Справа № 2а/0570/9225/2012
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабаш Г.П.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року справа
№2а/0570/9225/2012

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів: Юрко І.В., Блохіна А.А., секретаря
судового засідання Манаєва М.В., за
участю позивача особисто, представника
відповідача Бакурової Г.І., розглянув у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року у справі № 2а/0570/9225/2012 за позовом
ОСОБА_3 до Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Донецькій області про визнання
неправомірними та скасування наказів
№ 272 від 18.06.2012 року, № 71 о/с від 25.06.2012
року, поновлення на службі,
зобов'язання сплатити середньомісячне
грошове забезпечення за час
вимушеного прогулу, зобов'язання
видати наказ про поновлення на службі з
26.06.2012 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 19.07.2012 року звернувся до
суду з позовом, мотивуючи свої вимоги
тим, що він проходив службу в Державній
пенітенціарній службі України (раніше -
Державна кримінально-виконавча служба
України) (надалі - ДПтС) з 09.04.2001 року по
26.06.2012 року на різних посадах.

З 14.10.2011 року до 14.06.2012 року
перебував на посаді начальника
Єнакієвської виправної колонії
Управління ДПтС України в Донецькій
області (№ 52) згідно наказу ДПтС
України № 100 о/с від 14.10.2011 року.

З 17.05.2012 року наказом
Єнакієвської виправної колонії
Управління ДПтС України в Донецькій
області (№ 52) № 176 від 16.05.2012 року його
було відряджено у розпорядження
начальника Управління ДПтС України в
Донецькій області.

З 17.05.2012 року по 28.05.2012 року він був
тимчасово непрацездатний та перебував
на лікарняному.

25.06.2012 року позивача звільнено у
запас Збройних Сил України, згідно
наказу Управління ДПтС України в
Донецькій області № 71 о/с від 25.06.2012
року з посиланням на п. 64 «є» Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВД України (за
порушення дисципліни).

Позивач просив скасувати наказ № 71 о/с
від 25.06.2012 року Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Донецькій області щодо звільнення його
з органів Державної пенітенціарної
служби України; поновити його на службі
в органах Державної пенітенціарної
служби України з 26.06.2012 року;
зобов'язати відповідача сплатити йому
грошове забезпечення за час вимушеного
прогулу.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій він просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
направити справу на новий розгляд.

В обґрунтування апеляційної
скарги посилається на норми
Дисциплінарного Статуту та
Конституції України, Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України та зазначає,
що з його боку не було порушено жодної
вимоги будь-якого
нормативно-правового акту, котра б
стала приводом для звільнення його з
органів Державної пенітенціарної
служби України за порушення
дисципліни.

Позивач у судовому засіданні
підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача у
судовому засіданні проти доводів
апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, задовольнити, а
постанову суду першої інстанції
скасувати, з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом
Державної пенітенціарної служби
України № 100 о/с від 14.10.2011 року
призначено підполковника внутрішньої
служби ОСОБА_3 начальником
Єнакієвської виправної колонії
управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Донецькій області (52) (назва на час
видання наказу) (том 1 а.с. 7).

Відповідно до витягу з наказу №
39 о/с від 13 квітня 2012 року Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Донецькій області наказано
на підставі статті 17 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України відсторонити від виконання
службових обов'язків на час проведення
службового розслідування із
збереженням посадового окладу, окладу
за спеціальним званням та надбавки за
вислугу років, з 13 квітня 2012 року
підполковника внутрішньої служби
ОСОБА_3 - начальника Єнакієвської
виправної колонії (№ 52) (том 2 а.с. 29).

Наказом Державної пенітенціарної
служби України № 41 о/с від 07.05.2012 року
понижено в спеціальному званні на один
ступінь в порядку дисциплінарного
стягнення до спеціального звання
майора внутрішньої служби
підполковника внутрішньої служби
ОСОБА_3 на підставі наказу ДПтС
України від 24.04.2012 року № 250 (том 1 ас. 35,
36-38).

Відповідно до наказу № 176 від
16.05.2012 року Єнакієвської виправної
колонії управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань у Донецькій
області (52) позивача відряджено до
особового розпорядження 17.05.2012 року у м.
Донецьк до управління Державної
пенітенціарної служби України в
Донецькій області (том 1 а.с. 8).

Наказом ДПтС України № 56 о/с від
14.06.2012 року звільнено майора
внутрішньої служби ОСОБА_3 з посади
начальника Єнакієвської виправної
колонії управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань у Донецькій області
(52), залишивши його у розпорядженні
управління на виконання наказу ДПтС
України № 364 від 24.05.2012 року (том 1 а.с. 22).

В матеріалах справи наявна
атестація на майора внутрішньої служби
ОСОБА_3 за період з серпня 2011 року по
травень 2012 року, зі змісту якої
вбачається, що позивач був відсутній на
своєму робочому місці 17.05.2012 року, 18.05.2012
року та 25.02.2012 року (про що складені
відповідні акти), що відповідно до
Кодексу законів про працю України
вважається прогулами. Висновок
атестації - підлягає звільненню (том 1
а.с. 23, 25, 26, 29).

Крім того, в матеріалах справи
наявний висновок службового
розслідування за фактом порушення
службової дисципліни з боку майора
внутрішньої служби ОСОБА_3 від 18
червня 2012 року, в якому зазначено, що за
систематичне порушення службової
дисципліни останній підлягає
звільненню з органів Державної
кримінально-виконавчої служби України
(том 1 а.с. 31).

Наказом № 272 від 18.06.2012 року
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Донецькій області
звільнило за порушення службової
дисципліни, а саме: за відсутність на
службі без поважних причин 17.05.2012 року,
18.05.2012 року, 25.05.2012 року майора
внутрішньої служби ОСОБА_3 з органів
кримінально-виконавчої служби України
(том 1 а.с. 87).

На підставі рішення кадрової
комісії Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Донецькій області звільнено у запас
Збройних Сил України за пунктом 64 «є»
(за порушення дисципліни) майора
внутрішньої служби ОСОБА_3, який
знаходиться у розпорядженні
начальника Управління, з 26 червня 2012
року, про що свідчить витяг з наказу від
25 червня 2012 року № 71 о/с (том 1 а.с. 40, 87).

Колегія суддів вважає помилковим
висновок суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог,
та зазначає, що судом неповно
встановлено обставини справи і невірно
застосовано норми матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваного рішення з огляду на
наступне.

Проблемою даного спору є тільки
одне питання: чи мало Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Донецькій області звільняти
позивача ОСОБА_3 з посади начальника
установи виконання покарань.

Дана справа вже була предметом
судового розгляду від першої до
касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого
адміністративного суду України у даній
справі від 26 листопада 2013 року судові
рішення попередніх судових інстанцій
були скасовані і справа направлена на
новий розгляд до суду першої інстанції
(том 1 а.с. 224-227).

За приписами ч. 5 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення, є обов'язковими для суду
першої чи апеляційної інстанції при
розгляді справи.

При новому судовому розгляді суд
першої інстанції знехтував висновками
суду касаційної інстанції і
проігнорував наявні в справі письмові
докази, за належною оцінкою яких суд
повинен був дійти висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог.

Наказом Державної пенітенціарної
служби України № 259 від 27.04.2012 року було
затверджено номенклатури посад щодо
призначення, переміщення, звільнення
персоналу Державної
кримінально-виконавчої служби України.
Згідно п. 5 Переліку № 2 до цього наказу
начальник установи виконання
покарань є номенклатурою Державної
пенітенціарної служби України (том 1
а.с. 88, 92).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 13 липня 2012
року у справі № 2а/0570/6401/2012, яка залишена
без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 03 жовтня 2012 року, адміністративний
позов ОСОБА_3 задоволено у повному
обсязі. Визнано неправомірними та
скасовано накази № 250 від 24.04.2012 року, №
41 від 07.05.2012 року Державної
пенітенціарної служби України щодо
пониження ОСОБА_3 - начальника
Єнакієвської виправної колонії № 52 в
спеціальному званні на один ступінь в
порядку дисциплінарного стягнення до
спеціального звання майора
внутрішньої служби. Визнано
неправомірними та скасовано накази №
364 від 25.05.2012 року, 56 о/с від 14.06.2012 року
Державної пенітенціарної служби
України щодо звільнення ОСОБА_3 з
посади начальника Єнакієвської
виправної колонії № 52 Управління
державної пенітенціарної служби
України в Донецькій області (том 1 а.с.
81-85,122-123).

Вказані судові рішення набрали
чинності.

