Справа № 243/2080/14
Суддя: Мінаєв І. М.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СЛОВ'ЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 квітня 2014 року
м. Слов'янськ
Єд. унік. № 243/2080/14

Провадження № 2-а/243/71/2014

Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючий суддя
Мінаєв І.М.

при секретарі судового засідання
Копійко Г.С.,

за участю представників відповідачів
Кравченко О.Е., Самойлович Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області адміністративну
справу за позовом ОСОБА_3 до Управління
соціального захисту населення
Слов'янської міської ради,
Департаменту соціального захисту
населення Донецької обласної
державної адміністрації, за участю
третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2014 року до Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
звернулась ОСОБА_3 з адміністративною
позовною заявою до Управління
соціального захисту населення
Слов'янської міської ради (далі - УСЗН),
Департаменту соціального захисту
населення Донецької обласної
державної адміністрації (далі -
Департаменту СЗН Донецької ОДА), за
участю третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,
обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона
є особою похилого віку та за станом
здоров'я потребує постійного
стороннього догляду, побутового
обслуговування та медичної допомоги.
ОСОБА_3 мала доньку ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4, інших дітей, чоловіка та
родичів позивач не має, окрім онучок,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з якими вона
стосунків не підтримує.

Оскільки онучки позивача не мають
можливості доглядати її, не відвідують
бабусю у лікарні та не надають
матеріальної допомоги, а позивач
хворіє, прикута до ліжка, потребує
постійного стороннього догляду за
віком та станом здоров'я, ОСОБА_3
звернулася із заявою до УСЗН для
оформлення її на постійне місце
проживання до будинку-інтернату для
громадян похилого віку та інвалідів,
після чого УСЗН було сформовано та
направлено особову справу позивача до
Департаменту СЗН Донецької ОДА для
надання позивачу путівки для
оформлення до будинку-інтернату, але
Департамент СЗН Донецької ОДА своїм
листом № 06863/01-09 від 24.01.2014 року відмовив
ОСОБА_3 у наданні путівки на
влаштування до будинку-інтернату
загального типу на безоплатній основі
у зв'язку з тим, що її онуки не звільнені
в судовому порядку від обов'язків по
утриманню. Та позивач не погоджується з
рішенням Департаменту СЗН Донецької
ОДА, оскільки рішенням Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 09.09.2013 року за її позовом до ОСОБА_5
та ОСОБА_6 про стягнення аліментів на
утримання бабусі, встановлено, що її
онучки мають на своєму утриманні
неповнолітніх дітей, не працюють,
мешкають окремо, отже не можуть
надавати матеріальну допомогу, тому в
задоволенні позову ОСОБА_3 було
відмовлено, та у онук не виник обов'язок
по утриманню ОСОБА_3, тому у ОСОБА_3
немає підстав для звернення до суду з
позовом про звільнення онучок від
даного обов'язку.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на Типове положення про
будинок-інтернат для громадян похилого
віку та інвалідів, геріатричний
пансіонат, пансіонат для ветеранів
війни і праці, затверджений наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 29.12.2001 року № 549,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 29.01.2002 року за № 66/6354, ст. 266
Сімейного кодексу України, та просить
суд визнати неправомірною відмову
Департаменту СЗН Донецької ОДА у
наданні їй путівки до
будинку-інтернату для громадян
похилого віку та інвалідів на
безоплатній основі, зобов'язати
Департамент СЗН Донецької ОДА видати
їй путівку до будинку-інтернату для
громадян похилого віку та інвалідів на
безоплатній основі, зобов'язати УСЗН
Слов'янської міської ради влаштувати
її до будинку-інтернату для громадян
похилого віку та інвалідів на
безоплатній основі та звільнити її від
сплати судового збору у зв'язку з тим,
що вона хворіє, прикута до ліжка, не
може самостійно пересуватися, отримує
невеликий розмір пенсії та перебуває у
КЛПЗ «Міська лікарня № 1 м. Слов'янська»
з 05.06.2012 року по теперішній час.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не
з'явилась, та відповідно до п. 5
прохальної частини позовної заяви,
позивач просила розглядати справу без
її участі.

Представник відповідача УСЗН
Слов'янської міської ради Кравченко
О.Е. в судовому засіданні позовні
вимоги визнала, не заперечувала проти
їх задоволення, пояснила, що ОСОБА_3
звільнилась з місць позбавлення волі,
житла не має, з онуками стосунки не
підтримує. Раніше в суді вже
розглядалися подібні справи, та
Департамент видавав путівки до
будинку-інтернату.

