Справа № 2а-5122/12/1470
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-5122/12/1470

Категорія: 8.2.8 Головуючий в 1 інстанції:
Лісовська Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Градовського Ю.М.,

Кравченка К.В.,

за участю секретаря судового засідання
Худик С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 19 березня
2013 року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Очаківської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Миколаївської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

08.10.2012р. фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2) звернулась з
позовом до Очаківської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Миколаївської області Державної
податкової служби (далі - ДПІ) з позовом
про скасування податкових повідомлень
рішень від 28.04.2012р. № , № , №
, № , № , якими
відповідно застосовані штрафні
санкції по податку з доходів фізичних
осіб, визначене грошове зобов'язання по
ПДФО, по ПДВ та застосовані штрафні
санкції з ПДВ. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що висновки
податкового органу про завищення ним
виручки від реалізації товарів (робіт,
послуг) у 2010р. не відповідають
обставинам справи, оскільки в період з
січня по вересень 2010р. він знаходився
на спрощеній системі оподаткування та
обсяг виручки склав 459 483,79 грн., а з
жовтня по грудень 2010р. - на загальній,
обсяг виручки склав 158 072,62 грн. Крім
того, нарахування ПДВ та штрафних
санкцій за несплату ПДВ, неподання
податкової звітності з травня по
грудень 2011р. позивач мотивує
безпідставною відмовою йому у
реєстрації платником ПДВ. Перебуваючи
у 1 кварталі 2011р. на спрощеній системі
оподаткування позивач не зобов'язаний
був нараховувати ПДФО, тому ППР в
частині визначення йому такого податку
є протиправним.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
посилаючись на відсутність порушень
вимог закону при прийнятті оспорюваних
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 19 березня
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального права, та постановлення
нового рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

В ході проведеної документальної
планової виїзної перевірки з питань
дотримання ФОП ОСОБА_2 вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства у період з 08.07.2009р. по
31.12.2011р. встановлено порушення
позивачем:

- ст.1 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» щодо незаконного
перебування на спрощені системі
оподаткування у 1 кварталі 2011р.,
враховуючи що у 2010р. з перевищив обсяг
виручки в 500 тис.грн.,

- ст.ст.13,14 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян», п.177.2 ст.177 ПК України
внаслідок чого занижений ПДФО за 2011р.
на 11 084,09 грн.,

- пп.165.1.24 п.165.1 ст.165 , пп.168.1.1 п.168.1 ст.168,
пп. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, внаслідок
чого занижений ПДФО в сумі 839,85 грн.,

- пп.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.176.2 ст.176 ПК України
щодо неподання податкових розрахунків
про суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, а також суми утриманого з них
податку за 1 та 3 квартали 2011р.,

- п.183.2 ст.183 ПК України щодо неподання до
органу ДПС за своїм місцем знаходження
реєстраційної заяви платника ПДВ.,

- п.203.1 ст.203 ПК України щодо неподання
податкової декларації по ПДВ за
травень - грудень 2011р.,

- п.181.1 ст.181, п.183.2 п.183.10 ст.183, п.202.1 ст.200 ПК
України, внаслідок чого не сплачено до
бюджету ПДВ в сумі 107 023,64 грн.

За результатами перевірки 12 квітня 2012
року складений акт № 100/1700/НОМЕР_6.

До таких висновків податковий орган
прийшов внаслідок встановлення в ході
перевірки даних про перевищення
позивачем обсягу виручки за 2010р. (понад
500 тис.грн.), в зв'язку з чим вважав його
перебування на спрощеній системі
оподаткування у 1 кварталі 2011р.
незаконним. В зв'язку з тим, що ФОП
ОСОБА_2 протягом 2011р. не подавались
декларації з ПДВ, по ПДФО, не
сплачувався ПДВ за травень-грудень
2011р., не сплачувався ПДФО за 1 квартал
2011р. податковий орган збільшив грошове
зобов'язання по вказаним податкам та
нарахував штрафні санкції за порушення
податкового законодавства. Крім того,
податковим органом встановлено
заниження обсягу виручки внаслідок
неутримання та несплати ПДФО з доходу
ФОП ОСОБА_3 в розмірі 839,85 грн.

За результатами перевірки податковим
органом 28.04.2012р. прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми
грошового зобов'язання з ПДВ на 1 191,00
грн. - штрафні санкції за неподання
податкової звітності,

- № про збільшення суми
грошового зобов'язання з ПДВ на 132 735,59
грн., в т.ч. за основним платежем на 107
023,64 грн. та штрафними санкціями - 25 711,95
грн.,

- № про збільшення суми
грошового зобов'язання з ПДФО на 13 855,11
грн., в т.ч. за основним платежем на 11 084,09
грн., штрафними санкціями - 2 771,02 грн.,

- № збільшення суми
грошового зобов'язання з ПДФО на суму 511
грн. - штрафні санкції за неподання
податкової звітності,

- № збільшення суми
грошового зобов'язання з ПДФО на 840,85
грн., в т.ч. за основним платежем на 839,85
грн., та штрафними санкціями - 1 грн.

Позивач скористався правом
адміністративного оскарження, за
наслідками якого

рішенням ДПС у Миколаївській області
від 07.07.2012р. скасовані ППР № в
частині застосування штрафної санкції
1 грн. та ППР № в частині
нарахування штрафної санкції в розмірі
4 581,49 грн.

За результатами адміністративного
оскарження ДПІ 11.07.2012р. прийняла ППР:

- про збільшення суми
грошового зобов'язання з ПДФО на суму 510
грн. - штрафні санкції за неподання
податкової звітності,

- № про збільшення суми
грошового зобов'язання з ПДВ частині
нарахування штрафних санкцій на суму 21
130,46 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції погодився з позицією
ДПІ, вважаючи, що відповідачем доведена
правомірність та законність
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Судова колегія частково не
погоджується з висновками суду першої
інстанції, враховуючи наступне.

З акту перевірки (стор.24)
вбачається, що ФОП ОСОБА_2 у 1-3
кварталах 2010р. знаходився на спрощеній
системі оподаткування та отримав
виручку 459 483,79 грн., у 4 кварталі 2010р. - на
загальній системі оподаткування та
отримав виручку 158 072,62 грн. Ці ж
обставини підтверджуються довідкою
ДПІ від 24.12.2013р. № 9529/с/17, яку надав
позивач на вимогу суду апеляційної
інстанції.

Оскільки позивач за період
знаходження на спрощеній системі
оподаткування у 2010 році не перевищив
ліміт виручки (500 000 грн. на рік), доводи
податкового органу та суду першої
інстанції про порушення ФОП ОСОБА_2 ст.1
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998р. № 727/98 є
безпідставними.

З 1 кварталу 2011р. позивач перейшов
на спрощену систему оподаткування, що
підтверджується даними акту перевірки
(стор.24) та свідоцтвом про сплату
єдиного податку, виданого позивачу
01.01.2011р.

Податковим
повідомленням-рішенням №
донарахований ПДФО на 13 855,11 грн., в т.ч.
за основним платежем на 11 084,09 грн.,
штрафними санкціями - 2 771,02 грн., у
зв'язку із неправомірним перебуванням
на спрощеній системі оподаткування у 1
кварталі 2011р.

Відповідно до ч.1 ст.5 Указу № 727/98
платник єдиного податку повинен
перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу), в разі порушення ним
ст.1 цього Указу.

Враховуючи, що позивачем не був
перевищений ліміт виручки за період
знаходження на спрощеній системі
оподаткування у 2010р., тобто він не
порушив ст.1 Указу № 727/98, висновки ДПІ
про неправомірне перебування позивача
на спрощеній системі оподаткування у 1
кварталі 2011р., та як наслідок
нарахування ПДФО за 1 квартал 2011р., є
незаконними та безпідставними, в
зв'язку з чим ППР № підлягає
скасуванню.

З другого по четвертий квартал
2011р. позивач перебував на загальній
системі оподаткування, що встановлено
в ході перевірки (стор.25 акту) та
підтверджується довідкою ДПІ від
04.04.2011р. № 948.

На підтвердження наміру стати
платником податків позивачем до ДПІ
15.03.2011р. подана заява вх.№ 818/С про здачу
свідоцтва про сплату єдиного податку
та 16.03.2011р. заява про реєстрацію
платника податку на додану вартість
вх.№ 826/с. Зазначені обставини
підтверджуються відповідачем, про що
зазначено в акті перевірки, а також
копіями заяв з відмітками про
отримання.

Відповідно до п.183.4 ст.183 ПК України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) особи, що
переходять на загальну систему
оподаткування із спрощеної системи
оподаткування, що не передбачає сплати
податку, за умови, якщо такі особи
відповідають вимогам, визначеним
пунктом 181.1 статті 181 або пунктом 182.1
статті 182 цього Кодексу, тобто такі, у
яких загальна сума від здійснення
операцій з постачання товарів, послуг
за останні 12 місяців сукупно перевищує
300 000 грн., подають реєстраційну заяву
одночасно з поданням заяви про відмову
від застосування спрощеної системи
оподаткування.

Оскільки позивач відповідав вимогам
п.181.1 ст.181 ПК України, враховуючи
положення п.183.2 ст.183 ПК України, за
позивачем зберігалося право на подачу
заяви про перехід на загальну систему
оподаткування до 10.04.2011р. Як зазначено
вище, заяву про реєстрацію платником
ПДВ позивач подав 16.03.2011р.

Разом з цим, відповідач листом від
25.03.2011р. № 861/17 відмовив ФОП ОСОБА_2 у
реєстрації платником ПДВ та видачі
відповідного свідоцтва в зв'язку із
порушенням ним зазначених вище норм ПК
України. Податковий орган вважав, що
позивач мав подати заяву про здачу
свідоцтва про сплату єдиного податку
та заяву про реєстрацію платника
податку на додану вартість в один день.

Така позиція ДПІ, на думку судової
колегії, свідчить про неправильне
застосування п.183.4 ст.183 ПК України,
оскільки доведено, що позивач заяву про
реєстрацію платником ПДВ подав вчасно
та на момент подачі такої заяви ним вже
було здано свідоцтво про сплату
єдиного податку.

Пунктом 183.8 ст.183 ПК України передбачені
підстави для відмови в реєстрації
платником ПДВ, серед яких відсутні ті,
на які послалась ДПІ при відмові ФОП
ОСОБА_2

Неоскарження позивачем неправомірних
дій ДПІ стосовно відмови у реєстрації
його як платника ПДВ та видачі
відповідного свідоцтва не підтверджує
законність таких дій.

Відсутність реєстрації позивача,
як платника ПДВ, унеможливлювала для
нього сплату ПДВ та подачу податкової
звітності з ПДВ з травня по грудень 2011р.

Отриманий позивачем дохід за 2011р.
повністю включений до валового доходу,
з якого сплачений ПДФО.

Аналіз наведеного дає підстав для
висновку, що оскільки позивачем у
добровільному порядку подана заява про
реєстрацію платником ПДВ до ДПІ за
місцезнаходженням, що підтверджується
відповідачем та обставинами справи,
але з незалежних від позивача причин
він не отримав свідоцтва платника ПДВ,
він не може нести відповідальність за
несплату до бюджету податку на додану
вартість та неподання податкової
звітності з ПДВ у 2011р. у вигляді
нарахованого податку на додану
вартість та штрафних санкцій.

Тому ППР № про донарахування ПДВ
та травень - грудень 2011р. в розмірі 107
023,64 грн. та штрафних санкцій - 25 711,95 грн.
та ППР № про нарахування
штрафних санкцій в розмірі 1191 грн. за
неподання податкової звітності за
травень-грудень 2011р. є незаконними та
підлягають скасуванню.

При цьому, судова колегія вважає за
можливе вийти за межі позовних вимог та
скасувати також ППР від 11.07.2012р. №
, яким фактично зменшена сума
штрафних санкцій по ППР № до 21
130,46 грн., оскільки таке право надано
суду ч.2 ст.11 КАС України - для повного
захисту прав позивача.

Із змісту позовної заяви вбачається, що
позивач вважав податкові
повідомлення-рішення, прийняті за
насідками адміністративного
оскарження, в т.ч. ППР № , такими,
що не відповідають вимогам закону та у
прохальній частині позову зазначав про
скасування ППР № з урахуванням
суми штрафу, яка визначена ППР №
(стор.3,11 позову).

Оскільки судова колегія приходить до
висновку про неправомірність та
незаконність прийняття податковим
органом ППР № , підлягає
скасуванню і повязане з ним ППР №
.

В ході перевірки встановлено, що
19.06.2011р. позивач виплатив фізичній
особі ОСОБА_4, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_11, дохід в сумі 5 599 грн. (стор.22-23
акту). Податковий орган вважав, що ФОП
ОСОБА_2 занизив ПДФО на 839,85 грн.,
оскільки не утримав податок з
виплаченої суми, в зв'язку з чим прийняв
ППР № .

Проте, податковий орган та суд
першої інстанції помилково прийшли до
висновку про правомірність ППР №
.

Так, згідно з підпунктом 165.1.24 пункту 165.1
статті 165 ПК України (в редакції на час
виникнення спірних правовідносин) не
включаються до розрахунку загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу, доходи від відчуження
безпосередньо власником
сільськогосподарської продукції
(включаючи продукцію первинної
переробки), вирощеної (виробленої) ним
на земельних ділянках, наданих йому в
розмірах, встановлених Земельним
кодексом України для ведення
особистого селянського господарства,
якщо їх розмір не було збільшено в
результаті отриманої в натурі (на
місцевості) земельної частки (паю),
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибних
ділянок), ведення садівництва та
індивідуального дачного будівництва.
Отримувач таких доходів подає
податковому агенту довідку про своє
право на отримання доходу у джерела
його виплати без сплати податку.

Виплачуючи фізичній особі ОСОБА_4
дохід за продаж рогатої худоби у
кількості 1 шт. без утримання податку,
позивач отримав від продавця довідку,
видану Тузлівською сільрадою 31.01.2011р. №
178 про право фізичної особи на
отримання доходу від податкового
агента без утримання податку (форма №
3ДФ) (а.с.125). Зазначені обставини
встановлені і в ході перевірки (стор.23),
проте належної оцінки податковим
органом та судом першої інстанції цим
обставинам надано не було.

Доводи ДПІ, що ОСОБА_3 збільшено
розмір земель в результаті отриманої в
натурі земельної частки (паю), в зв'язку
з чим ФОП ОСОБА_2 при виплаті доходу
необхідно було утримати ПДФО,
спростовується змістом зазначеної
довідки, з якого вбачається, що розмір
земельної ділянки ОСОБА_4 для ведення
особистого селянського господарства
не збільшувався на розмір земельної
частки (паю).

Враховуючи наведене, судова
колегія приходить до висновку про
незаконність ППР № , внаслідок
чого воно підлягає скасуванню.

В ході перевірки податковим
органом також встановлено порушення
позивачем порядку щоквартальної
подачі декларації з ПДФО за 2011р., який
визначений пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України.

Так, перевіркою встановлено
неподання ФОП ОСОБА_2 декларації по
ПДФО за 1 та 3 квартали 2011р.(стор.23 акту),
в зв'язку з чим ППР № нарахована
штрафна санкція в розмірі 511 грн., яка
була зменшена ППР від 11.07.2012р. (за
наслідками адміністративного
оскарження) до 510 грн.

Судова колегія вважає
необґрунтованими вимоги ДПІ про
необхідність подання позивачем
декларації по ПДФО за 1 квартал 2011р.,
оскільки ФОП ОСОБА_2 правомірно
знаходився у цей період на спрощеній
системі оподаткування, про що детально
зазначено при оцінці ППР № , та не
повинен був сплачувати цей податок.

Разом з тим, у 2-4 кварталах 2011р., у
період, коли позивач знаходився на
загальній системі оподаткування, він
мав щоквартально подавати до ДПІ
податкову декларацію по ПДФО.

Будь-яких обґрунтованих підстав
неподання податкової звітності по ПДФО
за 3 квартал 2011р. ані позивач, ані його
представник не надали.

Відповідно до п. 119.2. ст.119 ПК України
неподання, подання з порушенням
встановлених строків, подання не у
повному обсязі, з недостовірними
відомостями або з помилками податкової
звітності про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, суми утриманого з
них податку, якщо такі недостовірні
відомості або помилки призвели до
зменшення та/або збільшення податкових
зобов'язань платника податку та/або до
зміни платника податку, тягнуть за
собою накладення штрафу у розмірі 510
гривень.

Відтак, неподання податкової
декларації по ПДФО за 3 квартал 2011р. має
наслідком для позивача нарахування
штрафної санкції в розмірі 510грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в
частині скасування податкового
повідомлення-рішення про накладення
штрафної санкції за неподання
податкової звітності задоволенню не
підлягають.

Судом першої інстанції надана невірна
правова оцінка обставинам по справі, в
зв'язку з чим постанова суду першої
інстанції, відповідно до ст.202 КАС
України, підлягає скасуванню із
прийняттям нової про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207,254 КАС
України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 19 березня
2013 року -скасувати.

Прийняти по справі нову постанову про
часткове задоволення позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Очаківської об'єднаної Державної
податкової інспекції Миколаївської
області Державної податкової служби
від 28.04.2012р. № , № , № , №
, від 11.07.2012р. № .

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Н.В.Вербицька

Суддя:
Ю.М.Градовський

Суддя:
К.В.Кравченко