Справа № 808/913/14
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року о/об 15 год. 20 хв.Справа
№ 808/913/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Горобцової Я.В., за участю секретаря
судового засідання Колесникової С.Г.,
розглянувши у місті Запоріжжі у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділу державної виконавчої служби
Якимівського районного управління
юстиції Запорізької області

про визнання протиправними та
скасування постанов,-

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

04 лютого 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої
служби Якимівського районного
управління юстиції Запорізької
області, в якому позивач просить:

- постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору, винесені державним
виконавцем - Засту пником начальника
Відділу державної виконавчої служби
Якимівського районного управління
юстиції Запорізької області Холіною
Анастасією Володимирівною від 19.09.2013 у
виконавчих провадженнях №39766307, №39766650,
№39766887, №39767133 визнати протиправними і
скасувати;

- постанови про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій,
винесені державним виконавцем -
Заступником начальника Відділу
державної виконавчої служби
Якимівського районного управління
юстиції Запорізької області Холіною
Анастасією Володимирівною від 14.10.2013 у
виконавчих провадженнях №39766307, №39766650,
№39766887, №39767133 визнати протиправними і
скасувати;

- постанови про відкриття виконавчого
провадження, винесені державним
виконавцем - Заступником начальника
Відділу державної виконавчої служби
Якимівського районного управління
юстиції Запорізької області Холіною
Анастасією Володимирівною від 22.10.2013 у
виконавчих провадженнях №40340130, №40340393,
№40340844, №40341191, №40339645, №40340262, №40340612,
№40341057 визнати протиправними і
скасувати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у
строк до самостійного виконання (17.09.2013)
ОСОБА_1 повністю виконала вимоги
виконавчих листів, сплатила кожному зі
стягувачів стягнуту на їх користь суму
в повному обсязі, що підтверджується
розписками стягувачів. Однак, 26.11.2013
ОСОБА_1 отримала від державного
виконавця поштове відправлення, в
якому були викладені 4 постанови від
19.09.2013 про стягнення з неї виконавчого
збору, а також 8 постанов від 22.10.2013 про
відкриття виконавчого провадження: 4 з
приводу виконавчого збору, 4 щодо
стягнення з неї витрат на проведення
виконавчих дій. Крім того, на
особистому прийомі позивачу
повідомили, що оскільки у строк для
самостійного виконання ОСОБА_1 не
надала до Відділу державної виконавчої
служби Якимівського районного
управління юстиції Запорізької
області доказів виконання рішення,
позивач все одно мусить сплачували
виконавчий збір і витрати на
проведення виконавчих дій. Зважаючи на
те, що правових підстав для стягнення з
ОСОБА_1 судового збору та витрат на
проведення виконавчих дій немає,
позивач вважає, що державний
виконавець неправомірно відкрила
виконавчі провадження щодо стягнення з
неї виконавчого провадження збору та
витрат на проведення виконавчих дій.
Відтак, відповідні постанови про
відкриття виконавчого провадження, про
стягнення з ОСОБА_1 судового збору та
витрат на проведення виконавчих дій,
підлягають скасуванню.

Заперечуючи проти позовних вимог з
підстав, викладених в письмових
запереченнях, відповідач зазначив, що
на підставі ст. ст. 32, 19, 20, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
винесені постанови про відкриття
виконавчого провадження та у постанові
державний виконавець вказував про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до 7 днів з
моменту винесення постанови та
зазначив, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. Оскільки в строк для
самостійного виконання рішення
боржнику позивач рішення суду не
виконав, державним виконавцем були
винесені оскаржувані постанови.

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 06 березня
2014 року відкрито провадження в
адміністративній справі та призначено
справу до розгляду.

Представник позивача в судове
засідання не прибув. 17 березня 2014 року
через службу діловодства суду подав
клопотання, в якому просить розглянути
справу без участі позивача та його
представника у порядку письмового
провадження. На задоволенні позовних
вимог наполягає.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув. 17 березня 2014 року
через службу діловодства суду подав
клопотання, в якому просить розглянути
справу без участі державного
виконавця.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

За таких обстави суд приходить до
висновку, що є можливим розглянути
адміністративну справу у порядку
письмового провадження без участі
представників сторін на підставі
матеріалів, які містяться в
адміністративній справі.

Відповідно ч. 1 ст. 41 КАС України суд під
час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2013 року Заступником
начальника Відділу державної
виконавчої служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області Холіною
Анастасією Володимирівною винесено
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору від 19.09.2013 ВП №39766307,
якою стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір
у розмірі 2 665,00 грн.

19 вересня 2013 року Заступником
начальника Відділу державної
виконавчої служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області Холіною
Анастасією Володимирівною винесено
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору від 19.09.2013 ВП №39766650,
якою стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір
у розмірі 2 665,00 грн.

19 вересня 2013 року Заступником
начальника Відділу державної
виконавчої служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області Холіною
Анастасією Володимирівною винесено
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору від 19.09.2013 ВП №39766887,
якою стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір
у розмірі 2 665,00 грн.

19 вересня 2013 року Заступником
начальника Відділу державної
виконавчої служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області Холіною
Анастасією Володимирівною винесено
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору від 19.09.2013 ВП №39767133,
якою стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір
у розмірі 2 665,00 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
21.04.1999 № 606-ХІV «Про виконавче
провадження» виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Частинами 1, 2 ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу» (далі - державні виконавці).

Відповідно до статті 17 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, зокрема,
такі виконавчі документи, як виконавчі
листи, що видаються судами.

Частинами другою та п'ятою статті 25
Закону України «Про виконавче
провадження» визначено, що державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова. Копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

При цьому, згідно вимог частини першої
статті 31 Закону України «Про виконавче
провадження» копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до статті 28 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті
25 цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий
збір стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - юридичної особи.
У зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача та у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання,
зокрема шляхом перерахування
коштів безпосередньо на рахунок
стягувача. Постанова про стягнення
виконавчого збору може бути оскаржена
в десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до розділу 2 «Порядок
загального документування у районних,
районних у містах, міських (міст
обласного значення), міськрайонних,
міжрайонних відділах державної
виконавчої служби» Порядку роботи з
документами в органах державної
виконавчої служби, затвердженого
Наказом Мінюста від 25.12.2008 № 2274/5,
вихідна кореспонденція відправляється
через діловода не пізніше наступного
робочого дня після підписання
(затвердження) документа (супровідного
листа). Для реєстрації таких документів
у Відділі ведеться Журнал реєстрації
вихідної кореспонденції (додаток 5).

Якщо кореспонденція передається іншим
установам, організаціям через
розсильного, вона також записується в
Розносну книгу для місцевої
кореспонденції (додаток 6).

У разі направлення документів
виконавчого провадження
рекомендованими листами діловодом
складаються реєстри на відправлення
рекомендованої кореспонденції
(додаток 7).

Реєстрація вхідних, вихідних та інших
службових документів може
здійснюватися за допомогою
комп'ютеризованої системи організації
діловодства, яка призначена для
одержання статистичних даних щодо
документообігу, оперативного пошуку
документів та контролю за термінами їх
виконання.

При автоматизованій (комп'ютерній)
формі реєстрації документів запис
здійснюється шляхом прямого введення
обов'язкового складу реквізитів, який
установлений для відповідних журналів
у паперовій формі. За необхідності
склад обов'язкових реквізитів може
бути доповнений.

Процедура ведення журналів при
автоматизованій (комп'ютерній) формі
реєстрації документів полягає у
щоденному роздрукуванні списків
реквізитів відповідних журналів і
віднесенні їх до відповідних справ
згідно із номенклатурою.

На підставі заяв про прийняття
виконавчого документа (листа) до
виконання від 10.09.2013 (а. с. 43, 45, 47, 49)
відповідачем прийнято до виконання
виконавчий лист про стягнення з гр.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за
адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, коштів у розмірі 26 650 грн.
кожному зі стягувачів.

12 вересня 2013 року державним виконавцем
винесено постанови про відкриття
виконавчого провадження від 12.09.2013 ВП
№39766887, ВП №39766650, ВП №39766307, ВП №39767133.

З матеріалів справи, а саме з
виконавчих листів від 23.01.2013 (а. с. 43, 45, 47,
49) вбачається, що боржник, ОСОБА_1,
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1,
мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

За змістом статті ст. 31 Закону України
«Про виконавче провадження» боржник
вважається повідомленим про
відкриття виконавчого провадження,
якщо йому надіслано постанову про
відкриття виконавчого провадження за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі.

Враховуючи викладене, суд вважає
необґрунтованими посилання
відповідача, як на правомірність своїх
дій, на те, що на адресу реєстрації
місця проживання ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)
постанови про відкриття виконавчого
провадження були направлені лише після
отримання 12.11.2013 відомостей від
Якимівського РС УДМС щодо вказаної
адреси, оскільки остання була
зазначена у виконавчому листі
Якимівського районного суду
Запорізької області.

З матеріалів справи та з пояснень
представника позивача в судовому
засіданні встановлено, що позивач лише
26.11.2013 отримала від державного
виконавця поштове відправлення, в
якому були викладені 4 постанови від
19.09.2013 про стягнення з неї виконавчого
збору, а також 8 постанов від 22.10.2013 про
відкриття виконавчого провадження: 4 з
приводу стягнення виконавчого збору, 4
щодо стягнення з неї витрат на
проведення виконавчих дій.

З огляду на зазначене, суд вважає, що
відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено дотримання ним
вимог статті 31 Закону України «Про
виконавче провадження» при
направленні боржнику копії постанови
про відкриття виконавчого провадження
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення.

Відповідно до статті 27 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Заходами примусового виконання рішень
є: 1) звернення стягнення на кошти та
інше майно (майнові права) боржника, у
тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб; 2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення
в боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; 4) інші
заходи, передбачені рішенням (стаття 32
Закону України «Про виконавче
провадження»).

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Разом з тим, у постановах про відкриття
виконавчого провадження від 12.09.2013 ВП
№39766887, ВП №39766650, ВП №39766307, ВП №39767133
державним виконавцем не було зазначено
про необхідність боржнику надати
документальне підтвердження повного
виконання рішення. Водночас, як
вбачається з матеріалів справи позивач
сплатила стягувачам кошти за рішенням
суду 17.09.2013, що підтверджується
розпискою, копія якої наявна в
матеріалах справи (а. с. 56). А відтак,
позивачем у строк, встановлений для
добровільного виконання рішення,
виконані вимоги судового рішення.

З огляду на зазначене, позовні вимоги в
частині визнання протиправними та
скасування постанов про стягнення з
боржника виконавчого збору, винесені
державним виконавцем - Засту пником
начальника Відділу державної
виконавчої служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області Холіною
Анастасією Володимирівною від 19.09.2013 у
виконавчих провадженнях №39766307, №39766650,
№39766887, №39767133 підлягають задоволенню.

В частині вимог позивача про визнання
протиправними та скасування постанов
про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій, винесені
державним виконавцем - Заступником
начальника Відділу державної
виконавчої служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області Холіною
Анастасією Володимирівною від 14.10.2013 у
виконавчих провадженнях №39766307, №39766650,
№39766887, №39767133 та постанов про відкриття
виконавчого провадження, винесені
державним виконавцем - Заступником
начальника Відділу державної
виконавчої служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області Холіною
Анастасією Володимирівною від 22.10.2013 у
виконавчих провадженнях №40340130, №40340393,
№40340844, №40341191, №40339645, №40340262, №40340612,
№40341057, суд зазначає наступне.

10 жовтня 2013 року Заступником
начальника Відділу державної
виконавчої служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області Холіною
Анастасією Володимирівною винесено
постанову про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 14.10.2013 ВП №39766650, якою стягнуто з
ОСОБА_1 витрати на проведення
виконавчих дій у розмірі 33,23 грн.

10 жовтня 2013 року Заступником
начальника Відділу державної
виконавчої служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області Холіною
Анастасією Володимирівною винесено
постанову про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 14.10.2013 ВП №39766307, якою стягнуто з
ОСОБА_1 витрати на проведення
виконавчих дій у розмірі 33,23 грн.

10 жовтня 2013 року Заступником
начальника Відділу державної
виконавчої служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області Холіною
Анастасією Володимирівною винесено
постанову про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 14.10.2013 ВП №39766887, якою стягнуто з
ОСОБА_1 витрати на проведення
виконавчих дій у розмірі 33,23 грн.

10 жовтня 2013 року Заступником
начальника Відділу державної
виконавчої служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області Холіною
Анастасією Володимирівною винесено
постанову про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 14.10.2013 ВП №39767133, якою стягнуто з
ОСОБА_1 витрати на проведення
виконавчих дій у розмірі 84,30 грн.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону
України «Про виконавче провадження»
витрати органів державної виконавчої
служби, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження.

До витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, належать
кошти, за рахунок яких здійснено
оплату: перевезення, зберігання і
реалізації майна боржника; послуг
експертів, суб'єктів оціночної
діяльності - суб'єктів господарювання
та інших осіб, залучених у
встановленому законом порядку до
провадження виконавчих дій; поштового
переказу стягувачу стягнених
аліментних сум; проведення розшуку
боржника, його майна або розшуку
дитини; розміщення оголошення в
засобах масової інформації;
виготовлення та пересилання
документів виконавчого провадження,
ведення Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень; інших витрат,
необхідних для забезпечення належної
організації виконання рішень органами
державної виконавчої служби.

Про стягнення з боржника витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Зазначена постанова
надсилається сторонам не пізніше
наступного робочого дня після її
винесення і може бути оскаржена ними до
суду у десятиденний строк.

Статтею 52 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачений
порядок звернення стягнення на кошти
та інше майно боржника.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитарних
установах.

Чинним законодавством передбачені
обставини, коли витрати на проведення
виконавчих дій не стягуються, однак в
даному випадку підстави для звільнення
від сплати таких витрат у позивача
відсутні, а відтак оскаржувані
постанови про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
прийняті відповідачем в межах наданих
повноважень та є правомірними.

З огляду на викладене, судом вбачається
доведеними обставини відкриття
виконавчих проваджень на виконання
постанов про стягнення виконавчого
збору та витрат на проведення
виконавчих дій.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження»
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, зокрема, постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу.

Згідно п. 7 ст. 28 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
завершення виконавчого провадження з
виконання рішення немайнового
характеру та в разі закінчення
виконавчого провадження з підстав,
передбачених статтею 49 цього Закону,
якщо виконавчий збір не стягнуто,
державний виконавець не пізніше
наступного робочого дня після
завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Отже, постанова державного виконавця
про стягнення виконавчого збору,
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій є
самостійним виконавчим документом, на
виконання якого має бути відкрито
виконавче провадження.

Дані постанови є безумовними
підставами для відкриття виконавчих
проваджень, тому оскаржувані постанови
про відкриття виконавчого провадження
судом вбачаються правомірними.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлені критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Відповідність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень передбаченим
частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям перевіряється судом з
урахуванням закріпленого статтею 9
Кодексу адміністративного судочинства
України принципу законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

«На підставі» означає, що суб'єкт
владних повноважень: 1) повинен бути
утвореним у порядку, визначеному
Конституцією та законами України; 2)
зобов'язаний діяти на виконання закону,
за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що
суб'єкт владних повноважень повинен
приймати рішення, а дії вчиняти
відповідно до встановлених законом
повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб'єкт владних
повноважень зобов'язаний
дотримуватися встановленої законом
процедури і форми прийняття рішення
або вчинення дії і повинен обирати лише
визначені законом засоби.

Зазначені критерії, хоч і адресовані
суду, але одночасно вони є і вимогами
для суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії
чи допускається бездіяльності.

В контексті вищевикладеного Суд
звертає увагу на те, що одним із
принципів, яким повинно відповідати
рішення суб'єкта владних повноважень, є
принцип обґрунтованості, закріплений в
пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Принцип обґрунтованості прийнятого
рішення, тобто прийняття рішення з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення або
вчинення дії, вимагає від суб'єкта
владних повноважень враховувати як
обставини, на обов'язковість
урахування яких прямо вказує закон, так
і інші обставини, що мають значення у
конкретній ситуації. Суб'єкт владних
повноважень повинен уникати прийняття
невмотивованих рішень, обґрунтованих
припущеннями, а не конкретними
обставинами. Рішення суб'єкта владних
повноважень повинно бути мотивованим.

В розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України виявлення
невідповідності діяльності суб'єкта
владних повноважень хоча б одному із
зазначених критеріїв для оцінювання
його рішень, дій та бездіяльності
слугує підставою для задоволення
адміністративного позову за умови, що
встановлено порушення прав, свобод та
інтересів позивача.

Суд звертає увагу на те, що дії
відповідача при винесенні
оскаржуваних рішень аналізуються
судом на предмет їх правомірності та
відповідності вимогам чинного
законодавства України станом на момент
вчинення цих дій та обсягу доказів та
інших фактичних обставин, які існували
на цей момент.

За змістом ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
обов'язок доказування в спорі
покладається на відповідача - орган
публічної влади, який повинен надати
суду всі матеріали, які свідчать про
його правомірні дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві вимоги
позивача є такими, що підлягають
частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору Відділу державної
виконавчої служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області від 19.09.2013 у
виконавчому провадженні №39766307.

Визнати протиправною і скасувати
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору Відділу державної
виконавчої служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області від 19.09.2013 у
виконавчому провадженні №39766650.

Визнати протиправною і скасувати
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору Відділу державної
виконавчої служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області від 19.09.2013 у
виконавчому провадженні №39766887.

Визнати протиправною і скасувати
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору Відділу державної
виконавчої служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області від 19.09.2013 у
виконавчому провадженні №39767133.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України.

Суддя
Я.В.
Горобцова