Справа № 872/1099/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2014 рокусправа № 1170/2а-3000/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2012
року у справі № 1170/2а-3000/12 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Відділу Державної виконавчої служби
Новомиргородського районного
управління юстиції, третя особа:
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Дніпропетровська
про скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 року до суду
звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з
позовом до Відділу Державної
виконавчої служби Новомиргородського
районного управління юстиції (далі -
відповідач), третя особа - управління
Пенсійного фонду України в
Новомиргородському районі (далі - третя
особа) з вимогою скасувати постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 27.07.2012 року ВП №333789598 та від 27.07.2012
року ВП №33789798.

В обґрунтування позову позивачем
зазначено, що оскаржені постанови
прийняті державним виконавцем з
порушенням ст. ст. 17, 18, 22, 25, 26 Закону
України "Про виконавче провадження", ч.
15 ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а тому підлягають
скасуванню.

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 15
жовтня 2012р. у справі № 1170/2а-3000/12 в
задоволенні позовних вимог було
відмовлено.

Не погодившись із прийнятим
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
постанову суду першої інстанції
скасувати.

В судове засідання апеляційної
інстанції представники сторін не
з'явились, про час та місце слухання
справи повідомлялися належним чином, а
тому, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивач є фізичною
особою-підприємцем та перебуває на
спрощеній системі оподаткування.

Управлінням Пенсійного фонду
України в Новомиргородському районі
винесено вимоги про сплату
заборгованості зі сплати єдиного
внеску № Ф-491 від 05.11.2010 року на суму 796,26
грн. та №Ф-657 від 04.02.2011 року на суму 820,11
грн..

27.07.2012 року державним виконавцем
ВДВС Новомиргородського РУЮ Ільченком
Р.М. винесено:

- постанову про відкриття
виконавчого провадження №33789798 з
виконання вимоги УПФУ в
Новомиргородському районі №491 від
05.10.2010 року та постанову про відкриття
виконавчого провадження № 33789598 з
виконання вимоги №А-657-у від 04.02.2011 року.

Дані постанови супровідним
листом 27.07.2012 року направлені позивачу.
Зазначені постанови отримані
позивачем 30.08.2012 року.

Позивач вважає, що оскаржені
постанови про відкриття виконавчих
проваджень винесені відповідачем в
порушення ч. 15 ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки примусові
стягнення органами виконавчої служби
за несплату внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування фізичними
особами-суб'єктами підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування, не
застосовуються.

Позивачем також зазначено, що
норми ст.106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", на підставі яких винесено
вимоги про сплату боргу і згідно яких
вимога вважалась виконавчим
документом виключені і втратили
чинність з 01.01.2011 року. Тому, на думку
позивача, державним виконавцем
протиправно було відкрито виконавчі
провадження за документом (вимога
УПФУ), який з 01.01.2011 року не є
виконавчим.

З доводами позивача не погодився
суд першої інстанції, дійшовши
висновку про відсутність підстав для
скасування оскаржених постанов, і
колегія суддів вважає висновки суду
вірними, з огляду на наступне

Відповідно до абзацу другого
частини четвертої статті 25 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", вимога про
сплату недоїмки з єдиного внеску є
виконавчим документом.

Згідно з частиною п'ятою
зазначеної статті вимога
територіального органу Пенсійного
фонду про сплату недоїмки або рішення
суду щодо стягнення суми недоїмки
виконується державною виконавчої
службою в порядку, встановленому
законом.

Частиною чотирнадцятою статті 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що рішення
органу Пенсійного фонду про
нарахування пені або накладення
штрафу, передбачених частинами
дев'ятою (виключена) і десятою цієї
статті, є виконавчим документом. За
змістом цієї норми у разі невиконання
чи не оскарження такого рішення, воно
передається для виконання державній
виконавчій службі та страхувальнику.

Отже, у розумінні Законів України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" та "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", вимога про сплату
недоїмки з єдиного внеску та рішення
органу Пенсійного фонду про
нарахування пені або накладення штрафу
є виконавчими документами, що
підлягають виконанню державною
виконавчою службою.

Посадовою особою Відповідача
було відкрито виконавчі провадження за
вимогами УПФУ, які є виконавчими
документами, тому дії державного
виконавця в цій частині є правомірними.

Щодо порушення відповідачем
вимог Закону України "Про виконавче
провадження", слід зазначити наступне.

Згідно преамбули Закону України
"Про виконавче провадження" від 21
квітня 1999 року № 606 (в редакції станом
на час виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон № 606) -
цей Закон визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Статтею 17 Закону № 606 встановлено,
що примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом, та
виконавчим документом є, в тому числі,
рішення інших органів державної влади,
якщо їх виконання за законом покладено
на державну виконавчу службу (п. 8 ч. 2
цієї статті).

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону № 606,
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
ст. 17 цього Закону.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону №
606, виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання - протягом
року, якщо інше не передбачено
законом.

Частиною 2 ст. 22 Закону України №
606 визначено, що строки, зазначені
у частині першій цієї статті,
встановлюються для інших виконавчих
документів з наступного дня після
набрання ними юридичної сили, якщо інше
не передбачено законом.

Відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", строк давності
щодо нарахування, застосування та
стягнення сум недоїмки, штрафів та
нарахованої пені не застосовується.

Статтею 25 Закону № 606 встановлено,
що державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом (в
тому числі, положенням ст. 17 цього
Закону щодо визначення виконавчого
документа).

Суд першої інстанції, з
висновками якого погоджується колегія
суддів, встановив, що виконавчі
документи, а саме, вимоги УПФУ № А-657-у
від 04.02.2011 року та №Ф-491 від 05.11.2010 року,
пред'явлені до виконання, відповідають
вимогам Закону України "Про виконавче
провадження", а тому у державного
виконавця були відсутні підстави для
неприйняття даних документів до
виконання.

Відповідно до вимог п.1ст.31 Закону
України № 606, боржник вважається
повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

За даними управління Пенсійного
фонду України Новомиргородському
районі, станом на 04.10.2012 року
заборгованість, визначена вимогами №
657- у від 04.02.2011 року та №491 від 05.11.2010
року, позивачем не погашена.

З огляду на викладене, можливо
стверджувати, що оскаржені постанови
відділу ДВС про відкриття виконавчого
провадження, прийняті згідно вимог
чинного законодавства і підстави для
їх скасування відсутні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають колегії
суддів підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції, а тому
апеляційну скаргу позивача слід
залишити без задоволення, а оскаржену
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205,
206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 15
жовтня 2012р. у справі № 1170/2а-3000/12 -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак