Справа № 2а-1711/404/11
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"27" березня 2014 р.
Справа № 2а-1711/404/11

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Шидловського В.Б.

суддів:
Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області
ОСОБА_3 на постанову Кузнецовського
міського суду Рівненської області від
"19" серпня 2011 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
фонду України в м.Кузнецовськ
Рівненської області про визнання
бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кузнецовського міського
суду Рівненської області від 19 серпня
2011 року частково задоволено позовні
вимоги ОСОБА_3.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м.Кузнецовськ
Рівненської області здійснити
перерахунок і виплату ОСОБА_3:

- додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорії 4, згідно з ст.51 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
розмірі 15 (пятнадцяти) процентів
мінімальної пенсії за віком, із
застосуванням розміру мінімальної
пенсії за віком, визначеного ч.1 ст.28
Закону України „Про
загальнообовязкове державне пенсійне
страхування", за період часу з 09 серпня
2010 року до 22 липня 2011 року включно, з
врахуванням проведених виплат.

- збільшення пенсії на один процент
заробітку за кожний рік роботи понад 15
років стажу, але не вище 75 (сімдесяти
пяти) процентів заробітку, відповідно
до ч.2 ст.56 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", за період часу з 09 серпня
2010 року до теперішнього часу, тобто до 19
серпня 2011 року, включно.

- підвищення пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру, проживаючому в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, відповідно до ст.39 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати, встановленої законами України
про Державний бюджет України на
відповідний рік, за період часу з 09
серпня 2010 року до 22 липня 2011 року
включно.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено за їх безпідставністю.

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України у місті
Кузнецовську, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить судове
рішення в частині задоволених позовних
вимог скасувати, та прийняти нове - яким
в задоволенні позову відмовити
повністю.

Апеляційну скаргу подала також і
позивач, в якій вона просить судове
рішення в частині відмови в
задоволенні позовних вимог скасувати,
та прийняти нове - яким позов
задоволити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області та з
02 січня 2008 року отримує пенсію за віком,
що стверджується матеріалів пенсійної
справи ОСОБА_3 № 117901.

Позивач 15 лютого 2010 року звернулася до
управління Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області із
письмовою заявою про перерахунок
пенсії з додаванням трудового стажу.

Управління Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області
здійснило ОСОБА_3 перерахунок її пенсії
по стажу з 01 лютого 2010 року, що
стверджується розпорядженням № 117901
від 16 лютого 2010 року. При цьому
перерахунку був врахований стаж
позивача, набутий нею до 31 грудня 2009
року. Вказане розпорядження
відповідача позивач не оскаржує.

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через 2 роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсій. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Така редакція ч.4 ст.42 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" діє після
визнання неконституційними змін,
внесених підпунктом «б» підпункту 10
пункту 35 розділу 2 Закону України від 28
грудня 2007 року № 107-6 визнаних такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008.

Зміни, що визнані неконституційними,
надавали можливість перераховувати
пенсію із заробітної плати за періоди
страхового стажу, зазначені в частині 1
статті 40 цього Закону, із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Із норми абзацу 3 частини 4 статті 42
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" слідує, що перерахунок
пенсії здійснюється із заробітної
плати (доходу), з якої була обчислена
пенсія, або за періоди страхового стажу
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону, тобто, правила ч.1 ст.40
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" при перерахунку пенсії
застосовуються виключно з метою
визначення періоду страхового стажу,
за який може бути обчислена заробітна
плата (дохід).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", для обчислення
пенсії враховується заробітна плата
(дохід) за будь-які 60 календарних
місяців страхового стажу підряд до 01
липня 2000 року, незалежно від перерв, та
за весь період страхового стажу,
починаючи з 01 липня 2000 року.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що середня заробітна плата
працівників, зайнятих в галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії, використовується
як складова для призначення пенсії
відповідно до ч.2 ст.40 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" і є величиною
постійною, незмінною при перерахунку
пенсії, на відміну від інших
показників, які використовуються при
визначенні заробітної плати (доходу)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Такі визначення як «середня
заробітна плата працівників, зайнятих
в галузях економіки України» та
«показник середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка,
відповідно до цього закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії», не є тотожними,
оскільки ці поняття є різними
правовими категоріями, основу яких
становлять різні економічні критерії.

