Справа № К/9991/41432/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/41432/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски
Т.О., Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
Державного підприємства
«Селідіввугілля» в особі
відокремленого підрозділу «Автобаза»
до управління Пенсійного фонду України
в м. Селидове Донецької області про
визнання неправомірними дій та
визнання недійсним рішення №87 від
22.11.2010 року про застосування фінансових
санкцій за несплату, неповну сплату або
несвоєчасну сплату авансових платежів
із страхових внесків,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2011 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив визнати неправомірними дії
відповідача та недійсним його рішення
№287 від 22.11. 2010 року про застосування
фінансових санкцій за несплату,
неповну сплату або несвоєчасну сплату
авансових платежів із страхових
внесків.

В обґрунтування позову зазначав, що
відповідач в акті перевірки від 19.11.2010
року №84/06 неправильно визначив суми
страхових внесків за січень 2010 року у
розмірі 80736,60 грн., не сплачених у
встановлені законодавством строки,
вважаючи їх авансовими платежами, та
невірно визначив розмір штрафних
санкцій 50% замість 10% від несвоєчасно
сплачених платежів.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 2 березня
2011 року, яку залишено без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 2 червня 2011
року, позов задоволено.

Визнано неправомірними дії
відповідача та частково на суму 40373,30
грн. визнано недійсним його рішення №287
від 22.11.2010 року.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів та
прийняти нове рішення, яким відмовити
у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що відокремлений
підрозділ "Автобаза" є страхувальником,
зареєстрований платником страхових
внесків до Пенсійного фонду України,
входить до складу Державного
підприємства «Селидіввугілля» і при
цьому є гірничим підприємством.

Відповідачем відносно позивача
прийнято рішення №287 від 22.11.2010 року про
застосування фінансових санкцій за
несплату, неповну або несвоєчасну
сплату авансових платежів із страхових
внесків. За результатами перевірки
зроблено висновки про те, що в
порушення абзацу 3 частини 6 статті 20
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування (далі - Закон №1058)
своєчасно не були сплачені авансові
платежі із страхових внесків,
внаслідок чого Пенсійним фондом
України не отримані своєчасно страхові
внески у сумі 97233, 58 грн.

Відповідно до п.1 ст. 14 Закону №1058
страхувальниками, тобто, платниками
страхових внесків, є роботодавці:
підприємства, установи і організації,
створені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання,
об'єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян, профспілок,
політичних партій, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами), фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та інші особи (включаючи
юридичних та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру, - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10, 15статті 11 цього Закону.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначається порядок
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків та стягнення
заборгованості по внескам.

Відповідно до п.4 ст.20 Закону №1058
сплата страхових внесків здійснюється
виключно в грошовій формі шляхом
внесення відповідних сум страхових
внесків до солідарної системи на
банківські рахунки виконавчих органів
Пенсійного фонду.

Законом України «Про підвищення
престижності шахтарської праці»
внесені зміни до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо сплати страхових
внесків гірничими підприємствами. Цим
Законом визначено, що гірничі
підприємства зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за базовий
відповідний період, не пізніше як через
28 календарних днів з дня закінчення
цього періоду.

Базовим звітним періодом для
страхувальників, зазначених у пунктах
1, 2, 4 статті 14 цього Закону, є
календарний місяць.

При цьому в разі здійснення протягом
базового звітного періоду виплат, на
які відповідно до цього Закону
нараховуються страхові внески,
страхувальники одночасно з видачею
зазначених сум зобов'язані сплачувати
авансові платежі у вигляді сум
страхових внесків, що підлягають
нарахуванню на зазначені виплати.

Отже, строки сплати страхових внесків
гірничими підприємствами збільшилися
даним Законом, а базовий період не
змінився.

У разі недостатності у страхувальника
коштів для здійснення в повному обсязі
виплати заробітної плати (доходу) і
одночасної сплати відповідних
авансових платежів виплата зазначених
сум та сплата страхових внесків
здійснюється в пропорційних розмірах у
порядку, визначеному правлінням
Пенсійного фонду.

У разі несплати авансових платежів до
страхувальників застосовуються
фінансові санкції, передбачені цим
Законом.

Перерахування страхових внесків
здійснюється страхувальниками
одночасно з одержанням
(перерахуванням) коштів на оплату праці
(виплати доходу), у тому числі в
безготівковій чи натуральній формі або
з виручки від реалізації товарів
(послуг). При цьому фактичним
одержанням (перерахуванням) коштів на
оплату праці (виплати доходу)
вважається одержання відповідних сум
готівкою, зарахування на банківський
рахунок одержувача, перерахування за
дорученням одержувача на будь-які цілі,
одержання товарів (послуг) або
будь-яких інших матеріальних цінностей
в рахунок зазначених виплат (доходу),
фактичне здійснення із цих виплат
(доходу) відрахувань, передбачених
законодавством або за виконавчими
документами, чи будь-яких інших
відрахувань.

Згідно до п.2 ст. 106 Закону №1058, суми
страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Відповідно до п.9 ст. 106 вищевказаного
Закону виконавчі органи Пенсійного
фонду застосовують до страхувальників
фінансові санкції за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду, у вигляді
штрафу, який розраховується залежно
від строку затримки платежу в розмірі:
10 відсотків своєчасно не сплачених
зазначених сум - у разі затримки їх
сплати у строк до 30 календарних днів
включно; 20 відсотків зазначених сум - у
разі затримки їх сплати у строк до 90
календарних днів включно; 50 відсотків
зазначених сум - у разі затримки їх
сплати понад 90 календарних днів.

Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Як вбачається з пункту 1.6 акту
перевірки від 19 листопада 2010 року №84/6,
заробітну плату за січень 2010 року було
сплачено 26 лютого 2010 року та нараховано
до сплати, на думку відповідача, 80746,60
гривень (за мінусом 10 сплачених
гривень). Однак, дані суми не можна
вважати авансовими платежами та
застосовувати на них штрафні санкції у
розмірі 50% несвоєчасно сплачених
авансових платежів, враховуючи приписи
Закону України «Про підвищення
престижності шахтарської праці», яким
було внесено зміни до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» щодо строків
сплати страхових внесків за
відповідний базовий період, а саме: не
пізніше як через 28 календарних днів з
дня закінчення цього періоду. При цьому
слід зазначити, що базовим звітним
періодом для страхувальників,
зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14
цього Закону, залишається календарний
місяць. Тобто, відповідач неправомірно
розширив базовий звітний період та
помилково вважає сплату страхових
внесків сплатою авансових платежів.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновками судів
першої та апеляційної інстанцій
стосовно задоволення позовних вимог,
оскільки 80736,60 грн. слід вважати
несвоєчасно сплаченими страховими
внесками, на які відповідно п.2.ч.9 ст. 106
Закону України №1058 слід застосовувати
штрафні санкції у розмірі 10%. При цьому
порушень норм матеріального чи
процесуального права з боку судів не
допущено.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 2
березня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 2 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я.Олендер