Справа № 2а-7238/10/2670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/7028/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю секретаря Гончарук
І.Ю.

представників: позивача не
з'явився

відповідача Русіної О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 15.10.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2011 у
справі №2а-7238/10/2670 за позовом ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Подільському районі міста Києва про
визнання податкового
повідомлення-рішення та другої
податкової вимоги протиправними.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., пояснення представника
відповідача, перевіривши доводи
касаційної скарги щодо дотримання
правильності застосування судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія:

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15.10.2010, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2011,
позовні вимоги ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2,
позивач) до Державної податкової
інспекції у Подільському районі міста
Києва (далі - ДПІ у Подільському районі
м. Києва, відповідач)
задоволено. Визнано нечинним податкове
повідомлення-рішення від 09.02.2010
№/0. Визнано нечинною другу
податку вимогу від 04.04.2010 №2/1591.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, ДПІ у
Подільському районі міста Києва 14.02.2011
звернулась з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
який своєю ухвалою від 23.03.2011 прийняв її
до свого провадження.

В касаційній скарзі ДПІ у Подільському
районі м. Києва просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15.10.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2011,
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх вимог ДПІ у
Подільському районі м. Києва
посилається на порушення судами норм
матеріального права, зокрема п.п. 9.6.1,
9.6.2 п. 9.6 ст. 9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» (далі -
Закон України № 889-ІV).

Перевіривши матеріалами справи,
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі акта від
29.01.2010 №1/17-405/НОМЕР_1, складеного за
результатом документальної планової
виїзної перевірки щодо дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_2 за період з 16.10.2006 по
30.09.2009, податковим органом прийнято
податкове повідомлення рішення від
09.02.2010 №/0, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб в розмірі
500102,25грн.

Фактичною підставою для визначення
податкового зобов'язання став висновок
податкового органу про порушення
позивачем п.п. 9.6.1, 9.6.2 п. 9.6 ст. 9 та п. 19.1
статті 19 Закону України № 889-ІV, а саме:
не подання декларації про доходи за IV
квартал 2006 року, за І, ІІ та ІІІ квартал
2007 року, не проведення обліку доходів
та витрат згідно книги обліку доходів
та витрат та заниження доходу у вигляді
інвестиційного прибутку за 2007 рік, що
призвело до несплати податку з доходів
фізичних осіб на суму 500102,25грн. При
цьому, податковий орган виходив з того,
що в ході перевірки за 2007 рік
встановлено розбіжність у формуванні
оподаткованого доходу на загальну суму
3334015,00грн., яка виникла за рахунок того,
що АКБ «Трансбанк» в IV кварталі 2007 року
на адресу позивача було виплачено
дохід в розмірі 3334015,00грн., що згідно
ознаки доходу 15 «Дохід від операцій з
інвестиційними активами». Вказана сума
доходу ОСОБА_2 задекларована не була.

Прийняте ДПІ у Подільському районі м.
Києва податкове повідомлення-рішення
від 09.02.2010 №/0 надіслане ОСОБА_2 за
адресою, внесеною до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. Проте,
наявна в матеріалах справи копія
поштового повідомлення та акт від
15.02.2010 №203/17-407/НОМЕР_1 про неможливість
вручення податкового
повідомлення-рішення, свідчить про
його неотримання позивачем.

Згідно з п.4.6. Порядку направлення
органами державної податкової служби
України податкових повідомлень
платникам податків та рішень про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 21.06.2001 №253 податкове
повідомлення-рішення від 09.02.2010
№/0 було розміщено на дошці
податкових оголошень.

У зв'язку з несплатою податкового
зобов'язання, податковим органом
надіслано ОСОБА_2 другу податкову
вимогу від 08.04.2010 №2/1591.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, ОСОБА_2 у IV кварталі 2007
року уклала з ТОВ «Комерційний банк
«Даніель» договір купівлі-продажу
цінних паперів від 07.12.2007 №Д-1959-5/2007,
відповідно до якого було здійснено
придбання облігації внутрішньої
державної позики, емітовані
Міністерством фінансів України, у
кількості 4763 штуки. Згідно з актами
виконаних робіт від 19.12.2007 №1 та від
21.12.2007 №2 TOB «Комерційний банк «Даніель»
передало позивачу, а останній сплатив
вартість цінних паперів в кількості 696
штук на загальну суму 48736,00грн. та в
кількості 4067 штук на загальну суму
284667,00грн. відповідно.

Згідно з генеральним договором
купівлі-продажу цінних паперів від
11.12.2007 №228-03/07-Д АКБ «Трансбанк» придбав
у ОСОБА_2 облігації внутрішньої
державної позики, емітовані
Міністерством фінансів України, у
кількості 4763 штуки. Згідно з актами
виконаних робіт від 19.12.2007 №1 та від
21.12.2007 №2 позивач передав АКБ
«Трансбанк», а останній сплатив
вартість цінних паперів в кількості 696
штук на суму 487358,00грн. та в кількості 4067
штук на суму 2846657,00грн. відповідно.

