Справа № 2а-17434/11/2070
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/34684/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

суддівОстровича С.Е. Степашка О.І.
Федорова М.О.секретаря судового
засідання Волошина В.М.,

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача
не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Харківської області
Державної податкової служби на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 29 лютого 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2012 року у справі за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА

Фізична особа - підприємець ОСОБА_5
(далі - ФО-П ОСОБА_5) звернулась до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова (далі - ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова) в якому просить
скасувати податкове
повідомлення-рішення.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 29 лютого 2012
року позов ФО-П ОСОБА_5 задоволено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року апеляційну скаргу ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова
залишено без задоволення, а постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 29 лютого 2012
року залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій
ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
подала касаційну скаргу в якій просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 29
лютого 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2012 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити позивачеві в
задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
була проведена позапланова
документальна виїзна перевірка
позивача по взаємовідносинам з ТОВ «ТД
«Балакліяпродукт» та ПП
«Еліт-Агро-Транс» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства. За результатами
перевірки був складений акт за
№5368/1702/НОМЕР_1 від 15.11.2011 року.

Перевіркою встановлені порушення
позивачем ст.13, п.4 ст.14 Декрету Кабінету
Міністрів України від 26.12.1992 року №13-92
«Про прибутковий податок з громадян», в
результаті чого занижено податок з
доходів фізичних осіб за період з 01.01.2008
року по 31.12.2010 року у розмірі 1712264,84 грн.;
п.1 ст. 203, ст.215, п.1 ст.216, ст.228 ЦК України,
в частині недодержання вимог
зазначених статей в момент вчинення
правочинів по придбанню та реалізації
товарів. Перевіркою встановлена
нікчемність правочинів по реалізації
сільськогосподарської продукції за
перевіряємий період на загальну суму
12231621,10 грн., у тому числі ПДВ 2446324,25 грн.
Встановлена нікчемність правочинів по
придбанню продукції у ПП
«Еліт-Агро-Транс» та ТОВ «ТД
«Балакліяпродукт» на загальну суму
11412829,18 грн., у тому числі ПДВ 2282565,84 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем 01.12.2011 року було прийняте
податкове повідомлення рішення №
від 01.12.2011 року, згідно якого підприємцю
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок з доходів фізичних
осіб на суму 1712264,84 грн.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між позивачем та ПП
«Еліт-Агро-Транс» був укладений
договір купівлі-продажу №01/07-Н від
01.07.2009 року зернових (пшениця, ячмінь,
овес, соняшник) та засоби хімічного
захисту на суму 5456024,19 грн. Реальність,
товарність та виконання зазначеного
договору підтверджується матеріалами
справи. У подальшому товар, придбаний у
ПП «Еліт-Агро-Транс», був використаний
в господарській діяльності позивача
шляхом його реалізації покупцям (ПП «ТФ
«Велес», ПП фірма «Юкон Агро», ТОВ
«Агропроект», ТОВ «АПК «Веста», ТОВ
«АТП Картас-Сервіс», ТОВ «НДІП
«Ельдорадо», ТОВ «ТВК Слобода», ТОВ
«Укрнафтогазресурс»).

Також, між позивачем та ТОВ «ТД
«Балакліяпродукт» був укладений
договір купівлі-продажу №02/111-Н від
02.11.2009 року зернових (пшениця, ячмінь,
гречка, соняшник) на загальну суму
6866142,35 грн. Реальність, товарність та
виконання зазначеного договору
підтверджується матеріалами справи. У
подальшому товар, придбаний у ТОВ «ТД
«Балакліяпродукт», був використаний в
господарській діяльності позивача
шляхом його реалізації покупцям (ТОВ
«АВП», ТОВ «АПК «Веста», ТОВ «АПК
«Надія», ТОВ «Електрорезерв», ТОВ
«Енергосвет», ТОВ «Інтер-Сервіс 2008»,
ТОВ «Картас», ТОВ «НДІП «Ельдорадо»,
ТОВ «Соллар», ТОВ «Харків Техноткань»,
ХФ ТОВ «Полесье-Вторцветмедь», ПП фірма
«Юкон Агро», ТОВ «Електролайн», ФОП
ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ФОП
ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_10).

