Справа № 2а-1670/4078/12
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/800/13820/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

суддівОстровича С.Е. Степашка О.І.
Федорова М.О.секретаря судового
засідання Волошина В.М.,

представник позивача
Намінас О. В., Юрченко О. Б.

представник відповідача не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Полтавської
області Державної податкової служби на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 лютого 2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Єристівський
гірничо-збагачувальний комбінат" до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Єристівський
гірничо-збагачувальний комбінат" (далі
- ТОВ "Єристівський ГЗК") звернулось до
суду з позовом до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області
Державної податкової служби (далі -
Кременчуцька ОДПІ) в якому просить
скасувати податкове
повідомлення-рішення.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2012 року позов ТОВ "Єристівський ГЗК"
задоволено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 лютого 2013
року апеляційну скаргу Кременчуцької
ОДПІ залишено без задоволення, а
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2012 року - залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій
Кременчуцька ОДПІ подала касаційну
скаргу в якій просить скасувати
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 лютого 2013 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити ТОВ
"Єристівський ГЗК" в задоволенні
позову.

ТОВ "Єристівський ГЗК" подало письмові
заперечення на касаційну скаргу
Кременчуцької ОДПІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Кременчуцькою ОДПІ проведена
позапланова виїзна перевірка ТОВ
"Єристівський ГЗК" з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за січень 2011 року, яка виникла за
рахунок від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось в листопаді, грудні 2010
року. За результатами перевірки
складено акт №2421/23-309/35713283 від 20 квітня
2011 року.

Перевіркою встановлено, що ТОВ
"Єристівський ГЗК", основним видом
діяльності якого є добування залізних
руд, в січні 2011 року здійснювало роботи
по розробці Єристівського кар'єру та
вивезення пустої породи на промислову
площу на відвал, добування залізних
руд, та не отримувало доходів від
ведення фінансово-господарської
діяльності, про що свідчить податкова
звітність підприємства та збитковість
за результатами діяльності в 2010 році;
обсяги оподатковуваних операцій за
останні 12 календарних місяців менші,
ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування, а тому Кременчуцькою
ОДПІ зроблено висновок про порушення
ТОВ "Єристівський ГЗК" вимог п. 198.6 ст. 198
та п. 200.5 ст. 200 Податкового кодексу
України, що призвело до завищення
заявленої суми бюджетного
відшкодування за січень 2011 року на 3847403,
00 грн.

На підставі акта перевірки
Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення №/79 від 19
травня 2011 року, яким ТОВ "Єристівський
ГЗК" зменшено розмір бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за 1 міс. 2011 року на суму 3847403, 00
грн.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами).

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими п.
201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пп. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200
Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом.. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Згідно вимог п. 200.4. ст. 200 Податкового
кодексу України, якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг; б)
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Відповідно до п. 200.5 ст. 200 Податкового
кодексу України не мають права на
отримання бюджетного відшкодування
особи, які мали обсяги оподатковуваних
операцій за останні 12 календарних
місяців менші, ніж заявлена сума
бюджетного відшкодування (крім
нарахування податкового кредиту
внаслідок придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ТОВ "Єристівський ГЗК"
має спеціальний дозвіл на користування
надрами №2768 від 27 серпня 2002 року на
видобування сировини, придатної для
виробництва залізорудних
концентратів, а супутніх копалин - для
виробництва щебеню для будівельних
робіт на Єристівському родовищі та у 2009
році на базі Єристівського родовища
залізничних кварцитів розпочало
будівництво кар'єру, яке має бути
завершено протягом 5 років у тому числі
6 місяців підготовчого періоду. У
середині 2012 року родовище було
розкрито: підготовлені до видобутку
промислові запаси руди, зроблені
необхідні роботи щодо розкриття
ділянки родовища, проводиться
нарізання уступів і формування робочих
майданчиків для подальшого розвитку
кар'єра.

Також судами попередніх інстанцій
встановлено, що реальність
господарських операцій підтверджена
належним чином оформленими
податковими накладними, виписаними на
придбаний товар та надані послуги.

За таких обставин суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли висновку
про те, що оскільки ТОВ "Єристівський
ГЗК" придбало основні фонди, товари,
отримало роботи та послуги для
спорудження (будівництва) основних
фондів з метою будівництва кар'єру і
подальшого видобування залізної руди,
то Кременчуцькою ОДПІ безпідставно
застосовано вимоги п. 200.5 ст. 200
Податкового кодексу України та
прийнято податкове
повідомлення-рішення.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про задоволення
позовних вимог ТОВ "Єристівський ГЗК".

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Полтавської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення, постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді С.Е. Острович О.І. Степашко М.О.
Федоров