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції
України виключно законами України
визначаються, зокрема, форми і види
пенсійного забезпечення. Такими
законами є Закон України «Про пенсійне
забезпечення" та Закон України «Про
загальнообовязкове пенсійне
страхування». З огляду на зазначене та
керуючись положеннями принципу
законності, закріпленого ч.4 ст.9 КАС
України, положення підзаконного
нормативно-правововго акту -постанови
Кабінету Міністрів України "Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян" № 530 від 28 травня 2008
року - не можуть застосовуватись до
спірних відносин.

З огляду на викладені обставини суд
першої інстанції дійшов до вірного
висновку, що відсутні правові підстави
для перерахунку пенсії позивача із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні за 2009 рік, а тому в
задоволенні позову ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області в
частині вимог про перерахунок і
виплату пенсії відмовив за їх
безпідставністю і необґрунтованістю.

Окрім того, як встановлено судом першої
інстанції, позивач також отримує
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров"ю, що стверджується матеріалами
пенсійної справи ОСОБА_3 № 117901. Проте
розмір даної пенсійної виплати є
значно меншим, ніж це передбачено ст.51
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є особою,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, категорії 4,
що стверджується посвідченням серії
НОМЕР_2, виданим Рівненською обласною
державною адміністрацією 28 жовтня 1993
року, а також позивач є пенсіонером, що
підтверджується пенсійним
посвідченням серії НОМЕР_1 виданим
управлінням Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовську Рівненської області 27
лютого 2008 року.

Відповідно до п.3 постанови Кабінету
Міністрів України № 1261 від 24 жовтня 2007
року "Про затвердження Положення про
Пенсійний фонд України" основними
завданнями Пенсійного фонду України є
призначення (перерахунок) пенсій та
підготовка документів для їх виплати;
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій.
Отже, в даному випадку управління
Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області є
належним відповідачем.

Згідно з ст.51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) особам,
віднесеним до категорії 4,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 15 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Проте, нарахування і виплату позивачу
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров"ю, здійснено відповідачем у
розмірі, встановленому постановою
Кабінету Міністрів України «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян» № 530 від 28 травня
2008 року, - 5 відсотків прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Так, згідно довідки
управління Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області № 113
від 09 лютого 2011 року додаткова пенсія
ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
серпні-вересні 2010 року становила 35 грн.
45 коп., в жовтні-листопаді 2010 року - 36
грн.15 коп., та в грудні 2010 року - 36 грн.70
коп. щомісячно. Такі ж дані містять і
матеріали пенсійної справи ОСОБА_3
№117901, зокрема: розпорядження
управління Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області
№117901 від 02 липня 2010 року та станом на 01
квітня 2011 року. Отже, право позивача на
отримання додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров"ю, як особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорії 4, відповідачем
визнається. Однак нарахування та
виплата даної пенсії здійснена
управлінням Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області в
значно меншому розмірі, ніж
передбачено ст.51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до вимог, передбачених ч.2
ст.19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу. Постанова Кабінету Міністрів
України «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» №
530 від 28 травня 2008 року є підзаконним
нормативно-правовим актом і її норми
щодо регулювання розмірів додаткової
пенсії особам, постраждалим від
наслідків Чорнобильської катастрофи, в
редакції, діючій з 22 травня 2008 року до 22
липня 2011 року включно, суперечать
вимогам ст.51 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»та істотно звужують обсяг
встановлених законом прав. Отже, за
таких обставин відповідно до ч.4 ст.9 КАС
України постанова Кабінету Міністрів
України «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» №
530 від 28 травня 2008 року в період часу з 22
травня 2008 року до 22 липня 2011 року
включно, в даному випадку застосуванню
не підлягає.