Представник відповідача Департаменту
СЗН Донецької ОДА Самойлович Л.В. в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала, просила відмовити в їх
задоволенні, посилаючись на те, що
онуки повинні опікуватися бабусею та
надавати їй допомогу, оскільки немає
рішення суду про звільнення онук від
обов'язку утримувати бабуся. Утримання
в будинку-інтернаті коштує 4200 грн. на
місяць, таких грошей немає. Також
представник відповідача надала
письмові заперечення від 27.03.2014 року №
01252/01-09 (а. с. 17-19), з яких вбачається, що в
Донецькій області функціонують 9
інтернатних закладів загального типу
для постійного проживання людей
похилого віку та інвалідів, інтернатні
заклади системи соціального захисту
населення в своїй діяльності керуються
Конституцією України, законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України тощо та
Типовим положенням про
будинок-інтернат для громадян похилого
віку та інвалідів, геріатричний
пансіонат, пансіонат для ветеранів
війни і праці, затверджений наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 29.12.2001 року № 549,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 29.01.2002 року за № 66/6354 (далі -
Типове положення). Відповідно до
Типового положення, до
будинку-інтернату приймаються на
державне утримання особи похилого
віку, які досягли пенсійного віку, та
інваліди першої і другої групи, старші
за 18 років, які за станом здоров'я
потребують стороннього догляду,
побутового обслуговування, медичної
допомоги, яким згідно з медичним
висновком, не протипоказане
перебування у будинку-інтернаті та які
не мають працездатних родичів,
зобов'язаних їх утримувати за законом.
Поряд з цим, згідно з п. 3.5 Типового
положення, за наявності вільних місць
до будинку-інтернату загального типу
можуть прийматися особи, які мають
працездатних дітей або родичів, які
відповідно до чинного законодавства
зобов'язані їх утримувати, за умови
стовідсоткового відшкодування
будинку-інтернату витрат на їх
утримання. Сімейний кодекс України
регулює сімейні особисті немайнові та
майнові відносини, зокрема, між
батьками та дітьми, онуками та дідом,
бабою тощо. Відповідно до ст. 264 СК
України, онуки зобов'язані піклуватися
про своїх бабу, діда. Та згідно зі ст. 266
СК України, повнолітні внуки
зобов'язані утримувати непрацездатних
бабу, діда, які потребують матеріальної
допомоги і якщо у них немає чоловіка,
дружини, повнолітніх дочки, сина або ці
особи з поважних причин не можуть
надавати їм належного утримання, за
умови, що повнолітні внуки можуть
надавати матеріальну допомогу. Питання
по утриманню непрацездатних родичів
працездатними членами родини, а також
звільнення від даних обов'язків
вирішується в судовому порядку.
Документи на влаштування ОСОБА_3 до
будинку-інтернату загального типу
області первинно надійшли від
управління праці та соціального
захисту населення Слов'янської міської
ради до Департаменту СЗН Донецької ОДА
11.06.2013 року. згідно з наданими
документами, ОСОБА_3 має двох онучок
працездатного віку - ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
які зобов'язані утримувати бабусю та у
встановленому законом порядку не
звільнені від обов'язків по утриманню
бабусі. Враховуючи викладене,
документи на влаштування ОСОБА_3 до
інтернатного закладу області 19.06.2013
року були повернуті на доопрацювання
до управління праці, після чого знов
надійшли на адресу Департаменту після
доопрацювання 30.12.2013 року, та серед
наданих документів було рішення
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області від 09.09.2012 року про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про стягнення
аліментів з онучок на її утримання. При
цьому у позовних вимогах не були
враховані норми СК України, які
регулюють сімейні особисті немайнові
та майнові відносини, в тому числі по
утриманню онуками баби. Тому, 24.01.2014
року документи на влаштування ОСОБА_3
до будинку-інтернату загального типу
були вдруге відправлені на
доопрацювання до управління праці та
після доопрацювання до теперішнього
часу до Департаменту не надходили.
ОСОБА_3 може бути надана путівка на
влаштування до будинку-інтернату
загального типу на безоплатній основі
у разі звільнення її онучок в судовому
порядку від обов'язків по утриманню,
або на платній основі. Крім того,
Департамент СЗН Донецької ОДА жодних
рішень щодо відмови позивачу на
влаштування до будинку-інтернату
загального типу не приймав, а керувався
виключно нормами законодавства, які
регулюють спірні правовідносини між
позивачем та відповідачем - ст. ст. 264, 266
СК України та Типовим положенням про
будинок-інтернат.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явилися, надали суду
заяви з проханням розглядати справу
без їх участі, позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити.

Заслухавши пояснення представників
відповідача, дослідивши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив такі фактичні
обставини та відповідні до них
правовідносини.