Міністерство фінансів України -
головний орган у системі центральних
органів виконавчої влади із
забезпечення реалізації єдиної
державної фінансової, бюджетної,
податкової та митної політики,
політики у сфері державного
внутрішнього фінансового контролю,
випуску та проведення лотерей,
розроблення та виробництва
голографічних захисних елементів.

Згідно з п. 20 Положення про
Міністерство фінансів України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27.12.2006 №1837
Міністерство фінансів України
здійснює в установленому порядку
випуск облігацій внутрішньої і
зовнішньої державної позики,
казначейських зобов'язань та інших
державних цінних паперів, передбачених
законодавством, визначає обсяг їх
емісії за строком погашення у межах
загального обсягу емісії.

Відповідно до абз. 3 п. 2 ст. 2 Закону
України «Про цінні папери та фондовий
ринок» (далі - Закон України №3480-VІ)
емітент - юридична особа, Автономна
Республіка Крим, або міські ради, а
також держава в особі уповноважених
нею органів державної влади, яка від
свого імені розміщує емісійні цінні
папери та бере на себе зобов'язання
щодо них перед їх власниками.

Цінним папером є документ установленої
форми з відповідними реквізитами, що
посвідчує грошове або інше майнове
право, визначає взаємовідносини
емітента цінного папера (особи, яка
видала цінний папір) і особи, що має
права на цінний папір, та передбачає
виконання зобов'язань за таким цінним
папером, а також можливість передачі
прав на цінний папір та прав за цінним
папером іншим особам (п. 1 ст. 3 Закону
України №3480-VІ).

Відповідно до п. 1 ст. 163 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання в межах своєї
компетенції та відповідно до
встановленого законодавством порядку
можуть випускати та реалізовувати
цінні папери, а також в порядку ст. 165
цього Кодексу придбавати акції та
цінні папери інших суб'єктів
господарювання за рахунок коштів, що
надходять у їх розпорядження після
сплати податків та відсотків за
банківський кредит, якщо інше не
встановлено законом.

Цінні папери оплачуються суб'єктами
господарювання у гривнях, а у випадках,
передбачених законом та умовами їх
випуску в обіг, - в іноземній валюті.
Незалежно від виду валюти, якою
проведено оплату цінних паперів, їх
вартість виражається у гривнях.

Операції купівлі-продажу цінних
паперів здійснюють їх емітенти,
власники, а також торговці цінними
паперами - посередники у сфері випуску
та обігу цінних паперів. Види та
порядок здійснення зазначеної
діяльності визначаються цим Кодексом
та іншими законами.

За приписами п.п. 4.3.3 п. 4.3 ст. 4 Закону
України № 889-ІV до складу загального
місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включаються такі доходи (що
не підлягають відображенню в його
річній податковій декларації), а саме,
сума доходів, отриманих у вигляді
процентів платником податку від
розміщення ним коштів у цінні папери,
емітовані Міністерством фінансів
України, виграші у державну лотерею.

Відповідно до п.п. 9.6.8 п. 9.6 ст. 9 Закону
України № 889-ІV не підлягає
оподаткуванню та не включається до
складу загального річного
оподатковуваного доходу: а) дохід,
отриманий платником податку протягом
звітного податкового року від продажу
інвестиційних активів, якщо сума
такого доходу не перевищує суму,
визначену у підпункті 6.5.1 пункту 6.5
статті 6 цього Закону; б) дохід,
отриманий платником податку від
продажу інвестиційних активів у
випадках, визначених п.п. 4.3.3, 4.3.18 п. 4.3
ст. 4 цього Закону.

У випадках, визначених підпунктами «а»
і «б» цього підпункту, платник податку
не включає до розрахунку загального
фінансового результату операцій з
інвестиційними активами суму таких
доходів та витрат на придбання таких
інвестиційних активів.

Аналогічна правова позиція викладена в
листі Державної податкової
адміністрації України від 23.02.2006
№1041/Г/17-0715.

З аналізу вище наведених норм
вбачається, що доходи отримані
платником податку від операцій з
облігаціями внутрішньої державної
позики, які емітовані Міністерством
фінансів України (включаючи
інвестиційний прибуток від операцій з
купівлі-продажу в звітному періоді
облігацій внутрішньої державної
позики, емітованих Міністерством
фінансів України) не підлягають
оподаткуванню податком з доходів
фізичних осіб та не включаються до
складу його загального місячного або
річного оподатковуваного доходу.

Отже, у зв'язку з відсутністю порушення,
слід погодитися з висновком судів
попередніх інстанцій щодо
неправомірного визначення позивачу
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб в розмірі
500102,25грн. та винесення другої
податкової вимоги від 04.04.2010 №2/1591.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
першої та апеляційної інстанцій при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди попередніх
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 160, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231,
та ч.5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Подільському районі міста
Києва залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15.10.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М.
Лосєв