної громади щодо земельних
відносин, а саме: прийняття рішення
сесії. Київрадою рішення щодо
вищезазначеної земельної ділянки не
приймалося, тому правові підстави для
задоволення позову відсутні. З
урахуванням наведеного, не підлягають
задоволенню і позовні вимоги до
Головного управління земельних
ресурсів виконавчого органу Київради
щодо реєстрації договору.

22 травня 2013 року відповідачем було
прийнято рішення «Про поновлення
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Проват» договору
оренди земельної ділянки для
будівництва, експлуатації та
обслуговування автосалону з мийкою та
відкритою автостоянкою на просп.
Генерала Ватутіна в Дніпровському
районі м. Києва» № 495/9552, яким вирішено,
зокрема, поновити на 15 років договір
оренди земельної ділянки № 66-6-00483 від
01.08.2008 року, укладений між Київською
міською радою та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Проват».

Не погоджуючись з вказаним рішенням
відповідача, позивач звернувся до суду
з даним позовом.

Задовольняючи даний позов суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
позивача є правомірними та
обгрунтованими, а тому підлягають
задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його необгрунтованим з огляду
на наступне.

Згідно з ч. 1. ст. 93 Земельного кодексу
України та відповідно до ст. 1 Закону
України «Про оренду землі» право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про оренду землі» відносини, пов'язані
з орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим Законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про
оренду землі» право оренди земельної
ділянки підлягає державній реєстрації
відповідно до закону.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
оренду землі» (в редакції станом на 01
серпня 2008 року) договір оренди землі
набирає чинності після його державної
реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про
оренду землі» (в редакції станом на 01
серпня 2008 року) укладений договір
оренди землі підлягає державній
реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України
«Про оренду землі» (в редакції станом
на 01 серпня 2008 року) державна
реєстрація договорів оренди землі
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Єдині умови реєстрації договорів
оренди та договорів суборенди
земельних ділянок визначались
Порядком державної реєстрації
договорів оренди землі, який
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 25 грудня 1998 року
№ 2073.

Згідно з п. 2 Порядку державна
реєстрація договорів оренди -
забезпечення реєстрації договорів
оренди є стихійним визнанням і
підтвердженням державою факту
виникнення або припинення права оренди
земельних ділянок.

Відповідно до п. 4 Порядку державної
реєстрації договорів оренди
забезпечення реєстрації договорів
оренди покладається на відповідні
державні органи земельних ресурсів.

Згідно з п. 3.13 Положення про Головне
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації), яке
затверджене Рішенням Київської
міської ради № 182/342 від 19.12.2002 року (в
редакції, яка діяла на момент
реєстрації договору оренди земельної
ділянки) та статті 28 Порядку передачі
(надання) земельних ділянок в
користування або у власність у місті
Києві, який затверджено Рішенням
Київської міської ради, від 15.07.2004 року,
№ 457/1867 (станом на 01 серпня 2008 року)
Головне управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (КМДА) здійснює реєстрацію
договорів на оренду (суборенду) землі.

Судом першої інстанції було
встановлено, що договір оренди
земельної ділянки кадастровий номер
:66:030:0032 зареєстрований Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (КМДА) від 01 серпня 2008 року за №
66-6-00483v про що зроблено запис у книзі
записів державної реєстрації
договорів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 202
Цивільного кодексу України правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 4 ст. 202 Цивільного
кодексу України дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.
Оскільки всякий договір є правочином,
до форм договору застосовуються
положення про правочини.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

В матеріалах справи відсутні докази
факту державної реєстрації розірвання
договору оренди земельної ділянки
(кадастровий номер :66:030:0032), який
зареєстрований Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА) від 01
серпня 2008 року за № 66-6-00483, про що
зроблено запис у книзі записів
державної реєстрації договорів на
підставі рішень судів, про які зазначає
у оскаржуваній постанові суд першої
інстанції.

Вказана інформація також
підтверджується і наданими листом №
05704-3194 від 03.04.2014 року відомостями з
доданими до нього доказами, а саме:
книгою записів державної реєстрації
договорів оренди землі та відповідне
рішення Київської міської ради з
логовором.

Статтею 204 Цивільного кодексу України
регламентовано, що правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Тобто, колегія суддів вважає, що
починаючи з 01.08.2008 року і до моменту
прийняття оскаржуваного рішення
відповідачем про поновлення дії
договору оренди, договір оренди
земельної ділянки № 66-6-00483 кадастровий
номер :66:030:0032 залишався чинним для
сторін.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 205 Цивільного
кодексу України у випадках,
встановлених договором або законом,
воля сторони до вчинення правочину
може виражатися її мовчанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про оренду землі» (в редакції станом
на 05.10.2010 року) після закінчення строку,
на який було укладено договір оренди
землі, орендар, який належно виконував
обов'язки відповідно до умов договору,
має за інших рівних умов переважне
право на поновлення договору.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про
оренду землі» (в редакції станом на
05.10.2010 року) у разі якщо орендар
продовжує користуватися земельною
ділянкою після закінчення строку
договору оренди, то за відсутності
письмових заперечень орендодавця
протягом одного місяця після
закінчення строку договору він
підлягає поновленню на той самий строк
і на тих самих умовах, які були
передбачені договором. Письмове
заперечення здійснюється
листом-повідомленням.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про
оренду землі» (в редакції станом на
05.10.2010 року) у разі припинення або
розірвання договору оренди землі
орендар зобов'язаний повернути
орендодавцеві земельну ділянку на
умовах, визначених договором.

У разі невиконання орендарем обов'язку
щодо умов повернення орендодавцеві
земельної ділянки орендар зобов'язаний
відшкодувати орендодавцю завдані
збитки.

Колегією суддів встановлено, що на день
звернення з апеляційною скаргою,
Київська міська рада (Орендодавець за
Договором № 66-6-00483 оренди земельної
ділянки кадастровий номер :66:030:0032)
не зверталася до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Проват» в
порядку та на умовах передбачених ст. 34
Закону України «Про оренду землі» з
вимогою про повернення земельної
ділянки та не зверталася з письмовим
запереченням щодо продовження
використання вкаханим товариством
земельної ділянки згідно з ч. 3 ст. 33
Закону України «Про оренду землі».

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що вчинення
сторонами Договору № 66-6-00483 оренди
земельної ділянки кадастровий номер
:66:030:0032 (Київською міською радою
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПРОВАТ»)
конклюдентних дій (виражених їх
мовчанням відповідно до ч. 3 ст. 205
Цивільного кодексу України)
направлених на продовження дії та
виконання сторонами зобов'язань по
відповідному договору оренди
земельної ділянки.

Додатковим доказом вчинення сторонами
Договору № 66-6-00483 конклюдентних дій є
своєчасна та в повному обсязі
здійснена оплата орендної плати за
земельну ділянку товариством за даним
договором протягом семи років, про що
свідчать податкові декларації з плати
за землю з 2008, 2009, 2010, 2011 та 2012 роки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
Київська міська рада (орендодавець)
законно поновила договір та виявила
свою волю щодо продовження Договору
оренди земельної ділянки № 66-6-00483 від
01.08.2008 року шляхом прийняття рішення №
495/9552 від 22 травня 2013 року.

Отже, висновок суду першої інстанції
про відсутність підстав для поновлення
договору оренди земельної ділянки
спірним рішенням Київської міської
ради є безпідставним, оскільки на
момент прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення (22.05.2013 року)
договір оренди земельної ділянки від
01.08.2008 року № 66-6-00483, був чинний
(державна реєстрація його не була
скасована компетентним органом), а
зобов'язання по ньому сторони
продовжували безперервно та в повному
обсязі виконувати.

Рішенням Київської міської ради від
28.02.2013, № 63/9120 затверджено Тимчасовий
порядок передачі (надання) земельних
ділянок у користування або у власність
із земель комунальної власності в
місті Києві.

Порядок № 63/9120 визначає загальні
положення і встановлює особливості та
процедуру надання в постійне
користування, передачі в оренду та у
власність земельних ділянок із земель
комунальної власності територіальної
громади міста Києва, процедуру поділу
чи об'єднання земельних ділянок
комунальної власності, передачі в
суборенду та поновлення договорів
оренди земельних ділянок комунальної
власності, а також визначає засади
організації здійснення землеустрою,
організації і здійснення контролю за
використанням та охороною земель
комунальної власності при проведенні
землеустрою, координації діяльності
місцевих органів земельних ресурсів.

Колегією суддів встановлено, що
проведенні процедури поновлення
договору оренди земельної ділянки було
дотримано всі передбачені
законодавством норми, а TOB
«Геометікс-Плюс» у 2013 році розроблено
технічну документацію із землеустрою
щодо відновлення меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) TOB «Проват» для
будівництва, експлуатації та
обслуговування автосалон з мийкою та
відкритою автостоянкою на просп.
Генерала Ватутіна у Дніпровському
районі м. Києва.

Зазначена технічна документація
відповідає всім встановленим нормам
законодавства, містить Акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості), Акт прийомки-передачі
межових знаків на зберігання, Акт
перенесення в натуру (на місцевість)
меж зони санітарної охорони джерел та
об'єктів централізованого питного
водопостачання, Акт перенесення в
натуру (на місцевість) меж охоронної
зони навколо (вздовж) об'єкта
енергетичної системи та всі інші
передбачені нормами законодавства
необхідні погодження та документи.

Згідно з ч. 3. ст. 3 Порядку № 63/9120
передача земельних ділянок в оренду
або надання їх у постійне користування
на підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється у
разі передачі (надання) в користування
сформованої земельної ділянки без
зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону «Про
землеустрій» встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється на основі
технічної документації із землеустрою,
якою визначається місцеположення
поворотних точок меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості).

Згідно із ч. 4 ст. 55 Закону «Про
землеустрій» межі земельної ділянки в
натурі (на місцевості) закріплюються
межовими знаками встановленого зразка.

Колегія суддів критично сприймає
доводи позивача про необхідність
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки при
поновленні договору оренди та
необхідність проведення експертизи
зазначеного проекту, зважаючи на те, що
позивач посилається на норми Закону
«Про землеустрій», в редакції, що
втратили чинність на момент виникнення
спірних правовідносин (22.05.2013 року), та
на Порядок розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, затверджений постановою
Kабінету Mіністрів України від 26.05.2004
року № 677, який втратив чинність
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 20 лютого 2013 року
№ 154.

Також відповідно до ч.ч. 2-5 статті 33
Закону України «Про оренду землі»
встановлена процедура поновлення
договору оренди, відповідно до якої
орендар, який має намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк,
зобов'язаний повідомити про це
орендодавця до спливу строку договору
оренди землі у строк, встановлений цим
договором, aлe не пізніше ніж за місяць
до спливу строку договору оренди землі.

Орендодавець у місячний термін
розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону, узгоджує
з орендарем (за необхідності) істотні
умови договору і, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі. За наявності
заперечень орендодавця щодо
поновлення договору оренди землі
орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення».

Зазначена процедура деталізована та
передбачена Розділом 12 Порядку № 63/9120.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 Порядку № 63/9120
орендар зобов'язаний подати до
Київської міської ради
лист-повідомлення до закінчення строку
договору оренди землі у строк,
встановлений цим договором, але не
пізніше ніж за місяць до закінчення
строку договору оренди землі.

Колегією суддів встановлено, що
сторонами було дотримано всю процедуру
поновлення договору оренди земельної
ділянки.

Зокрема, товариство звернулося до
відповідача з листом від 29.04.2013 року
вих. № 07/04-13 (вх. № 08/6888 від 29.04.2013 року)
про поновлення договору оренди
земельної ділянки від 01.08.2008 року №
66-6-00483.

