Справа № 2а-2444/11
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/41136/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Одеської міської ради на
постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 14 червня 2012 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року у справі за позовом приватного
підприємства «Стардівелопт» до
Одеської міської ради за участю
прокурора м. Одеси про скасування
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року приватне підприємство
«Стардівелопт» (далі ПП
«Стардівелопт») пред'явило позов до
Одеської міської ради про скасування
рішення Одеської міської ради від 31
січня 2011 року №330-VІ «Про розгляд
протесту прокурора м. Одеси на п.п. 7 п. 1
рішення Одеської міської ради від 09
жовтня 2008 року №3430-V «Про перелік
об'єктів комунальної власності
територіальної громади м. Одеси, що
підлягають приватизації та відчуженню
у 2008 році, та внесення змін до рішень
Одеської міської ради» та на п.8.3.
рішення Одеської міської ради від 09
квітня 2009 року №4122».

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 14 червня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 16 липня 2013 року, позовні вимоги
задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано
рішення Одеської міської ради від 31
січня 2011 року № 330-VІ «Про розгляд
протесту прокурора м. Одеси на п.п. 7 п. 1
рішення Одеської міської ради від 09
жовтня 2008 року № 3430-V «Про перелік
об'єктів комунальної власності
територіальної громади м. Одеси, що
підлягають приватизації та відчуженню
у 2008 році, та внесення змін до рішень
Одеської міської ради» та на п. 8.3
рішення Одеської міської ради від 09
квітня 2009 року № 4122».

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі Одеська міська
рада, посилаючись на порушення судами
норм матеріального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає із огляду на наступне.

Судами встановлено, що на засіданні
постійної комісії з комунальної
власності 17 вересня 2008 року прийнято
рішення доручити Представництву з
управління комунальною власністю на
чергову сесію включити до проекту
рішення «Про перелік об'єктів
комунальної власності територіальної
громади м. Одеси, що підлягають
приватизації та відчуженню у 2008 році»
приміщення 1 поверху площею 196,2 кв.м., що
розташовані по вул. Нежинська, 55 у м.
Одеса.

Відповідно до рішення Одеської міської
ради №3430-V від 09 жовтня 2008 року «Про
перелік об'єктів комунальної власності
територіальної громади м. Одеси, що
підлягають приватизації та відчуженню
у 2008 році, та внесення змін до рішень
Одеської міської ради» до переліку
об'єктів комунальної власності
територіальної громади м. Одеси, що
підлягають приватизації та відчуженню
у 2008 році, внесено приміщення 1-го
поверху площею 196,2 кв.м., що розташоване
по вул. Нежинська, 55 у м. Одеса, з
визначенням способу та умов продажу -
викуп орендарем за грошові кошти.

Згідно рішення Одеської міської ради
№4122- V від 09 квітня 2009 року до п.п.8.5
рішення Одеської міської ради №3430- V
від 09 жовтня 2008 року «Про перелік
об'єктів комунальної власності
територіальної громади м. Одеси, що
підлягають приватизації та відчуженню
у 2008 році, та внесення змін до рішень
Одеської міської ради» внесено зміни
до умов продажу приміщення 1 поверху
площею 196,2 кв.м. по вул. Ніжинська, 55 у м.
Одесі - «під знесення».

10 листопада 2009 року відповідно до
вказаного рішення Одеської міської
ради №3430-V від 09 жовтня 2008 року (із
змінами, внесеними рішенням Одеської
міської ради №4122-V від 09 квітня 2009 року)
Одеська міська рада та ПП
«Стардівелопт» уклали договір
купівлі-продажу приміщень № 501
загальною площею 196,2 кв.м., розташованих
по вул. Ніжинська, 55 у м. Одесі.

25 січня 2011 року прокурором м. Одеси до
Одеської міської ради внесено протест
на пп. 7 п. 1 рішення Одеської міської
раді від 09 жовтня 2008 року №3430-V «Про
перелік об'єктів комунальної власності
територіальної громади м. Одеси, що
підлягають приватизації та відчуженню
у 2008 році, та внесення змін до рішень
Одеської міської ради» та на п.8.3
рішення Одеської міської ради від 09
квітня 2009 року №4122-V «Про перелік
об'єктів комунальної власності
територіальної громади м. Одеси, що
підлягають приватизації та відчуженню
у 2009 році, та внесення змін до рішень
Одеської міської ради».

