Справа № 607/7405/13-а
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 р.
Справа № 876/9969/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

за участю секретаря судового
засідання: Губач Х.І.

з участю представника позивача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Тернополі на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 19 червня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Тернополі,

Головного Управління Пенсійного фонду
України в Тернопільській області про
визнання дій неправомірними та
зобов`язання призначити пенсію за
віком на пільгових умовах,-

В С Т А Н О В
И Л А:

22.04.2013 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
неправомірними та зобов`язання
призначити пенсію за віком на
пільгових умовах.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з
метою призначення пенсії за віком на
пільгових умовах він звернувся до
відповідача та згідно представленого
рішення йому було відмовлено через те,
що пільгового стажу за період роботи не
достатньо для призначення пенсії за
списком № 1, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 19 червня 2013 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано дії Головного управління
пенсійного фонду України в
Тернопільській області щодо відмови в
підтвердженні трудового стажу ОСОБА_2
на посаді коваля - штампувальника в
ТзОВ «Тернопільський комбайновий
завод» з 01.01.1989 року по 15.03.2001 року
незаконними. Визнано дії управління
Пенсійного фонду України в м. Тернопіль
незаконними та зобов`язати призначити
ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових
умовах, згідно списку № 1, зарахувавши
до його трудового стажу період роботи в
ТзОВ «Тернопільський комбайновий
завод» на посаді коваля -
штампувальника з 01.01.1989 року по 15.03.2001
року, що дає право на таку пенсію,
здійснивши перерахунок трудового
стажу.

Відповідач, Управління Пенсійного
фонду України в м.Тернополі, постанову
оскаржило, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подало
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та є незаконною,
просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що зарахувати відповідні періоди
роботи до пільгового стажу не має
законних підстав, оскільки цей період
не підтверджено результатами
атестації робочих місць за умовами
праці.

У ході апеляційного розгляду
представник позивача ОСОБА_1 надав
пояснення та просить відхилити
апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач досягнув віку та має
відповідний стаж роботи в шкідливих
умовах, що надає йому право на пільгову
пенсію за Списком №1, що
підтверджується записами в трудовій
книжці, уточнюючими довідками та
показами свідків.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що згідно записів
трудової книжки позивач в період з
01.01.1989 року по 15.03.2001 рік працював на
посаді коваля штампувальника у ВО
«Тернопільський комбайновий завод»,
входять у «Перелік виробництв, робіт,
професій, посад і показників, зайняття
в яких дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах».

Однак при зверненні до відповідача з
метою призначення пенсії за віком на
пільгових умовах йому було відмовлено.

Відповідно до пункту 3 Порядку
застосування списків № 1 та № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, який затверджено
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
року № 383 та зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 01.12.2005р.
за № 1451/11731, при визначенні права на
пенсію за віком на пільгових умовах
застосовуються списки, що чинні на
період роботи особи.

Списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, зайнятість в яких дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 11 березня 1994 року
№162, розділом XI «металообробка»
передбачені посади: ковалі на молотах і
пресах; ковалі ручного кування; ковалі -
штампувальники; ковалі -
штампувальники на ротаційних машинах.

Відповідно до представлених архівних
довідок від 09.01.2013 року № 14/26-3.02 та від
21.01.2013 року № 53/26-3.02, № 54/26-3.02: за період з
січня 1986 року по грудень 1990 року
позивач отримував заробітну плату як
учень слюсаря - інструментальника,
автоматника та коваля - штампувальника
цеху №01; за період з січня 1991 року по
грудень 1995 року - отримував заробітну
плату, як коваль - штампувальник цеху №
01 та № 04. - за період з січня 1996 року по
грудень 2000 року - отримував заробітну
плату, як коваль - штампувальник цеху №
04.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
за віком на пільгових умовах мають
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, за Списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим КМУ, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» Основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 637 від 12.08.1993 р.,
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Згідно копії особової карточки Т-2,
зазначено, що позивач працював на ВО
«Тернопільський комбайновий завод» з
01.01.1989 року - коваль - штампувальник II
розряду цеху №01 та з 15.03.2001 року -
звільнений.

Згідно уточнюючої довідки (номер і дата
видачі відсутні) виданою ТзОВ
«Тернопільський комбайновий завод»,
зазначено, що ОСОБА_2 працював на
зазначеному підприємстві з 01.01.1989 року
по 15.03.2001 року - на посаді коваля -
штампувальника.

Також, відповідно до п. 1 Постанови від 12
серпня 1993 р. N 637 Про затвердження
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, визначено
порядок підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній основним
документом, що підтверджує стаж роботи.

Пункт 18 вказаного Порядку передбачає,
що за відсутності документів про
наявний стаж роботи і неможливості
одержання їх внаслідок ліквідації
підприємства, установи, організації
або відсутності архівних даних з інших
причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17
цього Порядку, трудовий стаж
установлюється на підставі показань не
менше двох свідків, які б знали
заявника по спільній з ним роботі на
одному підприємстві, в установі,
організації (в тому числі колгоспі) або
в одній системі і мали документи про
свою роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

Колегія суддів зазначає, що в суді
першої інстанції, свідок ОСОБА_3
пояснив, що працював з 1982 року по 2001 рік
в кузні ВО «Тернопільський комбайновий
завод» на посаді коваля
штампувальника, і в цей період працював
і позивач на тій же посаді. Пенсію на
пільгових умовах свідок отримує з 2010
року з посади коваля штампувальника.
Свідок ОСОБА_4 допитаний в судовому
засіданні пояснив, що працював разом із
позивачем в період з 1982 року по 2001 рік у
ВО «Тернопільський комбайновий завод»
на посаді коваля по 2004 рік і йому
нарахована та виплачується пільгова
пенсія з 2010 року.

Керуючись вищенаведеним колегія
суддів погоджується з думкою суду
першої інстанції, що за вказаних
обставин, права позивача порушено і
вони підлягають захисту шляхом
задоволення заявлених вимог.

Що стосується покликання апелянта на
відсутність результатів проведення
атестації робочих місць за умовами
праці та вважаємо їх безпідставними,
оскільки атестація робочих місць за
умовами праці - це комплексна оцінка
всіх факторів виробничого середовища і
трудового процесу, супутніх
соціально-економічних факторів, що
впливають на здоров'я і працездатність
працівників в процесі трудової
діяльності.

Основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах.

Частиною другою пункту 4 Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 1.08.1992 року №442 встановлено, що
відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладено
обов'язок проведення атестації робочих
місць на керівників підприємств, а тому
її не проведення не може позбавити
громадян їх конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питань надання пенсій за віком на
пільгових умовах відповідно до статті
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки позивач
має право на зарахування до пільгового
стажу відповідні періоди роботи для
отримання пенсії за віком на пільгових
умовах за Списком № 1, оскільки не
проведення атестації робочих місць не
може позбавити громадян їх
конституційного права на соціальний
захист щодо вирішення питань надання
пенсій за віком на пільгових умовах
відповідно до ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення»

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Тернополі
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 19 червня 2013
року у справі №607/7405/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М. Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І. Запотічний