Враховуючи те, що строк Договору від 01
серпня 2008 року за № 66-6-00483 закінчувався
01.08.2013 року, а зазначений лист поданий 29
квітня 2013 року, то відповідно зазначена
вимога закону була дотримана.

Згідно із ч. 7 ст. 34 Порядку № 63/9120
секретаріат Київської міської ради
разом з дорученням (резолюцією)
Київського міського голови або
заступника міського голови -секретаря
Київради у день надходження
листа-повідомлення про поновлення
договору оренди земельної ділянки або
протягом наступного робочого дня
надсилає його через приймальню
Київради з земельних питань до
Департаменту земельних ресурсів.

Зазначена вимога теж була дотримана,
отримано доручення (резолюцію)
заступника міського голови - секретаря
Київради та надіслано до Департаменту
земельних ресурсів на розгляд у
встановленому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Порядку № 63/9120
Департамент земельних ресурсів
розглядає лист-повідомлення щодо
поновлення договору оренди земельної
ділянки та здійснює комплексний аналіз
наданих орендарем документів на
відповідність вимогам законодавства і
надає висновок щодо можливості
поновлення договору оренди земельної
ділянки, а також готує проект рішення
Київської міської ради про поновлення
договору оренди земельної ділянки або
відмову у поновленні договору, крім
випадків, встановлених пунктом б цієї
статті.

Листом від 21.05.2013 року №
Департамент земельних ресурсів
повідомив TOB «ПРОВАТ» про те, що
Департаментом було розглянуто лист від
29.04.2013 року № 07/04-13 про поновлення
договору оренди земельної ділянки та
підготовлено проект рішення Київської
міської ради про поновлення TOB «ПРОВАТ»
договору оренди земельної ділянки для
будівництва, експлуатації та
обслуговування автосалону з мийкою та
відкритою автостоянкою на просп.
Генерала Ватутіна в Дніпровському
районі м. Києва справа № А- 19655) та
проект із 08.05.2013 року знаходиться на
розгляді в Київській міській раді.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Порядку № 63/9120
рішення про поновлення договору оренди
земельної ділянки або про відмову в
його поновленні приймається Київською
міською радою, крім випадків,
встановлених пунктом б цієї статті, в
порядку, встановленому Регламентом
Київської міської ради, тау строки,
встановлені законодавством.

Таке рішення Київської міської ради
було прийнято теж відповідно до
процедури, встановленої чинним
законодавством.

Доказами підтверджуючими дані
обставини можуть слугувати витяг із
стенограми та результати поіменного
голосування депутатів Київської
міської ради, які наявні в матеріалах
справи.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що
позивач в позові посилався на
порушення Регламенту Київської
міської ради № 14/14 від 14.06.2006 року,
однак, даний Регламент втратив
чинність на підставі рішення КМР «Про
затвердження Регламенту Київської
міської ради» від 01.07.2008 року №8/8.

Тобто, станом на дату прийняття
оскаржуваного рішення від 22.05.2013 року №
495/9552 щодо поновлення дії договору
оренди земельної ділянки Регламент
Київської міської ради №14/14 від 14.06.2006,
на який посилається позивач, не діяв.

Крім цього, колегія суддів зауважує про
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Конституції України,
п. 2 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України № 9-зп від
25 грудня 1997 року (справа за зверненнями
жителів міста Жовті Води) будь-яка
особа має право звернутись до суду,
якщо її права порушуються, створено або
створюються перешкоди для їх
реалізації або мають місце інші
ущемлення прав та свобод.

Тобто, із аналізу вищезазначених норм,
вбачається, що під час розгляду справи
позивач повинен довести, а суд
встановити факт або обставини, які б
свідчили про порушення конкретно
визначених законом прав, свобод чи
інтересів позивача (як то наприклад
права власності чи права користування
спірною земельною ділянкою) з боку
відповідача, внаслідок прийняття
оскаржуваного рішення.

