Справа № К/9991/19031/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/19031/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
постанову Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 13 березня 2010 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 до Катеринівської сільської
ради Костянтинівського району
Донецької області, третя особа -ОСОБА_6
про визнання рішення незаконним та
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 13 березня 2010 року залишеною без
змін ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року відмовлено в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до
Катеринівської сільської ради
Костянтинівського району Донецької
області, третя особа - ОСОБА_6 про
визнання рішення незаконним та
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями, позивачі звернулися з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
мешкають в АДРЕСА_2 з 1959 року. Для
обслуговування своєї частини цього
житлового будинку позивачам була
виділена у власність частина
присадибної ділянки, прилегла до
частини будинку, розміром 0,1219 га і
виданий державний акт про право
приватної власності на землю IV-ДН № 024312
від 20 січня 1998 року.

ОСОБА_6 проживає також в АДРЕСА_1 з 1950
року. Згідно з даними погосподарських
книг з 1974 року по 2003 рік в користуванні
сім'ї ОСОБА_6 за вказаною адресою
знаходилося 0,14 га, а з 2003 року - 0,1452 га. З
1950 по 1974 року облік земельних ділянок
не вівся.

За клопотанням ОСОБА_6 та інших
мешканців на позачерговій 22 сесії IV
скликання 30 листопада 2004 року
Катеринівська сільська рада винесла
рішення про дозвіл на приватизацію
земельних ділянок. На підставі ст.ст. 116,
118 ЗК України вирішено передати в
приватну власність ОСОБА_6 земельну
ділянку площею 0,24 га для
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1.

При передачі у власність для
обслуговування житлового був
вироблений вимір ділянки землі в січні
2005 року. На підставі рішення сільської
ради і результатів вимірів
Константиновским районним відділом
Донецької регіональної філії
державного підприємства державного
земельного кадастру була виготовлена
технічна документація по землеустрою,
до якої увійшли рішення сільради,
ситуаційна схема земельних ділянок,
технічний паспорт земельних ділянок,
акти вказівок меж в натурі, копії
паспортів земельних ділянок. На
підставі вимірів фактичного
землекористування і розробленої
технічної документації Катеринівською
сільською радою 18 березня 2005 року
ОСОБА_6 був виданий державний акт серії
ДН № 158505 про право власності на
земельну ділянку, яка складається з
двох частин площею 0,0800 і 0,0650 га (всього
0,1450 га) для обслуговування житлового
будинку.

Так, відповідно до ст. 116 ЗК України
громадяни набувають право власності на
земельні ділянки із земель державної
або комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування. Безкоштовна
передача земельних ділянок
знаходяться в користуванні у громадян.
Передача у власність ділянок
безкоштовно проводиться один раз в
межах норм, визначених цим Кодексом.

На підставі ст. 121 ЗК України громадянам
надається безкоштовно земельні
ділянки для обслуговування житлового
будинку (присадибна ділянка) в
сільській місцевості в розмірі не
більше 0,25 га.

Статтею 118 ЗК України передбачений
порядок безкоштовного надання
громадянам у власність земельних
ділянок, що знаходяться в їх
користуванні. Цим порядком складання
проекту відведення земельної ділянки і
його узгодження з відповідними
службами не передбачений. Ділянка
виділяється простим рішенням
місцевого органу влади на підставі
замірів ділянки фактичного
землекористування.

Як встановлено судами, спірна земельна
ділянка, яка передана у власність
ОСОБА_6, знаходилася у її постійному
користуванні з 1950 року, розмір цієї
ділянки менше 0.25 га, ділянка призначена
для обслуговування житлового будинку.
Факт користування земельною ділянкою
сім'єю ОСОБА_6 не заперечують позивачі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову, за умови
якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Якщо суд визнає причину пропущення
строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Як вірно враховано судами, оскільки
позивач не заявляв клопотання про
поновлення пропущеного строку
звернення до суду, а відповідач
наполягав на відмові у задоволенні
позову у зв'язку з пропуском позивачем
строку звернення до суду, суди
попередніх інстанцій дійшли вірних та
обґрунтованих висновків про відмову в
задоволенні позовних вимог, а тому
підстав для зміни або скасування
зазначених судових рішень колегія
суддів не вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5
залишити без задоволення, а постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 13 березня 2010 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: