Справа № 813/85/14
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2014 року
№ 813/85/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Москаля
Р.М., за участю секретаря судового
засідання Думич Х.М., представника
позивача Гук І.І., представника
відповідача Холявки І.Я., розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сітіфрут» до
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправним і
скасування податкового
повідомлення-рішення,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сітіфрут» (далі -
позивач, ТОВ «Сітіфрут») звернулося до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області (далі - відповідач, Городоцька
ОДПІ) про скасування податкового
року. Представник позивача пояснив, що
оскаржене рішення прийнято на підставі
акта від 02.08.2013р. № 421/1520/38246569 за
наслідками позапланової перевірки ТОВ
«Сітіфрут» на предмет правомірності
формування податкових зобов'язань на
підставі господарських операцій з ТОВ
«БК «Адена», ТОВ «Укрміксі» та ТОВ ТПК
«Груп». На думку представника позивача
в цьому акті контролюючий орган
безпідставно зазначив про
безтоварність господарських операцій
контрагентами-покупцями, не надавши
при цьому належної правової оцінки
первинним та обліковим документам, які
доводять реальність таких поставок і
які було надано при проведенні
перевірки. Натомість висновки
відповідача ґрунтуються виключно на
актах ДПІ у Печерському районі м. Києва
про неможливість проведення перевірок
згаданих вище контрагентів позивача у
зв'язку з їх відсутністю за вказаним
місцезнаходженням. Позивач
категорично не погоджується з таким
підходом відповідача до перевірки
правомірності нарахування податкового
зобов'язання і стверджує, що «умовний
продаж» товарів, які фактично було
реалізовано переліченим вище
контрагентам-покупцям, та подвійне
нарахування податкового зобов'язання в
сумі 198759 грн. є неправомірним, тому
прийняте як наслідок податкове
повідомлення-рішення від 02.08.2013р.
№421/1520/38246569 слід скасувати як
протиправне. Представник позивача таку
позицію підтримує, просить позов
Відповідач позов заперечує повністю з
підстав, викладених в письмових
запереченнях, поданих 13.02.2014 року (а.с.
90-91). Зазначив, що первинні документи,
якими позивач доводить реальність
господарських операцій щодо
реалізації ТОВ «БК «Адена», ТОВ
«Укрміксі» та ТОВ ТПК «Груп» товарів не
відображають дійсного їх змісту. Під
час перевірки було отримано акти ДПІ у
Печерському районі м. Львова про
неможливість проведення зустрічних
перевірок контрагентів-покупців ТОВ
«Сітіфрут» у зв'язку з їх відсутністю
за своїм місцезнаходженням, в яких
йдеться про відсутність у цих
підприємств матеріально-технічних
ресурсів для здійснення господарської
діяльності та укладення угод, не
спрямованих на настання правових
наслідків. У зв'язку з цим відповідач
вважає, що ТОВ «Сітіфрукт» насправді не
передавало ТОВ «БК «Адена», ТОВ
«Укрміксі» та ТОВ ТПК «Груп» товарів
(овочів, фруктів), поставки яких
відображено в первинних документах.
Разом з тим, оскільки станом на дату
проведення перевірки товарних запасів
на складі ТОВ «Сітіфрукт» не було,
застосовано «умовний продаж» цих же
товарів, за наслідками якого
нараховано податкове зобов'язання в
сумі 198759 грн. На цій підставі прийнято
податкове повідомлення-рішення про
нарахування платнику грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 198759 грн. Представник
відповідача вважає, що підстав для його
скасування немає і просить відмовити в
Суд заслухав пояснення представників
сторін, з'ясував обставини, на які
сторони покликаються як на підставу
своїх вимог та заперечень, дослідив
письмові докази, якими такі
обґрунтовуються та встановив наступні
фактичні обставини справи та
відповідні їм правовідносини:
ТОВ «Сітіфрукт» зареєстроване як
юридична особа 30.07.2012 року Городоцькою
районною державною адміністрацією
Львівської області (а.с. 140), перебуває
на обліку платників податків в
Городоцькій ОДПІ. Згідно з довідкою АБ
№484799 з ЄДРПОУ (а.с. 141) основними видами
діяльності ТОВ «Сітіфрут» є оптова
торгівля фруктами й овочами,
діяльність посередників у торгівлі
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами, неспеціалізована
оптова торгівля, роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах переважно
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами.
З 31.07.2013 року по 02.08.2013 року Городоцька
ОДПІ проводила позапланову виїзну
документальну перевірку ТОВ
«Сітіфрут» з питань правомірності
формування податкового зобов'язання та
податкового кредиту з ПДВ та від'ємного
значення з податку на додану вартість,
яке становить більше 100 тис. гривень за
період з 01.01.2013 року по 30.06.2013 року, за
наслідками якої складено акт від
02.08.2013р. № 421/1520/38246569 (далі - акт
перевірки від 02.08.2013 року).
Відповідно до акта від 02.08.2013 року
протягом охопленого перевіркою
періоду ТОВ «Сітіфрут» мало
взаємовідносини з наступними
контрагентами-покупцями: ТОВ «БК
«Адена», ТОВ «Укрміксі» та ТОВ ТПК
«Груп». Господарські операції з цими
платниками полягали у реалізації їм
овочів та фруктів на умовах
цивільно-правових договорів. За
наслідками таких операцій з поставок
товарів позивач задекларував за
лютий-квітень 2013 року податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 198759 грн., в
т.ч. за лютий 2013р. - в сумі 135048 грн., за
квітень 2013р. - в сумі 5660 грн. Судячи з
акта перевірки від 02.08.2013 року
відомості про зміст господарських
операцій та вартість поставок
контролюючий орган отримав на підставі
наданих позивачем під час проведення
перевірки договорів, первинних
документів (накладних, банківських
виписок) та бухгалтерської
документації, які було оформлено за
наслідками господарських відносин з
названими вище підприємствами.
При перевірці правомірності
декларування платником податкового
зобов'язання на зазначену вище суму
відповідач взяв до уваги акти ДПІ у
Печерському районі м. Львова стосовно
перелічених вище контрагентів, які
були в розпорядженні відповідача
станом на дату проведення перевірки та
складення акта. Зокрема відповідач
взяв до уваги акт ДПІ у Печерському
районі м. Києва від 03.04.2013 року №
1239/22-2/38148831 «Про неможливість
проведення зустрічної перевірки ТОВ
«ТПК Груп» з питань податкового та
іншого законодавства з 02.04.2012 року по
28.02.2013 року», акт ДПІ у Печерському
районі м. Києва від 04.04.2013 року №
1264/22.3/37634172 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Будівельна компанія «Адена» з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.10.2012 року по
28.02.2013 року» та акт ДПІ у Печерському
районі м. Києва від 03.04.2013 року №
1242/22.10/38148281 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Укрміксі» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.10.2012 року по
28.02.2013 року. В цих актах зазначено про
те, що згадані платники мають ознаки
фіктивності, позаяк не володіють
матеріально-технічною базою для
здійснення господарської діяльності, у
них відсутні основні засоби,
транспортні засоби, трудові ресурси,
наявність яких є необхідною умовою для
здійснення операцій щодо поставок
товарів (робіт, послуг). Як зазначила
ДПІ у Печерському районі м. Києва в
своїх актах, провести звірку названих
вище контрагентів не вдалося тому, що
за зареєстрованим місцезнаходженням
таких немає, задекларовані ними
показники податкової звітності
документально не підтверджено, жодних
пояснень з цього приводу отримати не
вдалося. У зв'язку з цим зроблено
висновок про фіктивність їх
господарської діяльності, про фактичну
неспроможність здійснювати операції
щодо поставок товарів (робіт, послуг),
про нікчемність укладених ними
правочинів, а відтак і про відсутність
об'єкта оподаткування.
На підставі таких актів ДПІ у
Печерському районі м. Києва щодо ТОВ
«БК «Адена», ТОВ «Укрміксі» та ТОВ ТПК
«Груп» відповідач у своєму акті
перевірки від 02.08.2013 року зазначив про
безтоварність господарських операцій
ТОВ «Сітіфрут» щодо поставки товару
(овочів, фруктів) названим
контрагентам-покупцям, які відображено
в первинних документах та документах
бухгалтерського обліку. Контролюючий
орган вважає, що в ТОВ «Сітіфрут»
відсутні зобов'язання по
взаємовідносинах з цими покупцями, а
саме: перед ТОВ «БК «Адена» на загальну
грн. (за лютий, березень, квітень 2013
року); перед ТОВ «Укрміксі» на загальну
суму 795424,86 грн., в т.ч. ПДВ - 132570,81 грн. (за
лютий, березень 2013 року); перед ТОВ ТПК
ПДВ 2926,90 грн. (за лютий, березень 2013
Як зазначено в акті перевірки від 02.08.2013
року «оскільки станом на дату
перевірки відсутні на залишку товари,
які реалізовані суб'єктам
господарювання з ознаками
«фіктивності» відповідно нараховуємо
податкові зобов'язання по ПДВ (умовний
на загальну суму ПДВ 198759 грн., в т.ч. за
лютий 2013 року в сумі 135048 грн., за
квітень 2013 року в сумі 5660 грн.».
З покликанням на положення пп. 14.1.56, пп.
14.1.191 п. 14.1 ст. 14, ст. 185, п. 188.1 ст. 188
Податкового кодексу України
відповідач зазначив, що всупереч цих
норм ТОВ «Сітіфрут» занизило податкові
зобов'язання з ПДВ від умовного продажу
за період з 01.01.2013 року по 30.06.2013 року на
загальну суму ПДВ 198759 грн., в т.ч. за
лютий 2013 року в сумі 135048 грн., за
квітень 2013 року в сумі 5660 грн.
Разом з тим, в п. 3.1.2 акта перевірки від
02.08.2013 року зафіксовано, що «перевіркою
повноти визначення податкового
кредиту за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012
року не встановлено його завищення або
ТОВ «Сітіфрукт» подало письмові
заперечення на акт перевірки від 02.08.2013
року (а.с. 28-29), в якому висловило свою
незгоду з викладеними в ньому
твердженнями про безтоварність
господарських операцій з ТОВ «БК
«Адена», ТОВ «Укрміксі» та ТОВ ТПК
«Груп», які на думку платника зроблено
безпідставно, без належної правової
оцінки первинних документів за
наслідками операцій поставки.
Заперечення платника Городоцька ОДПІ
залишила поза увагою, про що повідомила
його листом від 21.08.2013 року за №2538/10/15-20
На підставі акта перевірки від 02.08.2013
року Городоцька ОДПІ винесла податкове
року, яким ТОВ «Сітіфрут» збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем «податок на додану вартість»
штрафними (фінансовими) санкціями.
Не погодившись з цим рішенням платник
оскаржив його в адміністративному
порядку, в підсумку якого Міністерство
доходів і зборів України прийняло
рішення від 04.12.2013 року №16722/6/99-99-10-01-15
(а.с. 39-40), яким скаргу ТОВ «Сітіфрут»
залишено без задоволення, а оскаржене
податкове повідомлення-рішення №
від 27.08.2013 року - без змін. Після
цього позивач звернувся з даним
позовом до суду.

