Справа № 810/1454/14
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року 810/1454/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України у
Іванківському районі Київської
області до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
страховими внесками,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Пенсійного фонду України у
Іванківському районі Київської
області з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за страховими внесками
у розмірі 1744,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ФОП
ОСОБА_1 має перед позивачем
заборгованість з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у сумі 1744,80 грн.

Територіальні органи Пенсійного фонду
України в силу Закону здійснюють
функції з контролю за правильністю,
повнотою нарахування і своєчасністю
сплати страхувальниками внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а також стягнення
заборгованості за страховими внесками,
тому позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
суми вищезазначеної заборгованості.

У судове засідання представники
сторін, належним чином повідомлені про
дату, час та місце судового засідання
не з'явилися. Водночас, у матеріалах
адміністративної справи містяться
клопотання від позивача про розгляд
справи без його участі.

Відповідно до частини четвертої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів, у зв'язку з чим,
суд вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження та за наявними матеріалами
у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до частини 6 статті 20 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон), страхувальники зобов'язані
сплачувати страхові внески, нараховані
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше ніж через 20 календарних днів
із дня закінчення цього періоду.
Базовим звітним періодом є: для
страхувальників, зазначених у пунктах
1, 2, 4 статті 14 цього Закону, -
календарний місяць; для
страхувальників, зазначених у пункті 5
статті 14 цього Закону, - квартал. При
цьому в разі здійснення протягом
базового звітного періоду виплат
(виплати доходу), на які відповідно до
цього Закону нараховуються страхові
внески, страхувальники одночасно з
видачею зазначених сум зобов'язані
сплачувати авансові платежі у вигляді
сум страхових внесків, що підлягають
нарахуванню на зазначені виплати
(дохід). У разі недостатності у
страхувальника коштів для здійснення в
повному обсязі виплати заробітної
плати (доходу) та одночасної сплати
відповідних авансових платежів
виплата зазначених сум та сплата
страхових внесків здійснюється в
пропорційних розмірах у порядку,
визначеному правлінням Пенсійного
фонду. У разі несплати авансових
платежів до страхувальників
застосовуються фінансові санкції,
передбачені цим Законом. Перерахування
страхових внесків здійснюється
страхувальниками одночасно з
одержанням (перерахуванням) коштів на
оплату праці (виплати доходу), у тому
числі в безготівковій чи натуральній
формі або з виручки від реалізації
товарів (послуг). При цьому фактичним
одержанням (перерахуванням) коштів на
оплату праці (виплати доходу)
вважається одержання відповідних сум
готівкою, зарахування на банківський
рахунок одержувача, перерахування за
дорученням одержувача на будь-які цілі,
одержання товарів (послуг) або
будь-яких інших матеріальних цінностей
в рахунок зазначених виплат (доходу),
фактичне здійснення із цих виплат
(доходу) відрахувань, передбачених
законодавством або за виконавчими
документами, чи будь-яких інших
відрахувань.

Пунктом 6 частини 2 статті 17 Закону
визначений обов'язок страхувальника
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

В силу підпункту 4 пункту 8 Розділу XV
Прикінцевих положень Закону (в
редакції від 07.10.2009), до набрання
чинності законом про спрямування
частини страхових внесків до
Накопичувального фонду (крім підпункту
5, який діє протягом строку, визначеного
Законом України "Про внесення змін до
деяких законів України щодо
оподаткування сільськогосподарських
підприємств та підтримки соціальних
стандартів їх працівників" від 24.06.2004)
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
придбання спеціального торгового
патенту), та члени сімей зазначених
фізичних осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом у фіксованому розмірі.