Відповідно до акту обстеження умов
перебування ОСОБА_3 від 08.02.2013 року (а. с.
5), ОСОБА_3 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешкає у КЛПЗ «Міська лікарня № 1 м.
Слов'янська», отримує пенсію за віком у
розмірі 1083,00 грн., за станом здоров'я
потребує стороннього догляду,
побутового обслуговування, медичної
допомоги. ОСОБА_3 знаходиться у лікарні
з 05.06.2012 року по теперішній час, куди
була переведена з соціальних ліжок
терапевтичного відділення КЛПЗ
«Міська лікарня № 4 м. Святогірська» з
наслідками перенесеного гострого
порушення мозкового кровообігу. ОСОБА_3
прикута до ліжка, догляд за нею
здійснюють працівники лікарні, її
пенсію отримують також працівники
лікарні. Зі слів ОСОБА_3, її пенсію
витрачають на памперси та деяку їжу.
Дочка ОСОБА_3 ОСОБА_9 померла, та ОСОБА_3
має двох онуків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які не
підтримують стосунки з бабусею. У
співбесіді з ОСОБА_3 було з'ясовано, що
ОСОБА_3 боїться проживати спільно з
онуками через неприязні стосунки. Зі
слів людей, які знаходяться на
лікуванні разом з ОСОБА_3 - ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, хвору ніколи ніхто не відвідує.
ОСОБА_10 телефонувала онуці ОСОБА_3
ОСОБА_5, щоб провести бесіду з питання
здоров'я бабусі та відвідування її у
лікарні. ОСОБА_5 відповіла, що не має
змоги забезпечувати бабусю, забрати до
себе на утримання та проживання. Друга
онука ОСОБА_6 взагалі з бабусею не
спілкується, тоді як ОСОБА_5
відвідувала бабусю 31.08.2012 року. ОСОБА_3
виявила бажання бути оформленою до
будинку-інтернату.

09.04.2013 року ОСОБА_3 звернулася до
Управління праці та соціального
захисту населення Слов'янської міської
ради із заявою (а. с. 4), в якій просила
оформити її на постійне проживання до
будинку-інтернату для громадян
похилого віку та інвалідів,
геріатричного пансіонату або
пансіонату для ветеранів війни і праці,
оскільки за станом здоров'я ОСОБА_3
потребує постійного стороннього
догляду, не має можливості
пересуватися, родичів, що за законом
повинні її утримувати, також не має.
Заяву зареєстровано за № 06-63/09 від
15.05.2013 року. За рішенням начальника
управління - ОСОБА_3 підлягає
оформленню до будинку-інтернату для
громадян похилого віку.

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 09.09.2013 року у
цивільній справі № 243/4433/13-ц
(провадження № 2/243/1859/2013) було
відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення аліментів на утримання
бабусі, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають
на утриманні неповнолітніх дітей, не
працюють, у зв'язку з чим не можуть
надавати матеріальну допомогу
позивачу. (а. с. 6)

25.12.2013 року за вих. № 06-28/5068 на № 06/02960/01-09
від 19.06.2013 року Управлінням праці та
соціального захисту населення
Слов'янської міської ради на адресу
Департаменту СЗН Донецької ОДА було
направлено документи після до
оформлення на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, для
влаштування до будинку-інтернату для
громадян похилого віку та інвалідів. (а.
с. 7)

Листом від 24.01.2014 року за вих. № 06863/01-09
Департаментом СЗН Донецької ОДА було
вдруге повернуто на доопрацювання
документи ОСОБА_3 на влаштування до
будинку-інтернату загального типу з
посиланням на п. п. 3.1, 3.5 Типового
положення про будинок-інтернат для
громадян похилого віку та інвалідів,
геріатричний пансіонат, пансіонат для
ветеранів війни і праці, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 29.12.2001
року № 549, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 29.01.2002
року за № 66/6354, ст. 264 СК України. Також в
листі зазначено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не
звільнені в установленому законом
порядку від обов'язків по утриманню
своєї бабусі. В позовних вимогах, в
задоволенні яких ОСОБА_3 було
відмовлено рішенням суду від 09.09.2013
року, не були враховані норми СК
України, які регулюють сімейні
особисті немайнові та майнові
відносини, у тому числі по утриманню
онуками баби. ОСОБА_3 може бути надана
путівка до будинку-інтернату
загального типу на безоплатній основі
у разі звільнення її онучок в судовому
порядку від обов'язків по утриманню або
на платній основі. (а. с. 8)

Відповідно до довідки Слов'янського
міського УПСЗН від 04.03.2014 року, ОСОБА_3
отримує пенсію в розмірі 1141,90 грн. на
місяць. (а. с. 9)

Відповідно до п. п. 3.1, 3.4 Типового
положення про будинок-інтернат для
громадян похилого віку та інвалідів,
геріатричний пансіонат, пансіонат для
ветеранів війни і праці, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 29.12.2001
року № 549, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 29.01.2002
року за № 66/6354, до будинку-інтернату
приймаються на державне утримання
особи похилого віку, які досягли
пенсійного віку, та інваліди першої і
другої групи, старші за 18 років, які за
станом здоров'я потребують стороннього
догляду, побутового обслуговування,
медичної допомоги, який згідно з
медичним висновком не протипоказане
перебування у будинку-інтернаті та які
не мають працездатних родичів,
зобов'язаних їх утримувати за законом.