Спірне рішення від 22 травня 2013 року №
495/9552 є актом індивідуальної дії, тобто
створює правові наслідки лише для
конкретної особи (Товариства з
обмеженою відповідальністю "ПРОВАТ").

Колегією суддів встановлено, що
позивач не є суб'єктом правовідносин,
які склались в результаті прийняття
оскаржуваного рішення, відповідно і
дане рішення не може порушувати прав,
свобод чи інтересів позивача.

Крім того, згідно з даним Витягу із
ЄДРПОУ, державна реєстрація юридичної
особи позивача була проведена лише
29.08.2013 року, номер запису: 0029237.
Дана обставина підтверджується
Витягом із ЄДРПОУ від 11.02.2014 року.

Тобто, на момент прийняття
оскаржуваного рішення відповідачем
позивач ще не був (створений)
зареєстрований, відповідно і його прав,
свобод чи інтересів відповідач не міг
порушити.

Правова позиція по даному питанню
висловлена Вищим адміністративним
судом України у постановах від 03.07.2013
року у справі № П/800/354/13, від 20.03.2012 року
у справі № П/9991/50/12, від 13.10.2010 року у
справі № П-195/10, від 01.09.2010 року у справі
№ П-195/10, у яких вказує про необхідність
доведення порушеного права приватної
особи у зв'язку із прийняттям рішення
суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС
України завдання адміністративного
судочинства полягає у захисті саме
порушених прав особи у
публічно-правових відносинах. При
цьому захист прав, свобод та інтересів
осіб є похідними, тобто передбачає
наявність встановленого судом факту їх
порушення. Іншими словами, звернення до
суду з позовом особи, якій не належить
право вимоги (неналежний позивач), є
підставою для відмови у задоволенні
такого позову, оскільки права, свободи
чи інтереси цієї особи у сфері
публічно-правових відносин не
порушено.

Отже, колегія суддів вважає помилковим
висновок суду першої інстанції про
наявність охоронюваного законом
інтересу позивача у спірних
правовідносинах з огляду на наступне.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України у справі за
конституційним поданням 50 народних
депутатів України щодо офіційного
тлумачення окремих положень частини
першої статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України (справа
про охоронюваний законом інтерес) від 1
грудня 2004 року N 18-рп/2004, справа N 1-10/2004
поняття "охоронюваний законом інтерес",
що вживається в частині першій статті 4
Цивільного процесуального кодексу
України та інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

Тобто, в даному випадку мова іде про
право користування власністю
територіальної громади - земельною
ділянкою, на праві оренди чи праві
власності.

Судом першої інстанції не було
встановлено, а позивачем не доведено
наявність фактичних обставин
направлених на вчинення позивачем дій
на оформлення відповідного речового
права (власності/користування) на
спірну земельну ділянку.

Наявність декларативного положення в
статуті позивача про наміри до
здійснення певних дій не може
слугувати підставою для підтвердження
факту наявності у позивача такого
охоронюваного законом інтересу,
оскільки сам установчий документ
юридичної особи - позивача на момент
прийняття оскаржуваного рішення
Київської міської ради взагалі не
існував.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає неправильним висновок суду
першої інстанції про те, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

За вказаних обставин колегія суддів
вважає доводи апеляційних скарг
обґрунтованими, а тому вони є такими, що
підлягають задоволенню.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції невірно надана правова
оцінка обставинам справи, оскаржуване
судове рішення постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційні скарги підлягають
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Проват»
та представника Київської міської ради
- ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24 січня 2014 року -
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою у задоволенні адміністративного
позову Громадського об'єднання
«Український суспільно-правовий рух:
Демократія через право» до Київської
міської ради, треті особи: Департамент
земельних ресурсів Виконавчого органу
Київської міської ради (Киїської
міської державної адміністрації),
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Проват» про
визнання протиправним та скасування
рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя

Мельничук В.П.

Судді:

Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.