Саме ці факти було рекомендовано
врахувати при вирішенні спору Вищим
адміністративним судом України. Суд
першої інстанції всупереч вимогам
діючого законодавства проігнорував
такі висновки при повторному
перегляді даної справи.

Однією із тез заперечення
відповідача проти задоволення позову є
посилання на ту обставину, що у
вищевказаних судових справах вони не
були стороною і не могли знати про те,
що відбувається.

Колегія суддів вважає такий довід
безпідставним, оскільки в системі
Державної кримінально-виконавчої
служби у відповідності до ст. 6 Закону
України «Про Державну
кримінально-виконавчу службу України»
закладений принцип підпорядкування
нижчестоящих органів вищестоящим,
накази останніх доводяться до відома
загалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України
при винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік. Якщо заява
про поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Постановою Пленуму Верховний Суд
України N 97 від 06.11.1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
визначено, що у випадках стягнення на
користь працівника середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
зв'язку з незаконним звільненням або
переведенням, відстороненням від
роботи - невиконанням рішення про
поновлення на роботі, затримкою видачі
трудової книжки або розрахунку він
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП оплата
середнього заробітку за весь час понад
один рік провадиться за вимушений
прогул і за умови, що заява про
поновлення на роботі розглядалась
більше одного року і в цьому не було
вини працівника. При частковій вині
працівника оплата вимушеного прогулу
за період понад один рік може бути
відповідно зменшена. Висновок суду про
наявність вини працівника (не з'являвся
на виклик суду, вчиняв інші дії по
зволіканню розгляду справи) або її
відсутність, про межі зменшення
розміру виплати має бути мотивованим.

Умови обчислення середньої заробітної
плати визначаються у даній справі
наказом Державного Департаменту
України з питань виконання покарань №
222 від 07.10.2009 року «Про затвердження
Інструкції про порядок виплати
грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
Державної кримінально-виконавчої
служби України», зареєстрованого в
Міністрестві юстиції України за №
1040/17056 від 05.11.2009 року.

Згідно довідки Управління ДПтС
України в Донецькій області № 8-66 від
25.03.2014 року середньомісячне грошове
забезпечення підполковника
внутрішньої служби ОСОБА_3 становить
4150, 39 грн.

Вимушений прогул - час, протягом якого
працівник не зі своєї вини був
позбавлений можливості працювати.

Виходячи з вище викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивач був позбавлений можливості
працювати з 26.06.2012 року по 02.04.2014, а отже
в цій частині позов підлягає
задоволенню. Вимушений прогул
становить 19 місяців.

Колегія суддів вважає, що,
приймаючи рішення у даній справі, суд
першої інстанції не в повній мірі
дослідив обставини, які мають значення
для справи, дам їм неналежну юридичну
оцінку, а також залишив поза своєю
увагою докази, які мають визначальну
роль при винесенні рішення.

На підставі викладеного колегія
суддів приходить до висновку про те, що
судом першої інстанції постановлене
судове рішення з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
що є підставою для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 195, 196, п. 3 ч. 1
ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 у справі
№ 2а/0570/9225/2012 - задовольнити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року у справі № 2а/0570/9225/2012 - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати наказ Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Донецькій області № 71 о/с від 25.06.2012
року.

Поновити ОСОБА_3 підполковника
внутрішньої служби на посаді
начальника Єнакієвської виправної
колонії № 52 Державної пенітенціарної
служби України в Донецькій області з 26
червня 2012 року.

Стягнути з Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Донецькій області на користь ОСОБА_3 за
час вимушеного прогулу за період з
26.06.2012 року за 19 місяців заробітну плату
в розмірі 79857 (сімдесят дев'ять тисяч
вісімсот п'ятдесят сім) гривень 41
копійка з відрахуванням податків та
зборів, які підлягають обов'язковому
утриманню при виплаті заробітної
плати.

В частині поновлення на посаді рішення
допустити до негайного виконання.

В частині виплати заробітної плати за 1
місяць в розмірі 4150 (чотири тисячі сто
п'ятдесят) гривень 39 копійок з
відрахуванням податків і зборів
допустити до негайного виконання.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції, а
в разі складення в повному обсязі
відповідно до ч. 3 статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному
обсязі.

Повний текст складено 4 квітня
2014 року.

Головуючий суддя
Г.М. Міронова

Судді
І.В. Юрко

А.А. Блохін