Справа № К-28408/10-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" березня 2014 р. м. Київ
К-28408/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 25 червня 2009 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 червня 2010
року в справі за його позовом до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у місті Києві,
третя особа Оболонське районне
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у місті Києві про поновлення на посаді
та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У травні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з вказаним адміністративним позовом, в
якому зазначав, що у квітні 2008 року його
звільнено з посади оперуповноваженого
відділу боротьби з незаконним обігом
наркотиків Оболонського районного
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у місті Києві за порушення дисципліни.

Вважаючи звільнення незаконним, просив
суд поновити строк звернення до суду,
скасувати накази про накладення
дисциплінарного стягнення та
звільнення з органів внутрішніх справ,
поновити на посаді та стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 червня 2009 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 червня 2010
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, позивач просив
скасувати судові рішення та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу
на посаді оперуповноваженого відділу
боротьби з незаконним обігом
наркотиків Оболонського районного
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у місті Києві.

Наказом начальника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві від 26
березня 2008 року №281 о/с за вчинення
дисциплінарного проступку позивача
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ.

Наказом начальника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві від 14
квітня 2008 року №365 о/с ОСОБА_4 звільнено
з органів внутрішніх справ з 16 квітня
2008 року за підпунктом «є» пункту 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (за порушення
дисципліни).

Підставою для прийняття вказаних
наказів став висновок службового
розслідування, затверджений 12 березня
2008 року, яким встановлено, що ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вчинили
дисциплінарний проступок, який
виразився у самовільному виїзді за
межі м. Києва, вилученні у громадянина
ОСОБА_7 наркотичної речовини без
відповідного процесуального
оформлення, самоусунення від
документування збуту наркотичної
речовини ОСОБА_8, не проведення за даним
фактом повної, всебічної та об'єктивної
дослідної перевірки, безпідставного
проникнення до його помешкання, та
подальшому вчиненні відносно вказаних
осіб протиправних дій.

З наказом про накладення
дисциплінарного стягнення ОСОБА_4
ознайомився 27 березня 2008 року, а з
наказом про звільнення - 16 квітня 2008
року та того ж дня отримав трудову
книжку.

Вирішуючи спір та відмовляючи у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що наведені в
наказі про звільнення підстави були
спростовані прокурорською перевіркою
та постановою про відмову у порушенні
кримінальної справи, а тому наказ про
звільнення є необґрунтованим. Проте у
зв'язку з пропуском строку звернення до
суду та відсутністю підстав для його
поновлення, позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції апеляційний суд виходив з
того, що порушення позивачем службової
дисципліни та вчинення ним
дисциплінарного проступку не було
предметом прокурорської перевірки та
не спростовується постановою
прокуратури Подільського району міста
Києва від 12 червня 2008 року. Оскільки
відповідач наполягав на застосуванні
наслідків пропуску строку звернення до
суду та відсутністю підстав для його
поновлення, рішення суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову є правильним.

Перевіривши правильність застосування
судами норм процесуального права,
правової оцінки обставин у справі
колегія суддів приходить до висновку
про те, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(редакції чинній на час розгляду справи
у судах попередніх інстанцій) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 100 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

У суді першої інстанції відповідач
надав свої заперечення на позов та
заявив клопотання про відмову у
задоволені позову у зв'язку з пропуском
позивачем строку звернення до суду без
поважних причин.

Частиною першою статті 233 Кодексу
законів про працю України визначено, що
у справах про звільнення працівник
може звернутися до суду із заявою в
місячний строк із дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Оскільки з наказом про звільнення
позивач ознайомився 16 квітня 2008 року та
того ж дня отримав трудову книжку, а до
суду звернувся у травні 2009 року, то суди
прийшли до обґрунтовано застосували
зазначені положення закону.

Доводи позивача щодо причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду перевірялися судами, їм дана
належна правова оцінка, яка не
суперечить обставинам справи і вимогам
закону.

Судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для їх скасування та ухвалення
нового не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 червня 2009 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29 червня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/