Справа № 826/12128/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року
м. Київ К/800/61701/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Суддя-доповідач:Вербицька
О.В.Судді: Маринчак Н.Є. Муравйов
О.В.розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
09.09.2013 р.

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.11.2013 р.

у справі № 826/12128/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «СіЕйчЕс Україна»

до Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «СіЕйчЕс Україна»
(далі - позивач, ТОВ «СіЕйчЕс Україна»)
звернулось до суду з позовом Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві (далі - відповідач,
ДПІ у Святошинському районі) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
09.09.2013 р. позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 11.02.2013
року.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.11.2013 р.
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09.09.2013 р. залишено без
змін.

У касаційній скарзі ДПІ у
Святошинському районі, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
09.09.2013 р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13.11.2013 р. і ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

У письмовому запереченні на касаційну
скаргу ТОВ «СіЕйчЕс Україна»,
посилаючись на те, що касаційна скарга
є безпідставною та необґрунтованою,
просить залишити її без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09.09.2013 р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.11.2013 р. -
без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку про
наступне.

ДПІ проведено позапланову виїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2012 року по
30.11.2012 року, за результатами якої
складено акт № 36/22-30/35704808 від 28.01.2013 р.

В акті перевірки зазначено порушення
позивачем підпункту 14.1.56 пункту 14.1
статті 14, пункту 22.1 статті 22, пункту 23.1
статті 23, статті 39, пункту 135.1 статті 135,
пункту 137.1 статті 137 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток в сумі 518
585 грн.

На підставі акта перевірки податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 11.02.2013
року, яким позивачу визначено податок
на прибуток за основним платежем - 518 581
грн., за штрафними санкціями - 129 645 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій
визнали необґрунтованими такі
висновки податкового органу, з чим
погоджується суд касаційної інстанції,
з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що протягом періоду, що
перевірявся, позивачем укладено та
виконано низку зовнішньоекономічних
(експортних) контрактів, відповідно до
яких позивач поставляв на користь
покупця-нерезидента
сільськогосподарську продукцію.

Всі контракти, відповідно до вимог
чинного на той час законодавства, були
зареєстровані на Аграрній біржі, що є
єдиною державною товарною біржею в
Україні.

Покупцем за вказаними контрактами
виступала компанія CHS Europe SA, що
зареєстрована та діє за законодавством
Швейцарської Конфедерації та є
пов'язаною з позивачем особою (володіє
99,9% статутного капіталу Позивача).

Підпунктом 1.20.1, пункту 1.20 статті 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» передбачено, що
якщо цим пунктом не встановлено інше,
звичайною вважається ціна товарів
(робіт, послуг), визначена сторонами
договору. Якщо не доведене зворотне,
вважається, що така звичайна ціна
відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

Відповідно до підпункту 1.20.2. пункту 1.20
статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
для визначення звичайної ціни товару
(робіт, послуг) використовується
інформація про укладені на момент
продажу такого товару (роботи, послуги)
договори з ідентичними (однорідними)
товарами (роботами, послугами) у
співставних умовах.

Згідно підпункту 1.20.4. пункту 1.20 статті 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», якщо товари
(роботи, послуги) продаються з
використанням конкурсу, аукціону,
біржової пропозиції або пропозиції на
організованому ринку цінних паперів,
або коли продаж (відчуження) товарів
здійснюється у примусовому порядку
згідно із законодавством, звичайною є
ціна, отримана при такому продажі.

Відповідно до підпункт 1.20.5. пункту 1.20
статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» у
разі коли ціни на товари (роботи,
послуги) підлягають державному
регулюванню згідно із законодавством,
звичайною вважається ціна, встановлена
згідно з принципами такого
регулювання. Це правило не поширюється
на встановлення мінімальної продажної
ціни - у цьому випадку звичайною є
справедлива ринкова ціна.

Згідно пункту 2.1 статті 2 Закону України
«Про державну підтримку сільського
господарства України» аграрна біржа -
юридична особа, створена згідно із
Законом України «Про товарну біржу»,
яка підпадає під регулювання норм
такого закону і статей 279-282
Господарського кодексу України (з
урахуванням особливостей, визначених
цим Законом) та надає послуги суб'єктам
господарювання з укладення біржових
договорів щодо сільськогосподарської
продукції, товарних деривативів,
базовим активом яких є
сільськогосподарська продукція,
іпотечних сертифікатів та іпотечних
закладних, а також з проведення
розрахунково-клірингової діяльності
за ними.

Згідно абзацу 2 пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України «Про деякі
питання укладення та реєстрації
зовнішньоекономічних контрактів»
встановлено, що послуги з укладення та
реєстрації зовнішньоекономічних
контрактів щодо експорту
сільськогосподарської продукції
(товарів), зазначеної у підпункті 3.3.1
статті 3 Закону України «Про державну
підтримку сільського господарства
України» (далі - продукція), надає
Аграрна біржа, утворена згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1285 від 26 грудня 2005 року «Про
створення Аграрної біржі» (Офіційний
вісник України, 2005 року, № 52, стаття 3321),
або інші товарні біржі, які
сертифіковані в установленому
законодавством порядку щодо
стандартів продажу або поставки
біржового товару та яким Аграрна біржа
надала право на участь у біржовій
торгівлі.

Підпунктом 3.3.1. статті 3 Закону України
«Про державну підтримку сільського
господарства України» передбачено, що
об'єктами державного цінового
регулювання є такі види
сільськогосподарської продукції
(товарів): пшениця тверда; пшениця м'яка;
зерно суміші пшениці та жита (меслин);
кукурудза; ячмінь; жито озиме; жито
ярове; горох; гречка; просо; овес; соя;
насіння соняшнику; насіння ріпаку;
насіння льону; шишки хмелю; цукор-пісок
(буряковий); борошно пшеничне; борошно
житнє; м'ясо та субпродукти забійних
тварин та птиці; молоко сухе; масло
вершкове; олія соняшникова.

Відповідно до змісту товару, який
продавався контрагенту нерезиденту,
положенням підпункт 3.3.1 статті 3 Закону
України «Про державну підтримку
сільського господарства України»,
позивачем усі зовнішньоекономічні
контракти укладалися на Аграрній
біржі, про що вказують посвідчення про
реєстрацію укладених на біржі
контрактів.

Отже, контракти позивача укладені на
Аграрній біржі в перевіряємий період
мають звичайну ціну у відповідності до
положень Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Таким чином, саме за вищевказаних
обставин справи, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку, з яким
погоджується колегія суддів
касаційної інстанції, щодо
обґрунтованості заявлених позивачем
вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що в межах касаційної
скарги порушень судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно.

За таких обставин, касаційна скарга
відповідача підлягає відхиленню, а
постанова Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09.09.2013 р. та ухвала
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.11.2013 р.
залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві відхилити.

2.Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
09.09.2013 р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13.11.2013 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
О.В. Вербицька

Судді
Н.Є.
Маринчак

О.В. Муравйов