З метою забезпечення офіційного
з'ясування обставин справи суд
зобов'язав позивача надати усі наявні
документи стосовно
фінансово-господарських
взаємовідносин з його
контрагентами-покупцями: ТОВ «БК
«Адена», ТОВ «Укрміксі» та ТОВ ТПК
«Груп», які були предметом податкової
перевірки Городоцької ОДПІ.

На виконання вимог суду представник
позивача надав суду завірені копії
первинних документів, якими оформлено
господарські взаємовідносини ТОВ
«Сітіфрут» з названими вище
контрагентами-покупцями. З долучених
до матеріалів справи письмових доказів
вбачається наступне:

Господарські відносини ТОВ «Сітіфрут»
з ТОВ «Укрміксі» виникли на підставі
договору №Б/Н купівлі-продажу від
21.02.2013 року (а.с. 42-43), відповідно до п. 1.1
якого Продавець (ТОВ «Сітіфрут»)
зобов'язується поставити та передати у
власність, а Покупець (ТОВ «Укрміксі»)
прийняти і оплатити товар, а саме овочі
та фрукти у кількості, за
номенклатурою, ціною, у порядку та
терміни відповідно до умов цього
договору. Відповідно до п. 3.2 договору
передача у власність товару Покупцю
проводиться на складі Продавця шляхом
підписання сторонами товарної
накладної. Як зазначено в п. 3.4 договору,
умовою передачі у власність - самовивіз
зі складу. Передача товару покупцеві
здійснюється за кошти покупця і його
силами.

На підставі договору від 21.02.2013 року ТОВ
«Укрміксі» придбало в ТОВ «Сітіфрут»
товару (овочі, фрукти) на загальну суму
795424,86 грн., в т.ч. 132570,81 грн. ПДВ на
підставі наступних видаткових
накладних: № РН-0000028 від 21.02.2013 року на
суму 223640,10 грн., № РН-0000038 від 22.02.2013 року
на суму 241254 грн., №РН-0000039 від 25.02.2013 року
на суму 209304 грн., № РН-0000121 від 07.03.2013
року на суму 21212,40 грн., № РН-0000134 від
27.03.2013 року на суму 100014,36 грн. (а.с. 46-50). По
факту поставки ТОВ «Сітіфрут» видало
покупцю податкові накладні: № 18 від
21.02.2013 року на суму 223640,10 грн., в т.ч. 37273,35
грн. ПДВ, № 19 від 22.02.2013 року на суму 241254
грн., в т.ч. 40209 грн. ПДВ, № 21 від 25.02.2013
року на суму 209304 грн., в т.ч. 34884 грн. ПДВ,
№ 32 від 07.03.2013 року на суму 21212,40 грн., в
т.ч. 3535,40 грн. ПДВ, № 48 від 27.03.2013 року на
суму 100014,36 грн., в т.ч. 16669,06 грн. ПДВ (а.с.
51-55). Розрахунки за придбаний товару ТОВ
«Укрміксі» провело в безготівковій
формі, що підтверджується випискою з
банківського рахунку (а.с. 44).

Між ТОВ «Сітіфрут» та ТОВ «БК «Адена»
укладено договір купівлі продажу
товарів від 20.01.2013 року (а.с. 56-57),
відповідно до п. 1.1. якого Продавець (ТОВ
«Сітіфрут») зобов'язується поставити
та передати у власність, а Покупець
прийняти і оплатити товар, а саме овочі
та фрукти у кількості, за
номенклатурою, ціною, у порядку та
терміни відповідно до умов цього
договору. У п. 3.1 цього договору
передбачено, що Продавець зобов'язаний
передати Покупцю товар окремими
партіями у строки, кількості та
асортименті (номенклатурі) погоджені
Сторонами. Відповідно до п. 3.2 договору
передача у власність товару Покупцю
проводиться на складі Продавця шляхом
підписання сторонами товарної
накладної. Умовою передачі товару, як
зазначено в п. 3.4 договору, є само вивіз.
Передача товару покупцеві
здійснюється за кошти покупця і його
силами.

На підставі цього договору ТОВ «БК
«Адена» придбало в ТОВ «Сітіфрут»
товару на загальну суму 379567,75 грн., в т.ч.
63261,50 грн. ПДВ, відповідно до наступних
видаткових накладних: №РН-0000026 від
20.02.2013 року на суму 126085,14 грн., № 108550,50
грн. від 07.03.3013 року на суму 18091,75 грн., №
РН-0000137 від 27.03.2013 року на суму 110970,84 грн.,
№ РН-0000163 від 16.04.2013 року на суму 33962,54
грн. (а.с. 60-63).

По факту поставки ТОВ «Сітіфрут»
видало покупцю податкові накладні: № 16
від 20.02.2013 року на суму 126085,14 грн., в т.ч.
21014,19 грн. ПДВ, № 30 від 07.03.2014 року на суму
108550,50 грн., в т.ч. 18091,75 грн. ПДВ, № 49 від
27.03.2013 року на суму 110970,84 грн., в т.ч. 18495,14
грн. ПДВ, № 27 від 16.04.2013 року на суму 33962,54
грн., в т.ч. 5660,42 грн. ПДВ (а.с. 64-66). За
придбаний товар ТОВ «БК «Адена»
розрахувалося в повному обсязі (а.с. 58).