При визначенні розміру щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за основу нарахування
береться мінімальна пенсія за віком.
Розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

При цьому суд правомірно визнав, що
положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до яких
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, а також відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст.51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ч.3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»у разі
збільшення визначеного законом
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Отже, підставою для перерахунку
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, є встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму законом про
Державний бюджет України на
відповідний рік, з урахуванням якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком. Для здійснення такого
перерахунку додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, непотрібне
звернення пенсіонера, так як цей
перерахунок пенсії має проводити орган
Пенсійного фонду України відповідно до
вимог діючого законодавства України з
дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Таким чином, новий
мінімальний розмір пенсії за віком
залежить від нового розміру
прожиткового мінімуму.

Розмір прожиткового мінімуму у 2010 році
для осіб, що втратили працездатність,
встановлений ст.52 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2010 рік", а в
2011 році ст.21 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік".

Оскільки додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, позивачці має
визначатись, виходячи з мінімальної
пенсії за віком, яка встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, то у
разі збільшення розміру цього
прожиткового мінімуму перерахунок
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, та її виплата ОСОБА_3 повинні
проводитись, виходячи з нового розміру
мінімальної пенсії за віком.

З наведених підстав суд правомірно
визнав обгрунтованим позов ОСОБА_3 в
частині вимог щодо зобовязання
відповідача провести перерахунок і
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 15 процентів
мінімальної пенсії за віком, що згідно
із ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначається у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого законом, починаючи з 09
серпня 2010 року до 22 липня 2011 року
включно, з врахуванням проведеної
даної пенсійної виплати протягом
вказаного періоду часу.

Судом першої інстанції встановлено, що
матеріали пенсійної справи ОСОБА_3
№117901 свідчать, що підвищення пенсії, як
непрацюючому пенсіонеру, проживаючому
в зоні посиленого радіоекологічного
контролю, відповідно до ст.39 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
відповідачем позивачу не нараховано і
його виплата не проведена, хоча про
факт звільнення з роботи ОСОБА_3
повідомила управління Пенсійного
фонду України в м.Кузнецовськ
Рівненської області 15 лютого 2010 року,
що підтверджується її письмовою заявою
від 15 лютого 2010 року, зареєстрованою
відповідачем 15 лютого 2010 року за № 90. Із
запису №19 від 28 грудня 2009 року трудової
книжки позивача серії БТ-1 № 1344866
слідує, що ОСОБА_3 звільнена з роботи 28
грудня 2009 року і відтоді до моменту
розгляду справи судом першої інстанції
ніде не працювала. Наведений факт також
підтверджується довідкою ЖЕД №3
Кузнецовського міського комунального
підприємства № 4404 від 11 серпня 2011 року,
в якій також вказано, що позивач
зареєстрована і проживає в квартирі №31
будинку №13 мікрорайону Перемоги
м.Кузнецовськ Рівненської області.

Постановою Кабінету Міністрів
Української РСР від 23 липня 1991 року №106
«Про організацію виконання постанов
Верховної Ради Української РСР про
порядок введення в дію законів
Української РСР «Про правовий режим
території, яка зазнала радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок чорнобильської
катастрофи" м.Кузнецовськ Рівненської
області віднесено до зони посиленого
радіоекологічного контролю.

Відповідно до ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, зокрема, у зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
провадиться доплата у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати. Пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях,
підвищуються у розмірах, встановлених
частиною першою цієї статті.

Розміри мінімальної заробітної плати
на відповідні роки законодавчо
встановлені нормами бюджетних законів
- ст.53 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2010 рік", ст.22 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік".

Отже, починаючи з 09 серпня 2010 року
управління Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області
повинно було нарахувати і виплатити
ОСОБА_3, як непрацюючому пенсіонеру,
який проживає в зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
підвищення пенсії в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати за один
місяць.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

З наведених підстав суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_3 про
зобов'язання відповідача здійснити
нарахування і виплату підвищення
пенсії, як непрацюючому пенсіонеру,
проживаючому в зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
відповідно до ст.39 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати,
встановленої законами України про
Державний бюджет України на
відповідний рік, за період часу з 09
серпня 2010 до 22 липня 2011 року є
обгрунтованими і підлягають
задоволенню.

Згідно з пунктом 4, яким доповнено
прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» відповідно до пункту 7 Закону
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» у 2011 році норми і положення
статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та
частини третьої статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Підпунктом 4 пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» № 745 від 06 липня 2011
року, прийнятої на виконання пункту 7
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року і діє до 01
січня 2012 року, установлено, що особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров"ю, відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
виплачується у таких розмірах до
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність: тим, що належать до
категорії 4, - 5 відсотків.

З наведених підстав суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що починаючи з 23 липня 2011 року
нарахування і виплата ОСОБА_3
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров"ю, здійснюється управлінням
Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області у
розмірі, встановленому чинним
законодавством України. Отже, в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про
перерахунок і виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, за
період часу з 23 липня 2011 року до 19
серпня 2011 року, суд правомірно відмовив
за їх безпідставністю і
необґрунтованістю.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Зі змісту наведеної правової норми
слідує, що судовому захисту підлягають
лише порушені права, свободи і інтереси
фізичних або права і інтереси
юридичних осіб, а не можливість їх
порушення в майбутньому.

З наведених підстав суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що в задоволенні позову
ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду
України в м.Кузнецовськ Рівненської
області в частині вимог щодо
зобов'язання відповідача в подальшому
проводити виплату додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров"ю, збільшення
пенсії та підвищення пенсії, як
непрацюючому пенсіонеру, проживаючому
в зоні посиленого радіоекологічного
контролю, згідно з ст.51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» відмовити
за їх безпідставністю і
необґрунтованістю.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" право на
пенсію в повному розмірі мають
громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3,
4, за умови стажу роботи не менш як:
чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із
збільшенням пенсії на один процент
заробітку за кожний рік роботи понад
встановлений цим пунктом стаж, але не
вище 75 процентів заробітку, а
громадянам, які відпрацювали за
списком №1, чоловіки - 10 років і більше,
жінки - 7 років 6 місяців і більше - не
вище 85 процентів заробітку.

В даному випадку ОСОБА_3 має стаж роботи
понад 34 роки. Ця обставина
підтверджується відомостями трудової
книжки позивача серії БТ-1 № 1344866 та
матеріалами її пенсійної справи №117901.

Отже, позивач має право на збільшення
пенсії на один процент заробітку за
кожний рік роботи понад 15 років стажу,
але не вище 75 процентів заробітку, в
період часу з 09 серпня 2010 року до 19
серпня 2011 року включно. В цій частині
вимог позов ОСОБА_3 є обґрунтований,
тому суд правомірно його задовольнив.

Судом встановлено, що управління
Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області у
вказаний період часу не проводило
відповідного нарахування та виплати
позивачу збільшення пенсії в розмірі,
встановленому ч.2 ст.56 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", хоча
відповідні документи про пільги, стаж
та заробіток ОСОБА_3 знаходились в її
пенсійній справі. Така бездіяльність
відповідача є протиправною. Підстав
для зобовязання відповідача здійснити
позивачу перерахунок і виплату
збільшення її пенсії у майбутньому
відповідно до ч.2 ст.56 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не має,
оскільки фактів порушення
відповідачем вказаних прав ОСОБА_3 в
майбутньому судом на час розгляду
справи не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких грунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що ні позивач, ні
відповідач не довели ті обставини, на
яких грунтуються їхні апеляційні
скарги.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду
першої інстанції. Постанова суду
першої інстанції прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційних скарг
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області
ОСОБА_3 залишити без задоволення, а
постанову Кузнецовського міського
суду Рівненської області від "19" серпня
2011 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
В.Б.
Шидловський

судді: (підпис)
В.В. Євпак

(підпис)
М.М.
Капустинський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,34400

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області
м-н.Вараш,25-А,м.Кузнецовськ,Рівненська
область,34400

4-третій особі: - ,