Справа № 438/1781/13-а 6-а/438/15/2013
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року м.
Львів Справа № 876/747/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Іщук Л.П., Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Бориславської
міської ради Львівської області на
ухвалу Бориславського міського суду
Львівської області від 09 грудня 2013 року
по справі № 438/1781/13-а за заявою
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про зміну способу і
порядку виконання судового рішення по
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
Бориславської міської ради Львівської
області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області звернувся до суду
із заявою, в якій просив змінити спосіб
і порядок виконання судового рішення
від 04 листопада 2009 року по справі №
2а-596/09, шляхом стягнення з управління
праці та соціального захисту населення
Бориславської міської ради Львівської
області на користь ОСОБА_1 нарахованої
заборгованості в розмірі 2072.74 грн.

Ухвалою Бориславського міського суду
Львівської області від 09 грудня 2013 року
заяву відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області задоволено. Змінено спосіб
виконання постанови Бориславського
міського суду Львівської області від 04
листопада 2009 року на стягнення з
управління праці та соціального
захисту населення Бориславської
міської ради Львівської області на
користь ОСОБА_1 2072.74 грн. нарахованої
державної допомоги по догляду за
дитиною.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, управління праці та
соціального захисту населення
Бориславської міської ради Львівської
області подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати вказану ухвалу
та прийняти нову, якою повернути
виконавчий лист Бориславського
міського суду Львівської області,
виданий 22 листопада 2012 року по справі №
2а-596/09, органу, що його видав, та
закінчити виконавче провадження.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
виплата ОСОБА_1 нарахованої державної
допомоги по догляду за дитиною може
бути здійснена лише у разі наявності
відповідних бюджетних призначень, а
відсутність таких коштів, відповідно
до Закону України «Про виконавче
провадження», є підставою для
завершення виконавчого провадження.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі
пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
оскаржувану ухвалу - скасувати та
прийняти нову ухвалу, якою відмовити в
задоволенні заяви про зміну способу і
порядку виконання судового рішення з
огляду на наступне.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Згідно з пунктом 2 частини 4 статті 105
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
містити вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії. У разі задоволення
адміністративного позову суд на
підставі пункту 2 частини 2 статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Постановою Бориславського міського
суду Львівської області від 04
листопада 2009 року зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення Бориславської
міської ради Львівської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
недоплачену державну допомогу за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності і витратам,
обумовленими народженням і
похованням» і статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
в розмірі, що обчислюється з
урахуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років відповідно до статті 62 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року.

Тобто, вказане рішення містить вимоги
зобов'язального характеру.

Натомість, відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області фактично просив змінити не
спосіб і порядок виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови.

Таким чином, суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
і порядку виконання рішення, не
врахував відмінності між вимогою
адміністративного позову як можливим
видом захисту порушених прав позивача
та способом і порядком виконання
судового рішення, чим змінив постанову
суду по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Частиною 1 статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування цієї норми
є наявність обставин, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення суду слід розуміти прийняття
судом нових заходів для реалізації вже
ухваленого ним рішення в разі
неможливості його виконання у порядку
і способом, встановленими раніше. Таким
чином, суд за наявності обґрунтованих
підстав та належних доказів, у
виняткових випадках може змінити
спосіб та порядок виконання судового
рішення, не змінюючи при цьому його
змісту.

Як видно з матеріалів справи, виконання
постанови суду першої інстанції
неможливе через відсутність коштів,
виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на вказані особливості, що стосуються
зміни способу і порядку виконання
судового рішення, та помилково
задовольнив заяву відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про зміну способу і порядку
виконання судового рішення, змінивши
при цьому його суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Що стосується вимог апеляційної скарги
повернути виконавчий лист та закінчити
виконавче провадження, то суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити, що примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці, визначені Законом України
«Про державну виконавчу службу», а
відтак, суд не наділений
повноваженнями щодо вчинення таких
дій.

Враховуючи те, що фактичні обставини
справи судом першої інстанції
встановлено повно та правильно, але
допущено порушення норм
процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення питання,
відповідно до повноважень наданих
статтями 199, 202 Кодексу
адміністративного судочинства, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне скасувати ухвалу суду першої
інстанції та постановити нову ухвалу
про відмову в задоволенні заяви про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 199, 202, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Бориславської міської ради Львівської
області задовольнити частково, ухвалу
Бориславського міського суду
Львівської області від 09 грудня 2013 року
по справі № 438/1781/13-а - скасувати і
постановити нову ухвалу, якою
відмовити в задоволенні заяви відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про зміну способу і
порядку виконання судового рішення по
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
Бориславської міської ради Львівської
області про зобов'язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
Л.П. Іщук

В.П. Сапіга