Справа № 9101/186906/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2014 рокусправа № 2а-7844/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Комунарському району на постанову
Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 29 вересня 2011 року у
справі № 2а-7844/2011 за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Комунарському району Запорізької
області про визнання протиправними
дій, -

в
с т а н о в и л а:

Постановою Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 29 вересня 2011 року
позовні вимоги задоволено: зобов'язано
відповідача здійснити нарахування та
виплату позивачу відповідно до ст.48
Закону України « Про статус і
соціальний захист громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи « щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік в розмірі 5
мінімальних заробітних плат на момент
виплати за рахунок коштів Державного
бюджету України з урахуванням
проведених виплат.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції.

Колегія суддів визнала за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження, оскільки відповідно до ч.1
ст.197 КАС України, суд апеляційної
інстанції в порядку письмового
провадження може розглянути справу з
апеляційною скаргою на рішення суду
першої інстанції з урахуванням
відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю (п.1 ч.1 ст.197 КАСУ),
або подання апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції, які
прийняті у порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справ, передбачених пунктами 1, 2
частини першої статті 183-2 (п.3 ч.1 ст.197
КАСУ).

Дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правову оцінку обставин у
справі та повноту їх встановлення,
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку
про те, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції повинна бути залишена
без змін.

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої
інстанції виходив з того, що вимога
позивача провести перерахунок
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік підлягає задоволенню, оскільки
відповідачем відмовлено в здійсненні
такого перерахунку.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
оскільки під час перегляду судового
рішення за апеляційною скаргою
відповідача встановлено, що між
сторонами немає розбіжностей щодо
статусу позивача, як учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, його
перебування на обліку в Управління
праці та соціального захисту
населення Запорізької міської ради по
Комунарському району Запорізької
області та наявності у нього прав і
пільг, встановлених Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Абзацом п'ятим частини четвертої
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (у відповідній редакції, з
урахуванням рішення Конституційного
Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008
року, далі по тексту - Закон № 796-ХІІ)
передбачено, що для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
в розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат.

Проте, всупереч статті 48 Закону № 796-ХІІ
позивачу щорічна допомога на
оздоровлення виплачувалась відповідно
до Постанови Кабінету Міністрів
України .

Між тим, відповідно до частини другої
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 КАС України, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення позивачеві застосуванню
підлягає стаття 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
Постанова Кабінету Міністрів України,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Наявність такого права у позивача є
визначальним для вирішення вказаного
спору, крім того, це право гарантується
Конституцією України (частина друга
статті 46 Конституції України).

З огляду на викладене, колегія суддів
визнає, що право позивача на отримання
належних йому виплат на підставі
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» було порушено та що до
спірних правовідносин підлягають
застосуванню норми Закону, а не
Постанова КМУ, оскільки норми
підзаконних нормативних актів не
можуть суперечити нормам законів, а тим
більше змінювати їх.

Згідно з пунктом першим частини першої
статті 198, статтею 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального права.

На підставі викладеного, приймаючи до
уваги те, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального права,
висновки суду доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

За таких обставин, постанова суду
першої інстанції підлягає залишенню
без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206,
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Комунарському району - залишити без
задоволення.

Постанову Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 29 вересня 2011 року у
справі № 2а-7844/2011 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена в
порядку і строки, передбачені статтею
212 КАС України.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов