Справа № 2а-8301/11/2070
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/16815/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Голубєвої Г.К.

Суддів
Бившевої Л.І.

Карася О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2011 року
по справі № 2а-8301/11/2070 за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Харкова про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Харкова про
скасування податкових
повідомлень-рішень ДПІ у Жовтневому
районі м. Харкова №, №,
№ від 13.05.2011 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 28.09.2011 року
у даній справі позов задоволено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2011 року
скасовано постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
28.09.2011 року та прийнято нове рішення про
відмову у задоволенні позову з мотивів
безпідставності заявлених вимог.

Не погодившись із постановою суду
апеляційної інстанції, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 22.11.2011 року як таку, що прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та залишити без
змін постанову суду першої інстанції,
оскільки скаржник вважає її такою, що
прийнята з правильним застосуванням
норм чинного законодавства.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що фахівцями
відповідача проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з платником податків
ТОВ «Едан плюс» за період вересень,
жовтень, листопад 2009 року. При
проведенні перевірки встановлені
порушення ч.1 ст. 203, ст. 215, п. 1 ст. 216, ст. 228
Цивільного кодексу; пп. 7.2.3 п.7.2, п. 7.4.4
п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.1997 року №
168/97-ВР «Про податок на додану вартість»
(далі - Закон № 168/97-ВР); п. 4 ст.14 ДКМУ «Про
прибутковий податок громадян» № 13-92
від 26.12.1992 року; п.5.3 ст.5 Закону України
від 28.12.1994 року № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(далі - Закон № 334/94-ВР).

На підставі висновків перевірки ДПІ у
Жовтневому районі м. Харкова прийняті
податкові повідомлення-рішення: №
від 13.05.2011 року, яким позивачеві
визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі
33451,67 грн. та штрафні санкції у розмірі
8362,91 грн.; № від 13.05.2011 року, яким
позивачеві збільшено податкове
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у розмірі 25088,76 грн.; №
від 13.05.2011 року, яким до позивача
застосовані штрафні санкції у розмірі
510,00 грн.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, апеляційний суд виходив з того,
що спірні податкові
повідомлення-рішення прийняті
податковим органом правомірно.

Однак, з такими висновками
апеляційного суду колегія суддів не
погоджується з огляду на таке.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону №168/97-ВР
податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону №168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
наявні всі необхідні первинні
документи, які складені у
відповідності до вимог підпункту 7.2.1
пункту 7.2 статті 7 Закону №168/97-ВР, що
підтверджують право позивача на
податковий кредит у відповідний
період.

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 ст. 7 Закону №
168/97-ВР визначено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Сума бюджетного відшкодування
залежить від правильності визначення
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту, правильність
визначення яких підтверджено
матеріалами справи.

Доводи відповідача про нікчемність
угоди, укладеної між позивачем та ТОВ
«Едан плюс», судами попередніх
інстанцій правомірно не прийняті до
уваги, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
такого факту.

Також, пунктом 5.1 статті 5 Закону №
334/94-ВР встановлено, що валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону №
334/94-ВР до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно з абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону №
334/94-ВР не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що всі необхідні первинні
бухгалтерські документи є в наявності
у позивача.

Згідно з п. 5.11 ст. 5 Закону № 334/94-ВР
встановлення додаткових обмежень щодо
віднесення витрат до складу валових
витрат платника податку, крім тих, що
зазначені у цьому Законі, не
дозволяється.

Крім того, матеріалами справи
підтверджено, що штрафні санкції до
позивача застосовані за порушення
приписів ч.4 ст.14 Декрету КМУ «Про
прибутковий податок з громадян» від
26.12.1992 року в частині перекручення
даних декларації за 2009 рік внаслідок
невірного визначення суми валових
витрат у розмірі 167258,35 грн. по
відносинам з ТОВ «Едан плюс», що
призвело до заниження об'єкту
оподаткування у 2009 році.

Оскільки в матеріалах справи не
знайшов свого підтвердження факт
неправомірності формування валових
витрат позивачем по відносинам з ТОВ
«Едан плюс», про що обґрунтовано
зазначено судом першої інстанції,
вказане податкове повідомлення
підлягає скасуванню.

За таких обставин місцевий
адміністративний суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо
необхідності задоволення позовних
вимог, правильно застосувавши норми
матеріального та процесуального права
до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

З огляду на вказані обставини колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку про
скасування постанови апеляційного
суду з підстав невідповідності її
нормам матеріального та
процесуального права, та залишенні в
силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220- 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд , -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2011 року
скасувати та залишити в силі постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 28.09.2011 року
по справі № 2а-8301/11/2070.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та може
бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписБившева Л.І. підписКарась О.В.