Справа № 296/6650/13-а
Суддя: Маслак В. П.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/6650/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 р.
м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду
міста Житомира Маслак В.П., розглянувши
в порядку письмового провадження
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Житомирської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Житомирській області,
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації, Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради м.Житомира
про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
зобов'язання вчинити дії та згідно
уточнення позовних вимог від 18.10.2013р.
просив суд зобов'язати Житомирську
митницю Міндоходів провести
нарахування та виплату наступних
платежів:

- щомісячної грошової допомоги у
зв'язку з обмеженням споживання
продуків харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства у період з 01.09.1996р. по
03.06.2002р. у розмірі, визначеному ст.37
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
кадастрофи», що дорівнює 30% від
мінімальної заробітної плати,
встановленої законодавством України
на відповідний рік, щомісячно з
урахуванням виплачених сум;

- доплати громадянам, які працюють на
території радіоактивного забруднення,
за період з 01.09.1996р. по 31.07.1998р. в
розмірі, визначеному ст.39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що дорівнює двом мінімальним
заробітним платам, встановленим
законодавством України на відповідний
рік, та з 01.08.1998р. по 03.06.2002р. у розмірі
визначеному ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що
дорівнює трьом мінімальним заробітним
платам, встановленим законодавством
України на відповідний рік, щомісячно з
урахуванням виплачених сум.

Обгрунтовуючи позовні вимоги вказав,
що з 01.09.1996р. по 03.06.2002р. проживав у
АДРЕСА_1, яке віднесено до зони
посиленого радіоекологічного контролю
(4 зона). В період з 01.09.1996р. по 31.07.1997р.
працював у м.Овручі Житомирської
області, яке віднесено до зони
гарантованого добровільного
відселення (3 зона). В період з 01.08.1997р.
по 30.06.2002р. працював у с.Вільча
Київської області та с.Виступовичі
Овруцького району Житомирської
області, які віднесено до зони
безумовного (обов'язкового) відселення
(2 зона).

Позивач стверджує, що відповідно до
ст.ст. 37, 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на допомогу у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства та доплати як особі, що
працює на території радіоактивного
забруднення. Однак, з 01.09.1994р. по 03.06.2002р.
Житомирська митниця, де він працював,
здійснювала виплати у меншому розмірі
ніж це встановлено Законом.

У судове засідання позивач не з'явився,
в матеріалах справи наявні заяви
останнього про розгляд справи без його
участі та розгляд справи у порядку
письмового провадження.

Представники Житомирської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Житомирській області
заперечили щодо заявленого позову та
надали письмові заперечення.

Представник Житомирської митниці
Міндоходів вказав, що розміри виплат,
встановлених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визначає
Кабінет Міністрів України, виходячи з
фінансових можливостей держбюджету,
Житомирська митниця не є особою, винною
у порушенні прав позивача на отримання
коштів передбачених вказаним Законом.

Представник Головного управління
Державної казначейської служби
України у Житомирській області
зазначив, що чинним законодавством не
передбачено жодних повноважень
органів державного казначейства щодо
нарахування чи виплати особам , що
мають на те право, компенсацій та
допомог передбачених Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідачі Головне управління праці
та соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації, Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради м.Житомира
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи, їх представники
в судове засідання не з'явилися.

Частиною 6 статті 128 КАС України
встановлено, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи, що у судове засідання
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, заслухавши пояснення
представників Житомирської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Житомирській області, суд
розглянув справу у порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, що мають
значення для вирішення справи по суті,
суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно
посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.01.1999р.
ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

07.02.2012р. ОСОБА_1 видано посвідчення
серії НОМЕР_2 відповідно до якого
позивач є постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

У період з 01.09.1996р. по 03.06.2002р. позивач
проживав у АДРЕСА_1, яке відповідно до
Постанови Кабінету міністрів УРСР від
23.07.1991р. №106 віднесено до зони
посиленого радіоекологічного
контролю.

З 15.09.1994р. по 31.03.1997р. позивач працював на
посадах в Овруцькій митниці.

З 01.04.1997р. по 31.07.1998р. позивач працював на
пасажирському відділі митного посту
«Овруч» Житомирської митниці.

З 01.08.1998р. по 11.06.2001р. позивач працював на
автопереході «Вільча» митного поста
«Овруч» Житомирської митниці.

З 12.06.2001р. по 03.06.2002р. працював на
автопереході «Виступовичі» митного
поста «Овруч» Житомирської митниці.

Згідно Постанови Кабінету міністрів
УРСР від 23.07.1991р. №106, м.Овруч віднесено
до зони гарантованого добровільного
відселення, с.Виступовичі та смт.Вільча
- до зони безумовного (обов'язкового)
відселення.

Статтею 37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин,
передбачено, що громадянам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства, зокрема, у
зоні посиленого радіоекологічного
контролю - 30 процентів від мінімальної
заробітної плати. Ця допомога
виплачується щомісячно за місцем
роботи, пенсіонерам - органами, які
виплачують пенсію, непрацюючим
громадянам - місцевими органами
державної адміністрації або
виконавчими комітетами міських Рад
народних депутатів за місцем
проживання.

Статтею 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в редакції що діяла з 20
червня 1996 року, визначено, що
громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати;

- у зоні гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати;

- у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд приходить до
висновку, що при визначенні розміру
доплат та компенсацій, що передбачені
ст.ст. 37, 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосуванню підлягають
норми вказаного Закону, а не постанови
КМУ щодо визначення розміру вказаних
виплат.

Відповідно до пункту 3.1 Положення про
порядок надходження і використання
коштів Фонду для здійснення заходів
щодо ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи та
соціального захисту населення,
затвердженого наказом Міністерства
України у справах захисту населення
від наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, Міністерства фінансів України від
02 грудня 1994 року № 184/121 (надалі -
Положення від 02.12.1994р. № 184/121), виплата
допомоги і компенсацій, передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», проводилася працюючим
громадянам (у тому числі і працюючим
пенсіонерам за умови подання ними
довідки про неодержання пільг і
компенсацій в органах, які виплачують
пенсію) - підприємствами, установами,
організаціями, військовими частинами,
де громадяни працюють, навчаються або
несуть службу.

Такий же порядок виплати допомоги і
компенсацій встановлений пунктом 24
Порядку зарахування збору до Фонду для
здійснення заходів щодо ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
та соціального захисту населення і
використання його коштів, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 30 березня 1998 року № 396 (надалі -
Порядок від 30.03.1998р. №396), та пунктом 20
Порядку використання коштів Фонду для
здійснення заходів щодо ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
та соціального захисту населення,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 20 червня 2000 року
№987 (надалі - Порядок від 20.06.2000р. №987).

Згідно пояснень представника
Житомирської митниці Міндоходів та
довідок Житомирської митниці №9/2/09-24/7229
та №9/2/09-24/7231 від 16.08.2006р. позивачу у
спірний період нараховано щомісячну
грошову допомогу у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та доплати до
заробітної плати за роботу на
території радіоактивного забруднення
у розмірах, які встановлено постановою
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р.
№863 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи норми Законодавства, що
діяли на момент виникнення спірних
правовідносин, суд приходить до
висновку, що Овруцька митниця та її
правонаступник Житомирська митниця
Державної митної служби України,
здійснюючи виплату допомоги у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
доплати як особі, що працює на
території радіоактивного забруднення
у розмірах встановлених відповідними
постановами Кабінету Міністрів
України, порушили право позивача на
виплату допомоги і компенсації у
розмірах передбачених ст.ст. 37, 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 3.8 Положення від 02.12.1994р. №184/121
передбачено, що спори з питань виплати
компенсацій і допомоги розглядаються
для працюючих громадян - в порядку
вирішення трудових спорів,
установленому КЗпП України.

Згідно ч.2 ст.233 КЗпПУ (у редакції від
31.03.2005р., що діяла на момент подачі
позову) у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
оплату праці» до структури заробітної
плати окрім основної входить додаткова
заробітна плата, яка включає доплати,
надбавки, гарантійні і компенсаційні
виплати, передбачені чинним
законодавством.

Згідно п.1.1, п.1.4 Положення від 02.12.1994р.
№184/121, Фонд утворюється за рахунок
внесків підприємств і господарських
організацій незалежно від їх
підпорядкованості та форм власності у
розмірі 12 відсотків від фонду оплати
праці (фонду заробітної плати) з
віднесенням сплачених сум на
собівартість продукції (робіт, послуг).
До складу коштів, з яких обчислюються
внески до Фонду, починаючи з 1 січня 1996
року, відносяться витрати на оплату
праці.

Згідно п.3.9 Положення від 02.12.1994р. №184/121,
організації виплату допомоги і
компенсацій здійснюють за рахунок
власних коштів з наступним
відшкодуванням їх за рахунок коштів
Фонду за поданням до органів, що
відшкодовують видатки, розрахунків
витрат протягом двох тижнів з дня
проведення виплат.

Відповідно до п.31 Порядку від 30.03.1998р.
№396 та п.27 Порядку від 20.06.2000р. №987
підприємства, установи та організації
виплату допомоги і компенсацій
здійснюють за рахунок власних коштів з
наступним відшкодуванням їх за рахунок
коштів Фонду за поданням органам
Державного казначейства розрахунків
витрат протягом двох тижнів від дня
проведення виплати.

Враховуючи вищевказані норми Закону
України «Про оплату праці», Положення
від 02.12.1994р. №184/121, Порядку від 30.03.1998р.
№ 396 та Порядку від 20.06.2000р. № 987, суд
приходить до висновку, що працюючим
громадянам допомоги і компенсації,
передбачені ст.ст.37, 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
включаються до структури заробітної
плати й виплачуються підприємством за
рахунок власних коштів з наступним
відшкодуванням їх за рахунок коштів
Фонду за поданням органам Державного
казначейства.

Оскільки, допомоги і компенсації,
передбачені ст.ст.37, 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
включаються до структури заробітної
плати, суд прийшов до висновку про
застосування до спірних правовідносин
приписів ч.2 ст.233 КЗпПУ та відсутність
підстав застосування строку позовної
давності.

Відповідно до встановлених судом
обставини справи та норми
законодавства, діючих на момент
виникнення спірних правовідносин, суд
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість позовних вимог, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 37, 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», 2, 11, 9, 17, 71, 86, 94, 128 158-163, 167, 254
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Житомирську митницю
Міндоходів провести ОСОБА_1 провести
нарахування та виплату щомісячної
грошової допомоги у зв'язку з
обмеженням споживання продуків
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства у
період з 01.09.1996р. по 03.06.2002р. у розмірі
визначеному ст.37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської кадастрофи», що
дорівнює 30% від мінімальної заробітної
плати, встановленої законодавством
України на відповідний рік, з
урахуванням виплачених сум.

Зобов'язати Житомирську митницю
Міндоходів провести ОСОБА_1 провести
нарахування та виплату доплати
громадянам, які працюють на території
радіоактивного забруднення за період з
01.09.1996р. по 31.07.1998р. в розмірі,
визначеному ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що
дорівнює двом мінімальним заробітним
платам, встановленим законодавством
України на відповідний рік, та з
01.08.1998р. по 03.06.2002р. у розмірі
визначеному ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що
дорівнює трьом мінімальним заробітним
платам, встановленим законодавством
України на відповідний рік, з
урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ст.267 КАС України
встановити судовий контроль за
виконанням даної постанови та
зобов'язати Житомирську митницю
Міндоходів подати звіт про виконання
постанови протягом місяця з дня
набрання постановою законної сили.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України
постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Корольовський районний суд м.
Житомира шляхом подання апеляційна
скарга протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В. П. Маслак