ТОВ «ТПК «Груп» придбало в ТОВ
«Сітіфрут» товару на загальну суму
17561,40 грн., в т.ч. 2926,90 грн. ПДВ, на
підставі наступних видаткових
накладних: №РН-0000027 від 20.02.2013 року на
суму 10003,50 грн. та № РН-0000120 від 07.03.2013
року на суму 7557,90 грн. (а.с. 70, 71). По факту
поставки позивач видав ТОВ «ТПК Груп»
податкові накладні № 17 від 20.02.2013 року
на суму 10003,50 грн., в т.ч. 1667,25 грн. ПДВ, № 31
від 07.03.2013 року на суму 7557,90 грн. в т.ч.
1259,65 грн. ПДВ (а.с. 72, 73). Поставлений
товар ТОВ «ТПК Груп» також оплатило в
повному обсязі.

Податкові зобов'язання на загальну
суму 198759 грн. за результатами описаних
вище господарських операцій ТОВ
«Сітіфрут» відобразило в податковій
звітності з ПДВ за лютий, березень,
квітень 2013 року.

При прийнятті рішення суд керується
наступними нормативними положеннями:

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Одночасно
Конституцією встановлено, що правовий
порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом. Згідно
зі статтею 92 Конституції України
виключно законами України
встановлюються система оподаткування,
податки і збори.

Відносини, які виникають у сфері
справляння податків і зборів з 01.01.2011
року регулює Податковий кодекс України
(далі - ПК України). Відповідно до підп.
«а» п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг згідно з п. 187.1. ст. 197 ПК
України вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: а) дата зарахування
коштів від покупця/замовника на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України
база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
вартості (у разі здійснення
контрольованих операцій - не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, що справляється з
вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку, податку на додану
вартість та акцизного податку на спирт
етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до п. п. 200.1. - 200.3 ст. 200 ПК
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п. 203.2. ст. 203 ПК України платник
податку зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації.

Згідно з п. 201.1. ст. 201 ПК України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

Податкова накладна, згідно з п. 201.6. ст.
206 ПК України, є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Контролюючі органи
за даними реєстрів виданих та
отриманих податкових накладних,
наданих в електронному вигляді,
повідомляють платника податку про
наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до п. 201.7. та п. 201.10 ст. 201 ПК
України податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс). Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
господарська операція - це дія або
подія, що викликає зміни у структурі
активів і зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Із положень ч. 1,
3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що
бухгалтерський облік полягає, зокрема,
у складанні та прийнятті до обліку
первинних документів, які фіксують
факти здійснення господарських
операцій, складенні на їх підставі
зведених облікових документів,
систематизація інформації первинних
документів на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відтак, господарські операції повинні
підтверджуватися належними первинними
документами і лише ті документи, які
відповідають зазначеним вище вимогам,
можуть бути визнані допустимими
засобами доказування відповідної
господарської операції.

Беручи до уваги наведені вище норми
закону, необхідною умовою для
віднесення до податкового кредиту
сплачених платником у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання таких товарів (послуг)
з метою їх використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності такої особи -
платника. Закон не ставить у залежність
необхідність попередньої сплати ПДВ до
бюджету кінцевим споживачем як умову
для формування податкового кредиту.
Тому аналіз реальності господарської
діяльності повинен здійснюватися на
підставі даних податкового,
бухгалтерського обліку платника
податків та відповідності їх дійсному
економічному змісту.

Вищий адміністративний суд України у
своєму інформаційному листі №742/11/13-11
від 02.06.2011 року зазначив, що оцінюватися
при дослідженні факту здійснення
господарської операції повинні
відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку. Не є обов'язковою передумовою
для визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом».

При вирішенні спору суд виходить з
наступних мотивів:

ТОВ «Сітіфрут» є суб'єктом
господарювання у сфері торгівлі
продуктами харчування (овочами,
фруктами).

Для здійснення обраного виду
господарської діяльності позивач
використовує складські приміщення за
адресою: Львівська обл., м. Городок, вул.
Львівська, 659-а/4 на умовах договору
оренди за №100 від 10.06.2013 року (а.с. 142-143),
приміщення площею 200 кв. м за адресою: м.
Львів, вул. Хуторівка на умовах
договору суборенди № 14/02-13 від 14.02.2013
року (а.с. 145-146) та приміщення площею 20
кв. м за адресою: Львівська обл., м.
Городок, вул. Львівська, 659 «а» (а.с. 147-148).

У відповідності до обраного виду
діяльності позивач уклав договори щодо
реалізації овочів та фруктів іншим
суб'єктам господарювання.

Господарські операції щодо поставки
ТОВ «БК «Адена», ТОВ «Укрміксі» та ТОВ
ТПК «Груп» товарів (овочів, фруктів)
позивач відобразив у видаткових
накладних, податкових накладних, а
також документах бухгалтерського
обліку, а також в податковій звітності.
Згадані вище документи, а також докази
оплати поставленого товару долучено до
матеріалів справи.

ТОВ «Сітіфрут» видало покупцям ТОВ «БК
«Адена», ТОВ «Укрміксі» та ТОВ ТПК
«Груп» податкові накладні та на
підставі їх даних сформувало податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 198759 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору. В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71
КАС України, покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову

Суд вважає, що позивач належними та
допустимими доказами довів реальність
господарських операцій з поставки
товарів своїм контрагентам-покупцям:
ТОВ «БК «Адена», ТОВ «Укрміксі» та ТОВ
ТПК «Груп». Первинні документи, про які
зазначено вище, на думку суду, в повній
мірі відображають зміст, обсяги та
вартісні показники господарських
операцій позивача.

Натомість відповідач не довів суду
обґрунтованості висновку про не
підтвердження реальності
господарських операцій з ТОВ «БК
«Адена», ТОВ «Укрміксі» та ТОВ ТПК
«Груп», як це зазначено в акті
перевірки від 02.08.2013 року. Висновки
Городоцької ОДПІ, по суті, ґрунтуються
лише на актах ДПІ у Печерському районі
м. Києва за квітень 2013 року, про які
зазначено вище.

Суд встановив, що під час перевірки ТОВ
«Сітіфрут» контролюючий орган
звернувся з відповідними запитами до
ДПІ у Печерському районі м. Києва про
проведення перевірок контрагентів
позивача з питань підтвердження
господарських відносин з ТОВ
«Сітіфрут». У відповідь ДПІ у
Печерському районі м. Києва повідомило
відповідача про неможливість їх
проведення у зв'язку з відсутністю
платників за зареєстрованим
місцезнаходженням, надіславши
наступні акти: від 12.08.2013 року
№773/26-55-22-03/37634172 «Про неможливість
проведення перевірки контрагента «БК
«Адена» щодо підтвердження
господарських взаємовідносин з ТОВ
«Сітіфрут» за березень, квітень 2013
року» (а.с. 111-112); № 788/26-55-22-03/38148831 від
13.08.2013 року «Про неможливість
проведення перевірки контрагента ТОВ
«ТПК Груп» щодо підтвердження
господарських взаємовідносин з ТОВ
«Сітіфрут» за березень 2013 року» (а.с.
103-104); № 772/26-55-22-03/38148281 від 12.08.2013 року
«Про неможливість проведення
перевірки контрагента ТОВ «Укрміксі»
щодо підтвердження господарських
відносин з ТОВ «Сітіфрукт» (а.с. 133).

Однак, названі вище акти стосовно
контрагентів позивача надійшли до
Городоцької ОДПІ після того, як
перевірку ТОВ «Сітіфрут» вже було
завершено і оформлено актом від 02.08.2013
року.

Не дочекавшись відомостей від ДПІ у
Печерському районі м. Києва відповідач
використав акти перевірок ТОВ «БК
«Адена», ТОВ «Укрміксі» та ТОВ ТПК
«Груп», які були в його розпорядженні.
Проте, як встановлено під час розгляду
справи, дії ДПІ у Печерському районі м.
Києва щодо відображення актів, на які
покликається відповідач в своєму акті
перевірки від 02.08.2013 року, в АІС
«Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту з податку на
додану вартість в розрізі контрагентів
на рівні ДПА України», а також самі дії
ДПІ у Печерському районі м. Києва щодо
проведення перевірки названих вище
платників було оскаржено в судовому
порядку. Постановами суду від 10.06.2013
року по справі № 813/3121/13-а (за позовом
ТОВ «Укрміксі»), від 20.06.2013 року по
справі №813/3291/13-а (за позовом ТОВ «ТПК
«Груп»), від 10.06.2013 року по справі №
813/3122/13-а (за позовом ТОВ «БК «Адена»)
такі дії ДПІ у Печерському районі м.
Києва визнано протиправними. Ці
постанови суду набрали законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Таким
чином, доводи відповідача про
фіктивність господарської діяльності
ТОВ «БК «Адена», ТОВ «Укрміксі» та ТОВ
ТПК «Груп» та безтоварність
господарських операцій ТОВ «Сітіфрут»
з такими покупцями ґрунтуються лише на
відомостях актів, складення яких є
наслідком неправомірних дій ДПІ у
Печерському районі м. Києва;
відображення їх відомостей в
інформаційній системі також визнано
неправомірним.

Щодо покликання відповідача на
відсутність товарно-транспортних
накладних як свідчення безтоварності
операцій поставок суд зазначає, що за
умовами згаданих вище договорів
купівлі-продажу товар передавався
Покупцю зі складу Продавця і перевозив
його Покупець. Оскільки позивач не
здійснював транспортування товару
своїм контрагентам,
товарно-транспортних накладних у нього
не повинно бути; крім того, відсутність
таких документів за наявності інших
належно оформлених документів
первинного обліку не спростовує факту
поставки товару.

Беручи до уваги наведене вище, суд
дійшов висновку, що при перевірці
фінансово-господарських
взаємовідносин ТОВ «Сітіфрут» на
предмет дотримання вимог податкового
законодавства податковий орган
помилково ставить правильність
обчислення позивачем податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, у пряму залежність від
результатів перевірок його
безпосередніх контрагентів.

Така правова позиція суду узгоджується
із практикою Європейського Суду з прав
людини, яка відповідно до вимог ст.17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини»
застосовується національними судами
як джерело права. Так, у справі «БУЛВЕС»
АД проти Болгарії» (заява № 3991/03)
Європейський Суд з прав людини у своєму
рішенні від 22.01.2009 р. зазначив, що
платник податку не повинен нести
наслідків невиконання постачальником
його зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати податок на
додану вартість вдруге, а також
сплачувати пеню. На думку суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватись між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту прав власності.

З огляду на наведене вище, аргументи,
якими відповідач доводить відсутність
реального виконання господарських
операцій, на думку суду є
необґрунтованими. Тому податкове
повідомлення-рішення Городоцької ОДПІ
№ від 27.08.2013 року не відповідає
критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС
України, оскільки його прийнято
необґрунтовано, без урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії) та
непропорційно. В той же час позивач
довів обґрунтованість позовних вимог
належними та допустимими доказами.
Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС
України суд приходить до висновку, що
оскаржене податкове
повідомлення-рішення слід скасувати як
протиправне.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України
фактично понесені позивачем судові
витрати (судовий збір в розмірі 10% від
ставки податку) відшкодовуються йому
за рахунок Державного бюджету України.
Підстав для стягнення решти суми
судового збору з контролюючого органу
немає, оскільки відповідач в силу норм
Закону України «Про судовий збір»
звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 158, 160-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції № від
27.08.2013р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Сітіфрут» судовий
збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят
сім) 20 копійок.

Апеляційну скаргу на постанову суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, виготовленої в
повному обсязі. Апеляційна скарга
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 04
квітня 2014 року.

Суддя
Москаль Р.М.