Згідно пункту 2 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" від
03.07.1998 № 727/98 (в редакції на час
виникнення спірних правовідносин),
ставка єдиного податку для суб'єктів
малого підприємництва - фізичних осіб
встановлюється місцевими радами за
місцем їх державної реєстрації залежно
від виду діяльності і не може становити
менше 20 гривень та більше 200 гривень на
місяць. Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа сплачує
єдиний податок щомісяця не пізніше 20
числа наступного місяця на окремий
рахунок відділень Державного
казначейства України. Відділення
Державного казначейства України
наступного дня після надходження
коштів перераховують суми єдиного
податку у таких розмірах: до місцевого
бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного
фонду України - 42 відсотки; на
обов'язкове соціальне страхування - 15
відсотків (у тому числі до Державного
фонду сприяння зайнятості населення - 4
відсотки) для відшкодування витрат, які
здійснюються відповідно до
законодавства у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності, а також витрат,
зумовлених народженням та похованням.

Відповідно до Закону України "Про
внесення змін до законів України "Про
Державний бюджет України на 2010 рік" та
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 08.07.2010 № 2461-VI,
підпункт 4 пункту 8 розділу XV
Прикінцеві положення Закону викладено
в такій редакції: фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок), та члени сімей
зазначених осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом. Сума страхового внеску
встановлюється зазначеними особами
самостійно для себе та членів їх сімей,
які беруть участь у провадженні такими
особами підприємницької діяльності та
не перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

Відповідач є платником відповідного
єдиного внеску та за її особовим
рахунком виникла заборгованість із
сплати такого внеску, яка на час
звернення до суду не погашена.

Відповідач є фізичною
особою-підприємцем та перебуває на
обліку в УПФУ у Іванківському районі
Київської області як платник страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Загальна сума боргу згідно розрахунку
УПФУ становить 1744,80 грн. яка виникла
внаслідок нарахованих та несплачених в
повному обсязі страхових внесків за
період ІІІ та IV кварталів 2010 року.

Згідно абзаців третього та четвертого
пункту 3 статті 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"протягом десяти робочих
днів із дня одержання вимоги про сплату
недоїмки страхувальник зобов'язаний
сплатити суми недоїмки та суми
фінансових санкцій. Страхувальник у
разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки, зазначеної у вимозі про
сплату недоїмки, узгоджує її з органами
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому правлінням Пенсійного
фонду, а в разі неузгодження вимоги із
органами Пенсійного фонду має право на
оскарження вимоги в судовому порядку.

3 жовтня 2013 року Управлінням Пенсійного
фонду України у Іванківському районі
Київської області иставлено вимогу про
сплату боргу № Ф-67 на суму 1744,80 грн., яка
отримана відповідачем 5 жовтня 2013 року,
що підтверджується підписом.

Добровільно вказана сума не сплачена.
Станом на день розгляду справи доказів
сплати заборгованості суду не надано.

Відповідачем е надано доказів
оскарження вимоги про сплату боргу або
ж погашення заборгованості. Натомість
УПФУ суду надано докази наявності у ФОП
ОСОБА_1 відповідної заборгованості.

Судом було досліджено розрахунок суми
заборгованості відповідача із єдиного
внеску, корінець вимоги від 3 жовтня №
Ф-67 із доказами отримання боржником
такої вимоги, за результатами такого
дослідження судом встановлено, що
заборгованість виникла через несплату
єдиного внеску за період
липень-грудень 2010 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що на ФОП ОСОБА_1 покладається обов'язок
по сплаті коштів на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування Управлінню Пенсійного
фонду України в Іванківському районі
Київської області у розмірі 1744,80 грн.

На час розгляду справи та винесення
рішення по суті заявлених позовних
вимог, доказів про сплату зазначеної
суми відповідачем не надано.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, що судове рішення ухвалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати. Відповідач не надав суду
доказів понесення ним яких-небудь
судових витрат. Таким чином, судові
витрати стягненню з позивача на
користь відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 122, 158-163, 167, 257 КАС
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь Управління
Пенсійного фонду України у
Іванківському районі Київської
області заборгованість у розмірі 1744(
одна тисяча сімсот сорок чотири) грн.. 80
коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Василенко Г.Ю.