У протесті зазначено, що вищезазначені
пункти рішення не відповідають вимогам
законодавства України та підлягають
скасуванню, оскільки в ході проведення
прокуратурою міста Одеси відповідної
перевірки було встановлено, що на
підставі вищезазначених рішень було
здійснене відчуження об'єкту
комунальної власності територіальної
громади м. Одеси, зокрема нежитлове
приміщення 1-го поверху площею 196,2 кв.м
по вул. Ніжинська, 55 за ціною значно
нижчою за ринкову.

31 січня 2011 року Одеська міська рада
ухвалила рішення №330-VІ, відповідно до
якого протест прокурора м. Одеси
задовольнила та скасувала пп.7 п.1
рішення Одеської міської раді від 09
жовтня 2008 року №3430-V «Про перелік
об'єктів комунальної власності
територіальної громади м. Одеси, що
підлягають приватизації та відчуженню
у 2008 році, та внесення змін до рішень
Одеської міської ради» та п.8.3 рішення
Одеської міської ради від 09 квітня 2009
року №4122-V «Про перелік об'єктів
комунальної власності територіальної
громади м. Одеси, що підлягають
приватизації та відчуженню у 2009 році,
та внесення змін до рішень Одеської
міської ради».

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що рішення Одеської міської ради від 31
січня 2011 року № 330- VІ, яким задоволено
протест прокурора м. Одеси від 25 січня
2011 року № 04-145-10 та скасовано п.п. 7 п. 1
рішення Одеської міської ради від 09
жовтня 2008 року № 3430-V та п. 8.3 рішення
Одеської міської ради від 09 квітня 2009
року № 4122-V ухвалено неправомірно,
оскільки органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення.

Суд апеляційної інстанції із
висновками суду першої інстанції
погодився та залишив постанову
Приморського районного суду м. Одеси
від 14 червня 2012 року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з наведеними висновками
судів першої та апеляційної інстанцій
виходячи з наступного.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 144 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території. Рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Частинами 1, 10 статті 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР
передбачено, що рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень. Акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Конституційний Суд України у своєму
рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у
справі за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) зазначив, що
в Конституції України закріплено
принцип, за яким права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, яка
відповідає перед людиною за свою
діяльність (стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).

Таким чином органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є «гарантією
стабільності суспільних відносин» між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення.

Разом з цим на прокуратуру України
покладено нагляд за додержанням прав і
свобод людини і громадянина,
додержанням законів з цих питань
органами місцевого самоврядування.
Закон України «Про прокуратуру»,
прийнятий до набуття чинності
Конституцією України, є чинним у
частині, що не суперечить Основному
Закону України, і передбачає порядок
зупинення рішень органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України. Цим законом
установлено, що при виявленні порушень
закону прокурор у межах своєї
компетенції має право опротестовувати
акти виконавчих органів місцевих рад
та вносити подання або протести на
рішення місцевих рад залежно від
характеру порушень. Протест прокурора
приноситься до органу, який видав цей
акт і зупиняє його дію‚ прокурору
надається право звернутися із заявою
до суду про визнання акта незаконним, і
подача такої заяви зупиняє дію
правового акта (частини перша, третя‚
четверта статті 21 Закону України «Про
прокуратуру»).

Рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються
прокурором у встановленому Законом
України «Про прокуратуру» порядку з
одночасним зверненням до суду.

Оскільки на підставі рішень Одеської
міської ради від 09 жовтня 2008 року № 3430-V
та від 09 квітня 2009 року № 4122-V виникли
правовідносини, пов'язані із
реалізацією суб'єктивних прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача щодо володіння приміщеннями
по вул. Ніжинська, 55 у м. Одесі, Вищий
адміністративний суд України вважає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій прийшли до вірного висновку,
що Одеська міська рада, скасовуючи своє
попереднє рішення, діяла не на
підставі, поза межами повноважень та у
спосіб, що суперечить Конституцією та
законам України.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Згідно з частиною 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
під час ухвалення судових рішень чи
вчинення процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального та процесуального права,
підстав для задоволення касаційної
скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Одеської міської ради
залишити без задоволення, а постанову
Приморського районного суду м. Одеси
від 14 червня 2012 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: