Справа № 2а/1870/420/11
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року
м. Київ К/9991/528/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Конотопської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області
на ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05.12.2011 року
та постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 23.05.2011 року
по справі № 2а-1870/420/11 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
об'єднання «Червоний металіст» до
Конотопської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області
та Конотопського відділення
Державного казначейства в Сумській
області про стягнення бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Науково-виробниче об'єднання
«Червоний металіст» звернулось до суду
з позовною заявою до Конотопської
міжрайонної державної податкової
інспекції Сумської області та
Конотопського відділення Державного
казначейства в Сумській області про
стягнення бюджетної заборгованості з
податку на додану вартість в сумі 608 708,50
грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 23.05.2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05.12.2011 року
у даній справі позов задоволено з
огляду на правомірність заявлених
вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до
податкових декларацій з податку на
додану вартість за листопад 2009 року,
березень, квітень, травень та серпень
2010 року за результатами господарської
діяльності позивача, сума ПДВ, що
заявлена до бюджетного відшкодування
на рахунок у банку, становила 1 001 772,00
грн.

Конотопською МДПІ були проведені
позапланові виїзні перевірки з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування ПДВ на
рахунок у банку. За результатами
перевірок було складено довідки від
22.01.2010 року № 15/23-5/34880895, від 11.06.2010 року №
237/23-5/34880895, від 14.07.2010 року № 293/23-5/34880895,
від 03.09.2010 року № 363/23-5/34880895, від 26.11.2010
року № 497/23-5/34880895 та не встановлено
порушень Закону України від 03.04.1997 року
№ 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР) при
формуванні сум податкового
зобов'язання і податкового кредиту та
визначенні від'ємного значення податку
на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи,
залишок суми бюджетної заборгованості
в розмірі 608 708,50 грн. позивачу не
відшкодований.

Невідшкодування бюджетної
заборгованості з ПДВ, відповідач
мотивує тим, що тривають перевірки по
ланцюгах постачання ТОВ
«Науково-виробниче об'єднання
«Червоний металіст».

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до пп. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону №
168/97-ВР платник податку, який має право
на одержання бюджетного відшкодування
та прийняв рішення про повернення
повної суми бюджетного відшкодування,
подає відповідному податковому органу
податкову декларацію та заяву про
повернення такої повної суми
бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

Сума бюджетного відшкодування, як
правильно зазначено судами, залежить
від правильності визначення суми
податкових зобов'язань та податкового
кредиту, правильність визначення яких
підтверджено довідками від 22.01.2010 року
№ 15/23-5/34880895, від 11.06.2010 року № 237/23-5/34880895,
від 14.07.2010 року № 293/23-5/34880895, від 03.09.2010
року № 363/23-5/34880895, від 26.11.2010 року №
497/23-5/34880895.

Відповідно до п.п.7.7.5 п. 7.7 статті 7
Закону № 168/97-ВР протягом 30 днів,
наступних за днем отримання податкової
декларації, податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
заявлених у ній даних за наявності
достатніх підстав вважати, що
розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням податкового законодавства,
податковий орган має право протягом
такого ж строку провести позапланову
виїзну перевірку (документальну)
платника для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування. Податковий орган
зобов'язаний у п'ятиденний термін після
закінчення перевірки надати органу
державного казначейства висновок із
зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до пп. 7.7.6 п. 7.7 ст. 7 Закону №
168/97-ВР на підставі отриманого висновку
відповідного податкового органу орган
державного казначейства надає
платнику податку зазначену у ній суму
бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунку на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку податкового органу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
наявні всі необхідні первинні
документи, які складені у
відповідності до вимог підпункту 7.2.1
пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР, що
підтверджують право позивача на
податковий кредит у відповідний
період.

Крім того, нормами Закону № 168/97-ВР
право платника податку на
відшкодування ПДВ не поставлене в
залежність від проведення або не
проведення всіх зустрічних перевірок
по всьому ланцюгу до кінцевого
виробника.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Конотопської
міжрайонної державної податкової
інспекції Сумської області відхилити.

Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05.12.2011 року
та постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 23.05.2011 року
по справі № 2а-1870/420/11 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.