Як виняток, до будинку-інтернату можуть
прийматися особи похилого віку та
інваліди, які мають працездатних дітей
або родичів, зобов'язаних відповідно до
чинного законодавства їх утримувати,
якщо вони з об'єктивних причин не
можуть цього робити. У такому разі щодо
кожного окремого випадку, на підставі
підтверджувальних документів,
приймається рішення колегії
відповідно головних управлінь праці та
соціального захисту населення
обласних держадміністрацій.

Статтею 266 СК України передбачено, що
повнолітні внуки, правнуки зобов'язані
утримувати непрацездатних бабу, діда,
прабабу, прадіда, які потребують
матеріальної допомоги і якщо у них
немає чоловіка, дружини, повнолітніх
дочки, сина або ці особи з поважних
причин не можуть надавати їм належного
утримання, за умови, що повнолітні
внуки, правнуки можуть надавати
матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_3 є тяжко хворою людиною
похилого віку, прикута до ліжка та
потребує постійного стороннього
догляду та медичної допомоги.
Належного їй на праві власності житла
позивач не має, перебуває у КЛПЗ
«Міська лікарня № 1 м. Слов'янська» з
05.06.2012 року по теперішній час.

Позивач має двох повнолітніх онук -
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які не підтримують
стосунків з бабусею, не відвідують її у
лікарні та не надають їй матеріальної
допомоги. Інших родичів або чоловіка
ОСОБА_3 не має.

ОСОБА_3 зверталась до суду з позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення аліментів
на утримання бабусі, та рішенням суду
від 09.09.2013 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 було відмовлено з тих
підстав, що онуки ОСОБА_3 мають на
утриманні неповнолітніх дітей, ніде не
працюють, а тому не можуть надавати
матеріальну допомогу позивачу, як
зазначено в рішенні суду.

Суд не приймає до уваги заперечення
представника відповідача Департаменту
СЗН Донецької ОДА, оскільки в даному
випадку відсутня умова, передбачена ст.
266 СК України, за наявності якої
повнолітні онуки зобов'язані
утримувати непрацездатних бабу, діда,
які потребують матеріальної допомоги,
а саме - спроможність ОСОБА_5 та ОСОБА_6
надавати ОСОБА_3, яка є їх бабусею,
матеріальну допомогу. Відсутність у
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можливості надавати
бабусі матеріальну допомогу
встановлено рішенням Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 09.09.2013 року у цивільній справі №
243/4433/13-ц (провадження № 2/243/1859/2013), та
відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тобто, у зв'язку з неспроможністю
онучок ОСОБА_3 ОСОБА_5 та ОСОБА_6
надавати бабусі матеріальну допомогу,
що встановлено рішенням суду, у них не
виникає обов'язок утримувати позивача
та надавати їй матеріальну допомогу, а
тому звільнення їх від даного обов'язку
в судовому порядку позбавлено сенсу.

З огляду на вищенаведене, всебічно
вивчивши всі обставини справи,
керуючись принципами розумності та
справедливості, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до
Управління соціального захисту
населення Слов'янської міської ради,
Департаменту соціального захисту
населення Донецької обласної
державної адміністрації, за участю
третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,
обґрунтовані та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

На підставі ч. 1 ст. 94 КАС України,
оскільки ОСОБА_3 тяжко хвора, прикута до
ліжка, отримує маленьку пенсію, витрати
по сплаті судового збору слід віднести
на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 6, 7, 17-19, 99, 104-106, 159, 161, 162 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління
соціального захисту населення
Слов'янської міської ради,
Департаменту соціального захисту
населення Донецької обласної
державної адміністрації, за участю
третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії, -
задовольнити повністю.

Визнати неправомірною відмову
Департаменту соціального захисту
населення Донецької обласної
державної адміністрації у наданні
ОСОБА_3 путівки до будинку-інтернату
для громадян похилого віку та
інвалідів на безоплатній основі.

Зобов'язати Департамент соціального
захисту населення Донецької обласної
державної адміністрації видати ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, путівку до
будинку-інтернату для громадян
похилого віку та інвалідів на
безоплатній основі.

Зобов'язати Управління соціального
захисту населення Слов'янської міської
ради влаштувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, до
будинку-інтернату для громадян
похилого віку та інвалідів на
безоплатній основі.

Витрати по сплаті судового збору
віднести на рахунок держави.

Постанова набуває законної чинності
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, яка подається
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої ст.
160 цього Кодексу, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова складена та підписана у
нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду

І.М.Мінаєв