Судами попередніх інстанцій зазначено,
що первинні бухгалтерські документи на
виконання вищезазначених договорів за
своєю формою та змістом відповідають
вимогам чинного законодавства.

Щодо порушення позивачем ст.13, п.4 ст.14
Декрету Кабінету Міністрів України від
26.12.1992 року №13-92 «Про прибутковий
податок з громадян», в результаті чого
занижено податок з доходів фізичних
осіб за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010
року у розмірі 1712264,84 грн., суди
попередніх інстанцій зазначили
наступне.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.13 Декрету КМУ
оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України "Про
оподаткування прибутку підприємств".

Згідно з п.4 ст.14 Декрету КМУ громадяни,
які займаються підприємницькою
діяльністю, надають податковому органу
декларації за наслідками кожного
звітного кварталу, а також звітного
року у строки, визначені законом. В
декларації зазначаються загальні суми
одержаного доходу, витрат і сплаченого
податку за звітний рік або інший
період, за який здійснюється
оподаткування (оподатковуваний
період).

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податків у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг),
придбаних (виготовлених) таким
платником податків для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» не дозволяється
віднесення до складу валових витрат не
підтверджених відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що до складу валових
витрат позивачем були віднесені суми
по придбанню сільськогосподарської
продукції у ПП «Еліт-Агро-Транс» та ТОВ
«ТД «Балакліяпродукт» на загальну суму
11412829,18 грн., у тому числі ПДВ 2282565,84 грн.
Вказаний товар у повному обсязі було
сплачено позивачем та використано
позивачем у своїй господарській
діяльності шляхом наступного продажу.
При продажі товарів сума доходу,
отримана від продажу, включена до суми
валового доходу підприємства
відповідного (перевіряємого) періоду,
та з вказаної суми нарахований та
сплачений податок з доходів фізичних
осіб. Вищевказані господарські
операції мали вплив на формування
позивачем податкового кредиту у
перевіряємий період.

Підпунктом 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

У разі, коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Підпунктом 7.5.1 п. 7.5 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій:

- або дата списання коштів з
банківського рахунку платника
податків в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків;

- або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку) товарів (робіт,
послуг).

У відповідності до п.п.7.2.6. п.7.2. ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість", податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Підпунктом 7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
передбачені вимоги до податкової
накладної, яку платник податку
зобов'язаний надати покупцю.

Тобто законодавством передбачено лише
два випадки не включення до складу
податкового кредиту витрат по сплаті
податку: відсутність податкової
накладної або складання податкової
накладної особою, яка у встановленому
порядку не зареєстрована як платник
податку на додану вартість. Інших
підстав для не включення до складу
податкового кредиту витрат по сплаті
податку на додану вартість даний Закон
не передбачає.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в даному випадку
позивачем були отримані податкові
накладні, а також здійснена оплата за
придбаний товар. Крім того, контрагенти
позивача на час видачі податкових
накладних знаходилися на обліку в
податкових органах та були
зареєстровані як платники податку на
додану вартість. Отже, позивач
правомірно включив до складу
податкового кредиту суми ПДВ на
підставі отриманих податкових
накладних від своїх контрагентів у
розмірі 2282565,84 грн.

Судами попередніх інстанцій зазначено,
що висновки відповідача про порушення
позивачем ст.13, п.4 ст.14 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» є безпідставними
та необґрунтованими.

Також суди попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку, про відсутність
правових підстав для визнання
правомірним висновку відповідача про
нікчемність договорів, укладених між
позивачем та ПП «Еліт-Агро-Транс», ТОВ
«ТД «Балакліяпродукт».

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про задоволення
позовних вимог ФО-П ОСОБА_5 та
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 01.12.2011 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Харківської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення, постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 29
лютого 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді С.Е. Острович О.І. Степашко М.О.
Федоров