Справа № 872/555/13
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2014 рокусправа № 2а-410/5809/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної
Л.П.

суддів: Проценко
О.А. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового
засідання: Шелепової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області

на постанову Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 12.12.2012 р.

у справі № 2а-410/5809/12

за позовом ОСОБА_2

до Управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області

про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2012 року позивач звернувся
до суду з позовною заявою, в якій просив
постановити рішення, яким визнати дії
відповідача протиправними та
зобов'язати відповідача провести
перерахунок згідно п. б ч. 1 ст. 30 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
щомісячної допомоги на дитину в
розмірі 50% мінімальної заробітної
плати починаючи з вересня 2009 року та
виплатити недоотримані суми за цей
період.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказав на те, що він перебуває на обліку
у відповідача та має неповнолітнього
сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який, згідно
посвідчення, має статус дитини, яка
потерпіла від Чорнобильської
катастрофи. З вересня 2009 року,
відповідачем була призначена допомога
на дитину шкільного віку відповідно до
п.8 ч. 1 ст.30 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Але дана допомога
виплачувалась в значно меншому
розмірі, ніж це передбачено Законом.

В жовтні 2012 року позивач звернувся до
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області з вимогою
зробити перерахунок допомоги на дитину
відповідно до Закону. Але Управління
праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області в здійсненні перерахунку
відмовило, посилаючись на те, що
нарахування цих виплат проводиться
відповідно до програмного
забезпечення АСОПД-КОМТНХ, змінювати
які Управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області не має
можливості.

Ухвалою суду від 23.11.2012 року зазначений
адміністративний позов в частині вимог
за період з 01 вересня 2009 року по 21
травня 2012 року включно залишено без
розгляду, в іншій частині вимог за
період з 22 травня 2012 року відкрито
скорочене провадження.

Постановою Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 12.12.2012 р. позовні вимоги
задоволено. Визнано дії Управління
праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області - протиправними. Зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області провести
перерахунок згідно п.6 ст. 30 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
щомісячної допомоги на дитину в
розмірі 50 % мінімальної заробітної
плати, починаючи з 22.05.2012 року та
виплатити недоотримані суми за цей
період.

Не погодившись з постановою
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 12.12.2012 р.,
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області подало
апеляційну скаргу, у якій просить
скасувати постанову від 12.12.2012 року із
закриттям провадження.

Позивач подав заяву про збільшення
позовних вимог, яка відхилена судом
згідно норм ст. 49, 51 КАС України.

У судовому засіданні позивач доводи та
вимоги апеляційної скарги не
підтримав. Представники відповідача у
судовому засіданні не з'явилися, однак
про час, дату і та місце розгляду були
повідомлені належним чином.
Заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, доводи та вимоги
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_2 є
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи І категорії, учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС в 1986 році, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 (а.с.7). Позивач має сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), який також має
статус особи, потерпілої внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_2 (а.с.8). Сім'я позивача перебуває
на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області та отримує щомісячну виплату
на дитину шкільного віку, право на яку
передбачено ст. З0 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини першої
статті 4 6 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до п. б ч. 1 ст. З0 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
потерпілим дітям, зазначеним у пунктах
1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам
надаються такі гарантовані державою
компенсації та пільги, зокрема,
щомісячна виплата 50 процентів
мінімальної заробітної плати
незалежно від інших виплат на кожну
дитину шкільного віку, яка евакуйована
із зони відчуження або народилася
після 26 квітня 1986 року від батька, який
на час настання вагітності матері, має
підстави належати до категорії 1 або 2,
або матері, яка на час настання
вагітності або під час вагітності має
підстави належати до категорії 1 або 2, а
також на кожну дитину, яка проживала у
зоні безумовного (обов'язковою)
відселення з моменту аварії до
прийняття постанови про відселення.

Частиною другою статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно положення частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на . обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Рішенням Конституційного Суду України
№І0-рп/2008 від 22.05.2008 року положення п. 28
розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
внесення змін до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визнані
неконституційними.

Таким чином, з 22 травня 2008 року була
відновлена дія норм статті З0 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за якою передбачено щомісячна виплата
50 процентів мінімальної заробітної
плати незалежно від інших виплат на
кожну дитину шкільного віку, яка
евакуйована із зони відчуження або
народилася після 26 квітня 1986 року від
батька, який на час настання вагітності
матері, має підстави належати до
категорії 1 або 2, або матері, яка на час
настання вагітності або під час
вагітності має підстави належати до
категорії 1 або 2, а також на кожну
дитину, яка проживала у зоні
безумовного (обов'язкового) відселення
з моменту аварії до прийняття
постанови про відселення.

Водночас суми, з яких здійснювався
розрахунок виплат позивачу,
передбачених Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
визначалися згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» та відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Зазначеними постановами,
всупереч вимогам Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (який
встановив розмір щорічної допомоги як
величину, кратну відносно до розміру
мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення
виплати) установлено 1 конкретні
розміри такої допомоги в твердій
грошовій сумі. Таким чином, вихідним
критерієм обчислення цих виплат є
мінімальна заробітна плата.

При наявності колізії між нормами
Закону та Постанови Кабінету Міністрів
України підлягають застосуванню норми
Закону.

Отже, рішення суду першої інстанції
слід визнати законним та
обґрунтованим.

Посилання відповідача на норми
Бюджетного кодексу та Закону України
"Про Державний Бюджет України на 2011 рік"
не приймаються колегією суддів,
оскільки норми названих законів не
регулюють спірні правовідносини.

Доводи відповідача стосовно того, що
рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) пункту 4 розділу VII
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про державний бюджет України на 2011 рік"
підтверджено право Кабінету Міністрів
України, як державного органу, що має
забезпечувати реалізацію соціальних
виплат, встановлених законами України,
в тому числі встановлення порядку та
розміру соціальних виплат виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету.
не приймаються судом, оскільки на запит
суду відповідач не надав пояснень
стосовно того, яким компетентним
органом визначено розмір спірних
соціальних виплат згідно Державного
Бюджету України на 2012 рік.

Як свідчать матеріали справи, виплати
здійснюються на підставі рішення про
призначення компенсації від 30.04.2009
року, згідно якого щомісячну виплату
призначено відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Будь-яких інших підстав для здійснення
виплат відповідачем не зазначено.

Доводи відповідача стосовно того, що
позов звернено до неналежної особи, не
приймаються судом, оскільки, як
свідчать матеріали справи, заяви від
громадян про призначення виплат
подаються саме відповідачу. У своїх
поясненнях відповідач неодноразово
зазначав, що призначення сум
компенсацій і допомог здійснюється
спеціалістами управління відповідно
до Програмного забезпечення
АСОПД-КОМТЕХ, розробленого
центральними органами виконавчої
влади.

Оскільки доводи апеляційної скарги
відповідача спростовуються
зазначеними вище та дослідженими судом
доказами, вони не можуть бути підставою
для скасування постанови суду та
задоволення апеляційної скарги, що при
нарахуванні позивачу щомісячної
допомоги на дитину слід керуватися
саме п. 6 ч. 1 ст. З0 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
здійснити перерахунок щомісячної
допомоги на дитину та виплату з 22
травня 2012 року.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 12.12.2012 р. - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Ю.В. Дурасова